ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 лютого 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/2347/20

Головуючий у першій інстанції - Ільченко О. І., Бездідько В.М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/73/24

№22-ц/4823/74/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого- судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретарі: Поклад Д.В., Шапко В.М., Мальцева І.В.

учасники справи:

позивач-відповідач: ОСОБА_1

відповідач-позивач: ОСОБА_2

третя особа: територіальна громада м.Прилуки в особі Прилуцької

міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Ільченка О.І. від 30 березня 2023 року, місце ухвалення рішення м.Прилуки, та на додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Бездідька В.М. від 17 травня 2023 року, місце ухвалення рішення м.Прилуки, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, третя особа: територіальна громада м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, третя особа: територіальна громада м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, зазначивши третьою особою територіальну громаду м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради, в якому просила встановити порядок користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що вона є власником 3/4 частини житлового буд. АДРЕСА_2 . Іншим співвласником 1/4 частин вищезазначеного будинку є ОСОБА_2 . Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.09.2019 року ОСОБА_1 було виділено частину житлового будинку, із належною частиною надвірних будівель, як окремий об`єкт і присвоєно адресу АДРЕСА_1 . Земельна ділянка під будинком не приватизована та належить територіальній громаді міста Прилуки. ОСОБА_1 вказувала, що при оформленні права на земельну ділянку виник спір, оскільки фактично вона має право просити встановити порядок користування земельною ділянкою в розмірі 3/4 частки від загального розміру ділянки, тому ОСОБА_1 і звернулась до суду із позовом про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

У березні 2021 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, зазначивши третьою особою територіальну громаду м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради, в якій просив встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 просив виділити йому в користування саме ту частину земельної ділянки, яка перебуває у його користування з часу придбання у власність відповідної частини будинку. ОСОБА_2 вказував, що про те, що склався саме такий порядок користування земельною ділянкою, який запропонований ним, свідчать і відповідні проекти на підключення газопостачання та водопостачання до належної йому частини будинку ще у 2008 році.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.03.2021 року було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.03.2023 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, було задоволено повністю. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, було задоволено частково. Судом встановлено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 згідно з варіантом - 1 (додаток 1), визначеним у додатку до висновку та висновку судової земельно-технічної експертизи №1755/21-24 від 14.02.2023 року та від 19.11.2021 року, а саме:

- визнано за ОСОБА_1 (співвласник 3/4 частин житлового будинку) право користування земельною ділянкою площею 0,0409 га, що заштрихована вертикальними лініями синього кольору (план - схема, додаток 1),

- визнано за ОСОБА_2 (співвласник 1/4 частини житлового будинку) право користування земельною ділянкою площею 0,0137 га, що заштрихована перехресними лініями зеленого кольору (план - схема, додаток 1).

На частину земельної ділянки ОСОБА_1 накладено земельний сервітут паралельно стіні будинку шириною 1 м, площею 0,0009 га або 9 кв.м, що заштрихований жовтим кольором, для обслуговування стіни будинку ОСОБА_2 , та сервітут площею 0,0075 га або 75 кв.м для проходу та проїзду ОСОБА_2 на свою земельну ділянку, заштрихований косими лініями блакитного кольору (план - схема, додаток 1).

На частину земельної ділянки ОСОБА_2 накладено земельний сервітут шириною 1 м, площею 0,0003 га або 3 кв.м, що заштрихований жовтим кольором, для обслуговування стіни сараю ОСОБА_1 (план - схема, додаток 1).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн. та 6 120,00 грн. за проведення судової земельно-технічної експертизи, а всього - 6 960,80 грн.

