Справа № 505/4012/23
Провадження № 2/505/1212/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2024 Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Івінського О.О.

секретаря судового засідання - Черчел Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Подільської міської ради Одеської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 25 вересня 2023 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Подільської міської ради Одеської області, та просила про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Підставою цьому зазначала те, що позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем з 2004 року до весни 2016 року, від даних відносин мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося, та з весни 2016 року вони припинили спільне проживання. Після народження дитини, відповідач долею дитини не цікавиться, з сім`єю не проживає. Всі питання щодо виховання сина вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться повністю на утриманні матері. Відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. У відділі ДВС перебуває виконавчий лист виданий Котовським міськрайонний судом Одеської області 24 листопада 2016 року, справа № 505/3562/16 про стягнення з відповідача аліментів на утримання синів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 аліментів, проте боржником за період з 04.10.2016 по 01.09.2023 рік аліменти не сплачуються, та утворилась заборгованість у розмірі 159 633,34 грн. Таким чином, відповідач самоусунувся від будь-якого спілкування з малолітнім сином, його виховання та утримання, тому позивачка і вимушена звернутися до суду даним позовом.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити.

Представник Органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив проводити розгляд справи без участі представника та просили позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про судове засідання був повідомлений належним чином, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-Х11 від 27.02.1991, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини».

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, що їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний розумовий та духовний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17 лютого 2016 року, актовий запис № 69.

У Подільському відділі державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист по справі № 505/3562/16, виданий Котовським міськрайонним судом Одеської області 24 листопада 2016 року, про стягнення з відповідача аліментів на утримання синів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 аліментів, проте боржником за період з 04.10.2016 по 01.09.2023 рік аліменти не сплачуються.

Проте, ОСОБА_2 зобов`язань по сплаті аліментів не виконує, на що у нього утворилась заборгованість по аліментам, яка станом на 01.09.2023 рік становить у сумі 159 633,34 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам виданим Подільським відділом державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за № 22388/21.21-32/3 від 12.09.2023.

Дитина разом з матір`ю проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Подільської міської ради Подільського району Одеської області» від 22.08.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку з народження, медичний заклад відвідує тільки з матір`ю, батько в житті дитини участі не приймає.

Відповідно до довідки ЗЗСО І-ІІІ ст. 3 Подільської міської ради Подільського району Одеської області від 22.08.2023 № 43 батько дитини ОСОБА_2 , дійсно не приймає участі у вихованні дитини, не буває на батьківських зборах, не цікавиться справами, життям та здоров`ям сина ні в усній, ні в письмовій формі.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був судимий, а саме: 19 липня 2017 року Котовським міськрайонний судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі та відповідно до ст. 75, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; 09 серпня 2018 року Котовським міськрайонний судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано частковоневідбуту частину покарання, призначеного за вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.07.2017, остаточно призначивши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Покарання у вигляді 5 років місяць позбавлення волі.

Згідно висновку Органу опіки і піклування Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доцільно позбавити батьківських прав стосовно його малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 156 СК України).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що мала місце винна поведінка відповідача ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина, що виразилась у його нехтуванні обов`язками батька по забезпеченню дитини необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, створенням належних умов для проживання, а також спілкування з дитиною в необхідному обсязі.

Доказів які б свідчили про поважні причини не виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків стосовно дитини судом не встановлено.

Враховуючи, що матеріалами справи доведено неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, оскільки він до цього часу так і не намагався найти зустрічей з сином та налагодити відносини з ним, не створює належних умов для утримання дитини, не піклується про його здоров`я, фізичний та моральний розвиток, суд вважає, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що негативно впливає на розвиток дитини, та несе загрозу здоров`ю та життю дитини, а також враховуючи характер його поведінки, відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, яке не змінилося і після пред`явлення даного позову, суд вважає, що він повинен бути позбавлений батьківських прав.

При таких обставинах, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сплачений нею при подачі позову судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , батьківських прав стосовно його малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О. Івінський

Повне судове рішення складено 14 березня 2024 року.