Справа № 508/218/24
Номер провадження 6/508/8/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року смт. Миколаївка

Суддя Миколаївського районного суду Одеської області Банташ Д.С. ознайомившись з матеріалами, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про заміну сторони стягувача,

встановив:

08 березня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» через систему «Електронний суд» звернулося до суду зі заявою, в якій просило суд замінити первісного стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (далі ТОВ «ФК «Укрфінстандарт») у виконавчому провадженні 63933694 щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , відкритого 21.12.2020 року на підставі виконавчого напису нотаріуса № 91083 від 31.10.2020 року.

В обґрунтування заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» зазначало, що 02 лютого 2023 року між ТОВ «ФК «ЦФР», (Стягувач) та ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ», Заявник, Правонаступник стягувана) було укладено Договір про відступлення прав вимоги №20230202 (далі - Договір), відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» належні ТОВ «ФК «ЦФР», а ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права вимоги до боржників, вказаними у Додатку до Договору, що є його невід`ємною частиною.

Посилаючись на ст. 442 ЦПК, ст. 512, 514 ЦК України, висновки Верховного Суду, заявник уважав, що є всі законні підстави для заміни первісного стягувача на правонаступника.

Разом з тим, ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 10.01.2024 в задоволенні аналогічної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про заміну сторони стягувача відмовлено (справа № 522/12534/23, провадження № 6/508/1/24).

Ухвала Миколаївського районного суду Одеської області від 10.01.2024 року не оскаржувалася Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та набрала законної сили 26.01.2024 року.

08.03.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» повторно звернулося до суду з аналогічною заявою про заміну стягувача його правонаступником, у якій просило суд замінити первісного стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» у виконавчому провадженні 63933694 щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , відкритого 21.12.2020 року на підставі виконавчого напису нотаріуса № 91083 від 31.10.2020 року.

Суд, проаналізувавши доводи заявника, викладені у заяві від 07.03.2024 (надійшла до суду 08.03.2024) робить висновок, що у повторній заяві заявник навів аргументи, аналогічні до тих, які він зазначив у заяві від 23.06.2023 року, та яка вже була розглянута судом по суті.

Суд уважає, що у заяві від 07.03.2024 року відсутні інші підстави або нові обставини, які би зумовлювали необхідність вирішення вдруге поданої заяви про заміну стягувача його правонаступником.

У п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово у своїх постановах та ухвалах (від 29.05.2019 сп. № 219/10010/17; від 07.11.2018 сп. № 530/1730/16-ц; від 17.04.2019 сп. № 751/7099/17; від 20.06.2019 сп. № 530/725/18; від 11.09.2019 сп. № 757/64933-17-ц; від 23.10.2019 сп. № 521/13969/17; від 04.11.2019 сп. № 497/1094/15-ц; від 09.09.2020 сп. № 551/434/19; КЦС ВС від 04.03.2020 сп. № 760/4569/18) звертала увагу на те, що неприпустимість зловживання процесуальними правами є основною засадою (принципом) цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

З огляду на вказане суд у даній справі визнає подання Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» заяви від 07.03.2024 року зловживанням процесуальним правом і залишає цю заяву без розгляду.

Такий висновок суду повністю відповідає висновкам Великої Палати Верховного суду у справі № 587/430/16-ц (ухвала від 26 червня 2019 року), в якій Велика Палата Верховного Суду визнала подання заявником вдруге клопотання для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, зловживанням процесуальним правом і залишила це клопотання без розгляду.

У постанові від 03.06.2020 (справа № 318/89/18) ВП ВС зробила висновок, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (частина третя статті 16 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідки щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові.

Також у постанові від 10.09.2019 (справа № 295/15945/18) ВП ВС виснувала таке: «якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України). Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, подання клопотання для вирішення питання, яке вже вирішено судом або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи, чи виконання судового рішення (згідно із пунктом 1 частини другоїстатті 44 ЦПК України). Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду дослідив доводи касаційної скарги позивача та відмовив у відкритті провадження з зазначених підстав. ЦПК України не передбачено повторне оскарження судового рішення в касаційному порядку або його перегляд в іншому порядку Великою Палатою Верховного Суду на підставі клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» («Ponomaryov v. Ukraine», заява № 3236/03, пункт 40, рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2018 року) наголошував на тому, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

Одними з загальних засад цивільного законодавства відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України є справедливість та розумність. У свою чергу, стаття 11 ЦПК України закріплює принцип пропорційності для порядку здійснення провадження у справі. Згідно із пунктом 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Частина четверта статті 44 ЦПК України також встановлює обов`язок суду вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами».

Ураховуючи зазначене, подання до Миколаївського районного суду Одеської області відповідної заяви повторно з одних і тих самих підстав та з однією і тією ж вимогою, носить характер зловживання заявником процесуальними правами, що суперечить завданню цивільного судочинства.

Якщо заявник не погоджується зі судовим рішенням у формі ухвали від 10.01.2024 року (справа № 522/12534/23, провадження № 6/508/1/24), постановленої за наслідками розгляду його первісної заяви, то він мав право та можливість оскаржувати таку ухвалу в апеляційному порядку, а не вимагати повторного розгляду аналогічної заяви у суді першої інстанції, який вже висловив свою позицію з приводу його вимог.

З огляду на вказане у суду відсутні повноваження щодо розгляду відповідної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» повторно, а відповідна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі ч. 3 ст. 44 ЦПК України.

На підставі викладеного,

постановив:

Залишити без розгляду заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» від 07.03.2024 року про заміну сторони стягувача.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Відомості про учасників справи:

Заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт»» (місцезнаходження: вулиця Київська, буд. 243-А, м.Бровари, 07405; ).

Представник заявника: Господаренко Тетяна Іванівна (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Сімї Прахових, буд.50-б, ЄРДПОУ 35725063, РНОКПП ).

Боржник: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Заінтересована особа: Приватний виконавець Шевченко Тетяна Сергіївна (адреса: 65029, Одеська область, м. Одеса, вул. Балківська, буд.31, офіс 7).

Суддя Д.С.Банташ