Додатковим рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.05.2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з отриманням правничої допомоги адвоката, у розмірі 7 556,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.03.2023 року та додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.05.2023 року, і постановити нове рішення, яким: встановити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 ), згідно з планом користування земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , виготовленим інженером-землевпорядником Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ОСОБА_3 , який у повній мірі відповідає плану користування вказаною спірною земельною ділянкою, що склався з 1973 року; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені по справі витрати по сплаті судового збору, витрати за правничу допомогу та витрати за експертизу; у задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення судових витрат по справі, відмовити. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що оскаржувані рішення суду першої інстанції від 30.03.2023 року та додаткове рішення суду першої інстанції від 17.05.2023 року є незаконними, ухваленими із порушенням норм процесуального та матеріального права, і тому підлягають скасуванню. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.03.2023 року зазначають, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що спірна земельна ділянка не приватизована і належить територіальній громаді м.Прилуки, жодні документи, які б передбачали підстави для виділення у користування сторонам по справі будь-якої площі земельної ділянки в АДРЕСА_1 , відсутні, а технічна землевпорядна документація на спірну земельну ділянку, надана ОСОБА_1 , відрізняється від тієї, яка була надана ОСОБА_2 . Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стверджують, що з 1973 року було встановлено відповідний порядок користування спірною земельною ділянкою, і з того часу не виникало жодних питань щодо зміни даного порядку. За доводами апелянта, тільки на початку 2020 року ОСОБА_1 почала самостійно змінювати цей порядок, забороняючи йому користуватися саме тією частиною землі, якою він користується з часу набуття права власності на відповідну частину будинку. За даних обставин, апелянт вважає, що суд мав би встановити такий порядок користування спірною земельною ділянкою, який відповідає порядку, що вже склався, і який сформовано у вигляді Плану користування земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , виготовленому інженером-землевпорядником Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ОСОБА_3 . Апелянт зазначає, що наявні в матеріалах справи висновки судової будівельно-технічної експертизи не містять жодного варіанту порядку користування спірною земельною ділянкою, який би відповідав тому порядку користування земельною ділянкою, що склався, як мінімум з 2008 року, а в дійсності - з 1973 року, та відповідає нинішньому порядку користування. За доводами апелянта, додатки до висновків земельно-технічної експертизи не відповідають ні дійсним параметрам, ні дійсній площі спірної земельної ділянки. Апелянт вказує, що через зазначені порушення стороною позивача за зустрічним позовом було заявлено клопотання про призначення по справі повторної експертизи, проте, судом першої інстанції дане клопотання було відхилено. Апелянт зазначає, що у оскаржуваному рішенні суд першої інстанції обґрунтував підстави, за яких не приймає до уваги експертизу, оплачену ОСОБА_1 , проте, суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість цієї експертизи, жодним чином не обґрунтувавши підстави даного стягнення. Апелянт стверджує, що при ухваленні рішення судом першої інстанції було прийнято до уваги висновки експертизи, за проведення якої кошти сплачував ОСОБА_2 , але у стягненні на його користь понесених витрат на оплату даної експертизи судом було безпідставно відмовлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині незгоди із додатковим рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.05.2023 року, вказують, що у наданому до суду стороною позивача за первісним позовом копії договору про надання правової допомоги від 18.08.2020 року відсутні умови розрахунку адвокатом наданих юридичних послуг, не визначена вартість послуг, про яку домовилися сторони. Матеріали справи також не містять акту виконаних робіт, що не дає можливості встановити перелік робіт, які були виконані адвокатом, та яку фактичну оплату за них було сплачено. Апелянт звертає увагу на ті обставини, що позовна заява та додані до неї документи не потребують значного часу для їх аналізу та подальшого написання позовної заяви, і тому визначений загальний час написання позовної заяви - три години, є очевидно завищеним. За вказаних обставин, на думку апелянта, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених нею витрат на правову допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу (а.с.101-105, том 2) позивач-відповідач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, як безпідставну, а оскаржувані рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.03.2023 року та додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.05.2023 року, залишити без змін. У відзиві ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь 9 380 грн., в рахунок відшкодування понесених нею судових витрат за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції. До відзиву додано наступні документи: ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Дуденок О.О. від 03.08.2023 року, серії СВ №1042051; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Дуденок О.О. №493 від 13.05.2010 року; договір про надання правової допомоги від 03.08.2023 року, укладений між адвокатом Дуденок О.О. та ОСОБА_1, згідно якого сторони домовилися, що за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар за домовленістю 40% мінімальної заробітної плати за 1 годину роботи (2 680 грн.), оплата правничої допомоги здійснюється клієнтом на протязі 10 днів після набрання рішенням законної сили; розрахунок витрат робочого часу, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги на стадії апеляційного перегляду справи, від 11.08.2023 року, відповідно до якого адвокатом Дуденок О.О. були надані наступні послуги з правничої допомоги ОСОБА_1 : вивчення апеляційної скарги - 0,5 год., підготовка та складання відзиву - 3 год. Загальна кількість витраченого часу по справі: 3,5 год. Вартість 1 години роботи, за домовленістю сторін складає 40% мінімальної заробітної плати за 1 годину роботи - 2 680 грн. Вартість послуг, пов`язаних із наданням правничої допомоги в апеляційній інстанції клієнту адвокатом складає 9 380 грн.; докази направлення відзиву іншим учасникам справи (а.с.107-113, том 2).

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу (а.с.115-116, том 2) ОСОБА_2 заперечує проти стягнення з нього на користь ОСОБА_1 9 380 грн. правничої допомоги, вважаючи такий розмір явно завищеним. ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь 2 000 грн., в рахунок відшкодування понесених витрат за надання правничої допомоги адвоката в суді апеляційної інстанції, пов`язаної із підготовкою та складанням відповіді на відзив на апеляційну скаргу. До відповіді на відзив на апеляційну скаргу додано: акт від 19.08.2023 року виконаних послуг до договору про надання юридичних послуг від 14.09.2020 року, укладеного між Адвокатським бюро "Лариси Зарічної" та ОСОБА_2 , відповідно до якого адвокатом Адвокатським бюро "Лариси Зарічної" надано ОСОБА_2 наступні послуги: підготовка та складання відповіді на відзив на апеляційну скаргу, вартість 2 000 грн., затрачений час 1 год. 30 хв.; копію платіжної інструкції №@2PL492304 від 18.08.2023 року, відповідно якої ОСОБА_2 Адвокатському бюро "Лариси Зарічної" було сплачено 2 000 грн. за надання юридичних послуг; докази направлення відповіді на відзив іншим учасникам справи (а.с.117-118, том 2).

Позивачем-відповідачем ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду було подано письмові пояснення (а.с.120, том 2), в яких вона заперечує проти стягнення понесених ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу, пов`язану із підготовкою та складанням відповіді на відзив на апеляційну скаргу, оскільки Законом не передбачено право подання апелянтом відповіді на відзив.

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, представник відповідача-позивача ОСОБА_2 - адвокат Зарічна Л.А. підтримала вимоги та доводи поданої апеляційної скарги, та просила її задовольнити. В судовому засіданні апеляційного суду 14.02.2024 року, в режимі відеоконференції, представником відповідача-позивача ОСОБА_2 - адвокатом Зарічною Л.А. було заявлено клопотання про призначення по справі додаткової судової експертизи. Протокольною ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 14.02.2024 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, представник позивача-відповідача ОСОБА_1 - адвокат Дуденок О.О. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв`язку з її безпідставністю, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.03.2023 року та додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.05.2023 року, залишити без змін, як законні та обґрунтовані.

В судове засідання апеляційного суду позивач-відповідач ОСОБА_1 , відповідач-позивач ОСОБА_2 , представник третьої особи: територіальної громади м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились.

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 , згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.09.2019 року було виділено 3/4 частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.12.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори, реєстр №1-3665, як окремий об`єкт нерухомого майна. А саме: по будинку під літ. А-1: -1-2 коридор площею 5,8 кв.м, -1-3 кімната площею 19,3 кв.м, -1-4 кімната площею 11,0 кв.м, -1-5 кімната площею 13,0 кв.м; по прибудові під літ. а1: -1-1 кухня площею 20,0 кв.м, -1-6 тамбур площею 1,6 кв.м, -1-7 вхід у погріб площею 1,8 кв.м, -1-8 ванна площею 3,7 кв.м. Загальною площею 76,2 кв.м, житловою площею 43,3 кв.м. По надвірних будівлях та спорудах: ганок під літ.Кр, погріб а-1 під літ.Пг, підвал під літ.Пд, 1/2 частина літньої кухні під літ.Б-1, сарай під літ.б2, сарай під літ.В1, навіс під літ. в1, сарай під літ.Е1, вигрібна яма під літ. Я, огорожа під літ.№1, ворота під літ.№3 (а.с.4-5, том 1).

Наказом Управління містобудування та архітектури Прилуцької міської ради Чернігівської області від 07.11.2019 року №91 житловому будинку, право власності на який зареєстровано згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21.11.2019 року, було присвоєно адресу АДРЕСА_1 . (а.с.6,7, том 1). Іншим співвласником 1/4 частини будинку є позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , на підставі договору дарування від 14.09.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Колодуб С.М., реєстр №3184.

З довідки КП "Прилуцьке МБТІ" від 23.01.2020 року №192 вбачається, що вирішити питання виготовлення технічної документації щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки в АДРЕСА_1 , власнику ОСОБА_1 неможливо, оскільки роботи щодо виготовлення технічної документації із землеустрою не можуть бути виконані, тому що власник суміжної садиби не погодив акт прийому - передачі межових знаків. При виході на місце був проведений обмір земельної ділянки по фактичному користуванню, власники суміжних садиб по АДРЕСА_4 , та АДРЕСА_5 , погодили дані межі, крім власника садиби АДРЕСА_2 - ОСОБА_2 (а.с.11, том 1).

З протоколу №5 від 15.06.2020 року засідання узгоджувальної комісії міської ради з розгляду земельних спорів вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до узгоджувальної комісії, щодо можливості збільшення площі земельної ділянки, яка вказана у акті прийому-передачі межових знаків на зберігання. Проте, акт перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) власником суміжної земельної ділянки ОСОБА_2 не погоджено, оскільки частина його комунікацій (газові труби, електричні дроти, лічильники) розміщені на території ОСОБА_1 , і він не має можливості їх обслуговувати. У зв`язку з чим рекомендовано вирішити дане питання за згодою сторін або шляхом розгляду в судовому порядку (а.с.10, том 1).

На підставі договору №318 на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 27.12.1952 року, по реєстру №92/1, ОСОБА_4 була виділена земельна ділянка за адресою АДРЕСА_6 (а.с.32-33, том 1).

Згідно довідки КП "Прилуцьке МБТІ" від 28.09.2020 року №2077, відбулася зміна адреси з АДРЕСА_6 , на АДРЕСА_7 , на АДРЕСА_8 , на підставі рішення міськвиконкому №426 від 12.07.1957 року №54 6 засідання 46 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради від 27.11.2008 року (а.с.106, том 2).

13.10.2020 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Дуденок О.О. було подано до суду клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи для вирішення питання про визначення варіантів щодо встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою (а.с.31, том 1).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2020 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Дуденок О.О. про призначення судової земельно-технічної експертизи було задоволено. Судом було призначено по даній справі судову земельно-технічну експертизу для з`ясування варіантів щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до часток будинку, які виділені власникам (3/4 та 1/4) по фактичному використанню землі, проведення якої було доручено судовому експерту Прилуцького відділення Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, а саме, судовому експерту Денисенку А.В. (а.с.50-51, том 1).

28.01.2021 року до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшов висновок експерта №С-2 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 26.01.2021 року, в якому надано варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою у відповідності до часток 3/4 та 1/4 частини (а.с.54-68, том 1).

25.03.2021 року представником позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвокатом Зарічною Л.А. було подано до суду клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи для надання всіх можливих варіантів щодо встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою, відповідно до часток будинку (а.с.97, том 1).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.03.2021 року клопотання представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвоката Зарічної Л.А. про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи, було задоволено. Судом було призначено поданій справі судову будівельно-технічну експертизу, для з`ясування варіантів щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до часток будинку, які виділені співвласникам (3/4 та 1/4) по фактичному використанню землі, проведення якої було доручено експертам Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.98, том 1).

23.11.2021 року на адресу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшов висновок експерта №1755/21-24 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі №742/2347/20 від 19.11.2021 року, із трьома варіантами порядку користування земельною ділянкою (а.с.119-128, том 1).

Представником позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвокатом Зарічною Л.А. 24.01.2022 року було подано до суду першої інстанції клопотання про призначення додаткової будівельно-технічної експертизи з тих підстав, що після ознайомлення із висновком було встановлено, що експертом при наданні трьох можливих варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою жодним чином не вирішено питання про виділення частини земельної ділянки (встановлення земельного сервітуту) сторонам по справі для обслуговування належних їм частин будинку, які знаходяться на чужій земельній ділянці, що фактично не вирішує спір між сторонами та не дає можливості їм та суду належно обґрунтувати та обрати один із трьох запропонованих експертом варіантів виділення у користування кожному із співвласників будинку відповідної частини земельної ділянки, і тому вказаний висновок не може вважатися повним (а.с.131, том 1).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.01.2022 року у задоволенні вказаного клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Зарічної Л.А., було відмовлено. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що експертизою були надані відповіді на поставлені перед нею запитання, що в свою чергу, робить її повною та ясною, нових письмових даних, які б могли вплинули на висновки первинної експертизи, в судовому засіданні здобуто не було. Згідно висновку судової експертизи від 19.11.2021 року, зокрема Додатку 3 плану-схеми порядку користування земельною ділянкою, вбачається визначення судовим експертом сервітуту на обслуговування стіни будинку та сараю (а.с.133, том 1).

21.10.2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвоката Зарічної Л.А. про виклик у судове засідання експерта Курінного В.В., для надання пояснень стосовно висновку №1755/21-24 від 19.11.2021 року з тих підстав, що по експертизі є невирішені питання, що унеможливлює вирішення спору між сторонами та не дає можливості їм та суду належно обґрунтувати та обрати один із трьох запропонованих експертом варіантів виділення у користування кожному із співвласників будинку відповідної частини земельної ділянки (а.с.149, том 1).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 21.10.2022 року вказане клопотання було задоволено (а.с.150, том 1).

26.12.2022 року представником позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвокатом Зарічною Л.А. було подано до суду письмове клопотання про повернення будівельно-технічної експертизи №1755/21-24 від 19.11.2021 року експертній установі для усунення недоліків з тих підстав, що з трьох можливих варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою експертом належним чином не визначено земельний сервітут (а.с.9, том 2).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.12.2022 року висновок судової земельно-технічної експертизи від 19.11.2021 року по даній справі було повернуто до Чернігівського відділення Київського НДІСЕ (судовий експерт Курінний В.В.) для виправлення (усунення) відповідних технічних помилок (а.с.10, том 2).

24.02.2023 року на адресу суду першої інстанції надійшов додаток до висновку №1755/21-24 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі №742/2347/20 від 14.02.2023 року (а.с.22-26, том 2).

З висновку експерта №С-2 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 26.01.2021 року вбачається, що надано один варіант порядку користування земельною ділянкою, у відповідності до часток 3/4 та 1/4 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.54-68, том 1). Даний висновок експерта судом першої інстанції визнано неприйнятним, у тому числі, і через обмеження сторін у доступі до частин будівель.

Про наявність буд. АДРЕСА_3 свідчить генеральний план та поверховий план будинку (а.с.84-85, том 1).

Відповідно до договору (заказу) №138/2008ГП зазначено робочий проект газифікації житлового буд. АДРЕСА_9 , замовник ОСОБА_5 (а.с.86, том 1).

Згідно робочого проекту, зазначено підключення житлового буд. АДРЕСА_2 (а.с.87,88, том 1).

Ухвалою народного суду м. Прилуки від 14.09.1973 року було затверджено мирову угоду щодо порядку користування домоволодінням по АДРЕСА_3 (а.с.89-90, том 1).

З висновку експерта №1755/21-24 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі №742/2347/20 від 19.11.2021 року (а.с.119-128, том 1), вбачається, що експертом надано варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як співвласниками житлового будинку за вказаною адресою, пропорційно їх часткам у праві власності житлового будинку, наведені в дослідницькій частині висновку та в додатках 1, 2, 3 до висновку, а саме:

Варіант-1 порядку користування земельною ділянкою (додаток №1 до висновку): ОСОБА_1 (співвласнику 3/4 частини) пропонується в користування земельна ділянка площею 0,0409 га, що заштрихована вертикальними лініями синього кольору. ОСОБА_2 (співвласнику 1/4 частини) пропонується в користування земельна ділянка площею 0,0137 га, що заштрихована перехресними лініями зеленого кольору. На частину земельної ділянки ОСОБА_1 пропонується накласти земельний сервітут паралельно стіні будинку шириною 1 м, площею 0,0005 га або 5 кв.м, що заштрихований жовтим кольором, для обслуговування стіни будинку ОСОБА_2 , та сервітут площею 0,0075 га або 75 кв.м для проходу та проїзду ОСОБА_2 на свою земельну ділянку, заштрихований косими лініями блакитного кольору. На частину земельної ділянки ОСОБА_2 пропонується накласти земельний сервітут шириною 1 м, площею 0,0003 га, або 3 кв.м, що заштрихований жовтим кольором, для обслуговування ОСОБА_1 стіни сараю.

Варіант-2 порядку користування земельною ділянкою (додаток №2 до висновку): ОСОБА_1 (співвласнику 3/4 частини) пропонується в користування земельна ділянка площею 0,0409 га, що заштрихована вертикальними лініями синього кольору. ОСОБА_2 (співвласнику 1/4 частини) пропонується в користування земельна ділянка площею 0,0137 га, що заштрихована перехресними лініями зеленого кольору.

На частину земельної ділянки ОСОБА_1 пропонується накласти земельний сервітут паралельно стіні будинку шириною 1 м, площею 0,0005 га або 5 кв.м, що заштрихований жовтим кольором, для обслуговування стіни будинку ОСОБА_2 , та сервітут площею 0,0069 га або 69 кв.м для проходу та проїзду ОСОБА_2 на свою земельну ділянку, заштрихований косими лініями блакитного кольору.

Варіант-3 фактичного користування земельною ділянкою (додаток №3 до висновку): відповідно фактичного користування земельною ділянкою: ОСОБА_1 (співвласнику 3/4 частини) пропонується в користування земельна ділянка площею 0,0338 га, що заштрихована вертикальними лініями синього кольору, що фактично перебуває в її користуванні та становить 13/21 частку земельної ділянки. ОСОБА_2 (співвласнику 1/4 частини) пропонується в користування земельна ділянка площею 0,0208 га, що заштрихована перехресними лініями зеленого кольору, що фактично перебуває в його користуванні та становить 8/21 частку земельної ділянки.

В разі прийняття даного варіанту порядку користування, зменшення частки земельної ділянки співвласника ОСОБА_1 підлягає грошовій компенсації.

На частину земельної ділянки ОСОБА_1 пропонується накласти земельний сервітут паралельно стіні будинку шириною 1 м, площею 0,0005 га або 5 кв.м, що заштрихований жовтим кольором, для обслуговування стіни будинку ОСОБА_2 .

На частину земельної ділянки ОСОБА_2 пропонується накласти земельний сервітут шириною 1 м, площею 0,0003 га або 3 кв.м, що заштрихований жовтим кольором, для обслуговування ОСОБА_1 стіни сараю (а.с.118-128, том 1).

Відповідно до додатку до висновку експерта №1755/21-24 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі №742/2347/20 від 14.02.2023 року (а.с.22-26, том 2) вбачається, що надано варіанти порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як співвласниками житлового будинку за вказаною адресою, пропорційно їх часткам у праві власності житлового будинку, наведені в доопрацьованих додатках 1, 2, 3 до висновку, а саме:

Варіант-1 порядку користування земельною ділянкою (додаток №1 до висновку): ОСОБА_1 (співвласнику 3/4 частини) пропонується в користування земельна ділянка площею 0,0409 га, що заштрихована вертикальними лініями синього кольору. ОСОБА_2 (співвласнику 1/4 частини) пропонується в користування земельна ділянка площею 0,0137 га, що заштрихована перехресними лініями зеленого кольору. На частину земельної ділянки ОСОБА_1 пропонується накласти земельний сервітут паралельно стіні будинку шириною 1 м, площею 0,0009 га або 9 кв.м, що заштрихований жовтим кольором, для обслуговування стіни будинку ОСОБА_2 , та сервітут площею 0,0075 га або 75 кв.м для проходу та проїзду ОСОБА_2 на свою земельну ділянку, заштрихований косими лініями блакитного кольору. На частину земельної ділянки ОСОБА_2 пропонується накласти земельний сервітут шириною 1 м, площею 0,0003 га, або 3 кв.м, що заштрихований жовтим кольором, для обслуговування ОСОБА_1 стіни сараю.

Варіант-2 порядку користування земельною ділянкою (додаток №2 до висновку): ОСОБА_1 (співвласнику 3/4 частини) пропонується в користування земельна ділянка площею 0,0409 га, що заштрихована вертикальними лініями синього кольору. ОСОБА_2 (співвласнику 1/4 частини) пропонується в користування земельна ділянка площею 0,0137 га, що заштрихована перехресними лініями зеленого кольору.

На частину земельної ділянки ОСОБА_1 пропонується накласти земельний сервітут паралельно стіні будинку шириною 1 м, площею 0,0009 га або 9 кв.м, що заштрихований жовтим кольором, для обслуговування стіни будинку ОСОБА_2 , та сервітут площею 0,0069 га або 69 кв.м для проходу та проїзду ОСОБА_2 на свою земельну ділянку, заштрихований косими лініями блакитного кольору.

Варіант-3 фактичного користування земельною ділянкою (додаток №3 до висновку): відповідно фактичного користування земельною ділянкою: ОСОБА_1 (співвласнику 3/4 частини) пропонується в користування земельна ділянка площею 0,0338 га, що заштрихована вертикальними лініями синього кольору, що фактично перебуває в її користуванні та становить 13/21 частку земельної ділянки. ОСОБА_2 (співвласнику 1/4 частини) пропонується в користування земельна ділянка площею 0,0208 га, що заштрихована перехресними лініями зеленого кольору, що фактично перебуває в його користуванні та становить 8/21 частку земельної ділянки.

В разі прийняття даного варіанту порядку користування, зменшення частки земельної ділянки співвласника ОСОБА_1 підлягає грошовій компенсації. До завдань земельно-технічних експертиз не входить розрахунок грошової компенсації по вартості земельних ділянок.

На частину земельної ділянки ОСОБА_1 пропонується накласти земельний сервітут паралельно стіні будинку шириною 1 м, площею 0,0009 га або 9 кв.м, що заштрихований жовтим кольором, для обслуговування стіни будинку ОСОБА_2 .

На частину земельної ділянки ОСОБА_2 пропонується накласти земельний сервітут шириною 1 м, площею 0,0003 га, або 3 кв.м, що заштрихований жовтим кольором, для обслуговування ОСОБА_1 стіни сараю.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 30.03.2023 року, задовольняючи в повному обсязі вимоги первісного позову ОСОБА_1 та частково задовольняючи вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, виходячи із правового аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, сукупності досліджених доказів, а також враховуючи, що власники домоволодіння АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 не можуть в добровільному порядку визначити порядок користування земельною ділянкою під належними їм частками будинковолодіння, що унеможливлює реалізацію їх права щодо свого майна, дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою підлягають задоволенню в повному обсязі, шляхом встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 згідно з варіантом - 1 (додаток 1), визначеним у додатку до висновку та висновку судової земельно-технічної експертизи №1755/21-24 від 14.02.2023 року та від 19.11.2021 року. Оскільки, на думку суду першої інстанції, саме такий варіант є більш прийнятним, доцільним і менш обтяжливим для сторін. Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами, суд першої інстанції, враховуючи повне задоволення вимог первісного позову, у відповідності до статті 141 ЦПК України, дійшов висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. та 6 120,00 грн., за проведення судової земельно-технічної експертизи, яка була оплачена ОСОБА_1 , відповідно до квитанції №22 від 11.01.2021 року (а.с.72, том 1).

Як вбачається із оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції від 17.05.2023 року, суд першої інстанції, за недоведеністю стороною первісного відповідача неспівмірності заявленого первісним позивачем до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що оскільки рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.03.2023 року первісний позов задоволено повністю, представництво інтересів первісного позивача здійснювалось адвокатом Дуденок О.О., на підставі договору про надання правової допомоги від 18.08.2020 року та сума витрат, згідно розрахунку використаного робочого часу становить 7 556,80 грн., тому подана заява про винесення додаткового рішення щодо вирішення питання стосовно стягнення з первісного відповідача на користь первісного позивача судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині оскарження рішення суду першої інстанції від 30.03.2023 року вказують, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що спірна земельна ділянка не приватизована і належить територіальній громаді м.Прилуки, жодні документи, які б передбачали підстави для виділення у користування сторонам по справі будь-якої площі земельної ділянки в АДРЕСА_1 , відсутні, а технічна землевпорядна документація на спірну земельну ділянку, надана ОСОБА_1 , відрізняється від тієї, що надана ОСОБА_2 .

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом статті 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

За правилами статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Як встановлено судом в ході розгляду даної справи, на підставі договору №318 на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 27.12.1952 року, по реєстру №92/1, ОСОБА_4 була виділена земельна ділянка за адресою АДРЕСА_6 (а.с.32-33, том 1). Згідно довідки КП "Прилуцьке МБТІ" від 28.09.2020 року №2077, відбулась зміна адреси з АДРЕСА_6 , на АДРЕСА_7 , на АДРЕСА_8 , на підставі рішення міськвиконкому №426 від 12.07.1957 року, №54 6 засідання 46 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради від 27.11.2008 року (а.с.106, том 2).

Вказане спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно того, що жодні документи, які б передбачали підстави для виділення у користування сторонам по справі будь-якої площі земельної ділянки в АДРЕСА_1 , відсутні.

Згідно з ч.1, ч.4 статті 88 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Частиною 1 статті 356 Цивільного кодексу України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними, і визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 Земельного кодексу України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що з 1973 року було встановлено відповідний порядок користування спірною земельною ділянкою, який сформований у вигляді Плану користування земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , виготовленому інженером-землевпорядником Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ОСОБА_3 , і тому суд мав би встановити такий порядок користування спірною земельною ділянкою, який відповідає тому порядку, який вже склався.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 30.03.2023 року, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 статті 319 ЦК України, яка регламентує здійснення права власності, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

При цьому, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема, до права користування земельною ділянкою).

Відтак, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак, у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).

Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування і розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом України в постанові від 01.11.2017 року у справі №6-2454цс16.

Доказів наявності порядку користування спірною земельною ділянкою, погодженого власниками (в тому числі, попередніми), або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять. План користування земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , виготовлений інженером-землевпорядником Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ОСОБА_3 , на який посилається апелянт в доводах апеляційної скарги, таким доказом вважатися не може. При цьому, фактичний порядок користування спірною земельною ділянкою суттєво порушує права первісного позивача ОСОБА_1 , оскільки за такого порядку користування розмір її земельної ділянки є значно меншим за її частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , із належною частиною надвірних будівель, яка становить 3/4 частини, що і стало підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду.

За наведених обставин, судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до уваги, що оскільки власники домоволодіння АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 не можуть у добровільному порядку визначити порядок користування земельною ділянкою під належними їм частками будинковолодіння, що унеможливлює реалізацію їх права щодо свого майна, порядок користування земельною ділянкою необхідно встановити із дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 правильності даного висновку суду першої інстанції не спростовують.

Доводи апеляційної скарги також вказують, що у оскаржуваному рішенні від 30.03.2023 року суд першої інстанції обґрунтував підстави, за яких судом не прийнято до уваги висновки експертизи, за проведення якої грошові кошти сплачувала ОСОБА_1 , проте, суд стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість проведення даної експертизи, жодним чином не обґрунтувавши у рішенні підстави такого стягнення. Апелянт стверджує, що при ухваленні рішення судом першої інстанції було прийнято до уваги висновки експертизи, за проведення якої кошти сплачував ОСОБА_2 , але у стягненні на його користь понесених витрат на оплату даної експертизи судом було безпідставно відмовлено.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, виходячи із наступного.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (частина третя статті 133 ЦПК України).

Процесуальні питання розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, чи пов`язані ці витрати із розглядом справи.

Частинами другою, третьою статті 102 ЦПК України передбачено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторони (сторона) не надали відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частина перша статті 103 ЦПК України).

Частина перша статті 1 Закону України "Про судову експертизу" визначає, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (частина перша статті 71 цього Закону).

Пункт 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, передбачає, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

Системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке:

1) витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат;

2) висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи;

3) у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду;

4) при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Зазначене узгоджується із висновками щодо застосування відповідних норм права, викладеними в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 року у справі №712/4126/22, провадження №14-123цс23, які відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2020 року, на підставі заявленого клопотання представником ОСОБА_1 - адвокатом Дуденок О.О., у даній справі було призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експерту Прилуцького відділення Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, судовому експерту Денисенку А.В. В подальшому, 28.01.2021 року до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшов висновок експерта №С-2 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 26.01.2021 року. За проведення вказаної судової земельно-технічної експертизи, первісним позивачем ОСОБА_1 було сплачено 6 120,00 грн., відповідно до квитанції №22 від 11.01.2021 року (а.с.72, том 1).

Проте, висновок експерта №С-2 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 26.01.2021 року судом першої інстанції визнано неприйнятним, у тому числі, і з підстав обмеження сторін у доступі до частин будівель.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді даного спору по суті не було враховано зазначений вище висновок експерта, як доказ, понесені ОСОБА_1 витрати на оплату даної експертизи безпідставно стягнуто судом першої інстанції на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 .

Відповідно до приписів п.1 ч.2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, на відповідача.

Оскільки позов ОСОБА_1 судом першої інстанції задоволено повністю, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на первісного відповідача - ОСОБА_2 .

За даних обставин, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесених витрат за проведення вказаної експертизи.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.03.2023 року необхідно змінити в частині розподілу судових витрат між сторонами, виклавши абзац восьмий його резолютивної частини у наступній редакції: ''Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп."

В іншій частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 березня 2023 року, необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині незгоди із додатковим рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.05.2023 року, вказують, що у наданому до суду стороною позивача за первісним позовом копії договору про надання правової допомоги від 18.08.2020 року відсутні умови розрахунку адвокатом наданих юридичних послуг, не визначена вартість послуг, про яку домовилися сторони. Матеріали справи також не містять акту виконаних робіт, що не дає можливості встановити перелік робіт, які були виконані адвокатом, та яку фактичну оплату за них було сплачено. Апелянт звертає увагу на ті обставини, що позовна заява та додані до неї документи не потребують значного часу для їх аналізу та подальшого написання позовної заяви, і тому визначений загальний час написання позовної заяви - три години, є очевидно завищеним. За вказаних обставин, на думку апелянта, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених нею витрат на правову допомогу.

Вказані доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не можуть бути підставою для скасування додаткового рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.05.2023 року, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, інтереси позивача-відповідача ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляла адвокат Дуденок О.О. на підставі: ордеру на надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Дуденок О.О. від 19.08.2020 року, серії ЧН №033339 (а.с.13, том 1), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Дуденок О.О. №493 від 13.05.2010 року (а.с.14, зворот, том 1), договору про надання правової допомоги від 18.08.2020 року, укладеного між адвокатом Дуденок О.О. та ОСОБА_1, згідно якого сторони домовилися, що за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар за домовленістю сторін, згідно Рекомендацій щодо застосування рекомендаційних (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 10.01.2020 року №84 (а.с.14, том 1). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 було надано розрахунок витрат робочого часу, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, від 03.04.2023 року, відповідно до якого адвокатом Дуденок О.О. були надані наступні послуги з правничої допомоги ОСОБА_1 в суді першої інстанції: усні консультації клієнта - 1 год., складання позовної заяви - 3 год. Загальна кількість витраченого часу по справі: 4 год. Вартість 1 години роботи, за домовленістю сторін, складає 40% мінімальної заробітної плати за 1 годину роботи - 1 889,2 грн. Вартість послуг, пов`язаних із наданням правничої допомоги в суді першої інстанції ОСОБА_1 адвокатом Дуденко О.О. складає 7 556,80 грн. (а.с.37, том 2).

Судом першої інстанції у додатковому рішенні від 17.05.2023 року обґрунтовано зазначено, що надані стороною позивача-відповідача вищевказані документи підтверджують як обсяг виконаних адвокатом робіт, так і містять в собі розрахунок їх вартості, що є підставою для їх стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

В ході розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_2 не було доведено неспівмірності понесених ОСОБА_1 судових витрат за надання професійної правничої допомоги. Апеляційний суд вважає, що зважаючи на предмет спору, визначений адвокатом загальний час написання позовної заяви - три години, не є завищеним, як на це посилалась сторона відповідача-позивача ОСОБА_2 у справі, і тому відсутні підстави для зменшення розміру понесених ОСОБА_1 судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в суді першої інстанції, або для відмови у їх стягненні.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 , необхідно задовольнити частково. При цьому, рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.03.2023 року, змінити в частині розподілу судових витрат між сторонами, виклавши абзац восьмий його резолютивної частини у наступній редакції: "Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп." В іншій частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.03.2023 року, необхідно залишити без змін.

Додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.05.2023 року, на підставі зазначеного вище, апеляційний суд вважає за необхідне залишити без змін.

Як вбачається із матеріалів справи, інтереси позивача-відповідача ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції представляла адвокат Дуденок О.О. на підставі: ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Дуденок О.О. від 03.08.2023 року, серії СВ №1042051; копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Дуденко О.О. №493 від 13.05.2010 року; договору про надання правової допомоги від 03.08.2023 року, укладеному між адвокатом Дуденок О.О. та ОСОБА_1 (а.с.107-108, том 2).

У відзиві на апеляційну скаргу (а.с.101-105, том 2) позивач-відповідач ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь 9 380 грн., в рахунок відшкодування понесених нею судових витрат за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції. До відзиву додано наступні документи: ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Дуденок О.О. від 03.08.2023 року, серії СВ №1042051; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Дуденок О.О. №493 від 13.05.2010 року; договір про надання правової допомоги від 03.08.2023 року, укладений між адвокатом Дуденок О.О. та ОСОБА_1, згідно якого сторони домовилися, що за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар за домовленістю 40% мінімальної заробітної плати за 1 годину роботи (2 680 грн.), оплата правничої допомоги здійснюється клієнтом протягом 10 днів після набрання рішенням законної сили; розрахунок витрат робочого часу, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги на стадії апеляційного перегляду справи, від 11.08.2023 року, відповідно до якого адвокатом Дуденок О.О. були надані наступні послуги з правничої допомоги ОСОБА_1 : вивчення апеляційної скарги - 0,5 год., підготовка та складання відзиву - 3 год. Загальна кількість витраченого часу по справі: 3,5 год. Вартість 1 години роботи, за домовленістю сторін складає 40% мінімальної заробітної плати за 1 годину роботи - 2 680 грн. Вартість послуг, пов`язаних із наданням правничої допомоги в апеляційній інстанції клієнту адвокатом складає 9 380 грн.; докази направлення відзиву іншим учасникам справи (а.с.107-113, том 2).

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу (а.с.115-116, том 2) ОСОБА_2 заперечує проти стягнення з нього на користь ОСОБА_1 9 380 грн. правничої допомоги, вважаючи такий розмір явно завищеним. ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь 2 000 грн., в рахунок відшкодування понесених витрат за надання правничої допомоги адвоката в суді апеляційної інстанції, пов`язаної із підготовкою та складанням відповіді на відзив на апеляційну скаргу. До відповіді на відзив на апеляційну скаргу додано: акт від 19.08.2023 року виконаних послуг до договору про надання юридичних послуг від 14.09.2020 року, укладеного між Адвокатським бюро "Лариси Зарічної" та ОСОБА_2 , відповідно до якого адвокатом Адвокатським бюро "Лариси Зарічної" надано ОСОБА_2 наступні послуги: підготовка та складання відповіді на відзив на апеляційну скаргу, вартість 2 000 грн., затрачений час 1 год. 30 хв.; копію платіжної інструкції №@2PL492304 від 18.08.2023 року, відповідно якої ОСОБА_2 Адвокатському бюро "Лариси Зарічної" було сплачено 2 000 грн. за надання юридичних послуг; докази направлення відповіді на відзив іншим учасникам справи (а.с.117-118, том 2).

Позивачем-відповідачем ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду було подано письмові пояснення (а.с.120, том 2), в яких вона заперечує проти стягнення понесених ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу, пов`язану із підготовкою та складанням відповіді на відзив на апеляційну скаргу, оскільки Законом не передбачено право подання апелянтом відповіді на відзив.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч.4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при визначенні суми відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (п.268).

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також приписи ч.4, ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, дослідивши: наданий ОСОБА_1 розрахунок витрат робочого часу, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги від 11.08.2023 року (а.с.109, том 2), наданий ОСОБА_2 акт від 19.08.2023 року виконаних послуг до договору про надання юридичних послуг від 14.09.2020 року, укладеного між Адвокатським бюро "Лариси Зарічної" та ОСОБА_2 , врахувавши заперечення кожної із сторін спору проти розміру витрат на професійну правничу допомогу, заявлену до стягнення іншою стороною, виходячи із критерію реальності судових витрат обох сторін на професійну правничу допомогу, а саме, визначення їх дійсності та необхідності, врахувавши розмір понесених кожною із сторін судових витрат на професійну правничу допомогу, та здійснивши взаємозалік даних сум, апеляційний суд дійшов висновку, що з відповідача-позивача ОСОБА_2 на користь позивача-відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню 5 000 грн., в рахунок часткового відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить із засад виваженості, обґрунтованості, розумності, співмірності та справедливості.

Керуючись статтями: 137, 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1 статті 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 березня 2023 року, змінити в частині розподілу судових витрат між сторонами, виклавши абзац восьмий його резолютивної частини у наступній редакції:

"Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп."

В іншій частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 березня 2023 року, залишити без змін.

Додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 травня 2023 року, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 (п`ять тисяч) грн., в рахунок часткового відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: