№ 207/5142/24
№ 2/207/1558/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Юрченко І.М.

при секретарі Сівачук А.А.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янське клопотання представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Бундюк Єлизавети Володимирівни про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області заходиться вищевказана справа.

Ухвалою суду від 20 вересня 2024 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та призначено підготовче судове засідання.

21 жовтня 2024 року від представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Бундюк Єлизавети Володимирівни через канцелярію суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання обґрунтовано тим, що позивач, ОСОБА_4 , починаючи з 2022 року, неодноразово зверталася до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з цим самим предметом спору, з цих самих підстав та до тих самих сторін, обираючи кожен раз різний спосіб захисту, що полягав у звернені до суду спочатку в порядку позовного, а в подальшому в порядку окремого провадження. Однак, Ухвалами Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська у двох випадках Позивачу було відмовлено.

Відмова полягала у наступному.

У квітні 2022 року до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області позивачем ОСОБА_4 була подана позовна заява до ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_8 про встановлений факту проживання однією сім`єю.

Ухвалою Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 липня 2022 року було відкрите провадження по справі №207/1558/22 про встановлення факту проживання однією сім`єю. Розгляд справи відбувався за правилами загального позовного провадження. Однак, Ухвалою Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року провадження у справі №207/1558/22 було закрите на підставі того, що даний спір підлягав розгляду в порядку адміністративного, а не цивільною судочинства.

У квітні 2024 року заявник ОСОБА_4 , повторно звернулася до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, однак із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, залучивши в якості заінтересованої особи - Міністерство оборони України.

Ухвалою Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року по справі № 207/2314/24 в якості заінтересованих осіб до участі у справі були також залучені: ОСОБА_5 ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , законним представником якої є ОСОБА_8 .

В ході розгляду даної справи, Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області був виявлений спір про право. Як наслідок, ухвалою Баглійського районною суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2024 року по справі №207/2314/24 заяву ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , законним представником якої є ОСОБА_8 в порядку окремого провадження - було залишено без розгляду.

У зв`язку з тим, що позивач вже зверталася з аналогічним позовом до суду і провадження по справі було закрито в порядку відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, позивач позбавлений права повторно звертатися з аналогічним позовом, а провадження у даній справі має бути закрите на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Просить закрити провадження у справі №207/5142/24 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_10 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача подане клопотання про закриття провадження підтримала та просила його задовольнити.

В підготовчому судовому засіданні представник позивачки в задоволенні клопотання про закриття провадження просив відмовити, надав заперечення на клопотання, в якому зазначив, що дійсно ОСОБА_4 до цієї справи вже двічі зверталася до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з цим самим предметом спору.

14 липня 2022 року Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за позовною заявою ОСОБА_4 було відкрите провадження по справі №207/1558/22 про встановлення факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_11 за правилами позовного провадження.

31 травня 2023 року Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, посилаючись на Постанову Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22, вирішив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, вважаючи, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Тож, Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області своєю ухвалою закрив провадження у справі з підстав підсудності справи, згідно Постанови Верховного Суду від 22.03.2023, адміністративному, а не цивільному судочинству.

02 квітня 2024 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд у справі № 160/26247/23 відмовив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, посилаючись на те, що Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 18.01.2024 по справі № 560/17953/21 вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц, в якій Велика Палата звертає увагу, що вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю мають вирішуватися в порядку окремого провадження за правилами цивільного судочинства.

Тож, Дніпропетровський окружний адміністративний суд своїм рішенням закрив провадження у справі з підстав підсудності справи, згідно Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 по справі № 560/17953/21, цивільному судочинству в порядку окремого провадження.

Враховуючи вказане, ОСОБА_4 повторно звернулася до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_11 за правилами окремого провадження відповідно до вище наведеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду.

10 вересня 2024 року Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі №207/2314/24, вбачаючи спір про право, заяву про встановлення факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_11 залишив без розгляду.

Тож, Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі №207/2314/24 постановив ухвалу не про закриття провадження у справі, а про залишення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду і підставою такого рішення можливий спір про право.

Таким чином, перший раз Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області і Дніпропетровський окружний адміністративний суд закривали справи із-за недотримання правил підсудності, другий раз Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська справу не закривав, а залишив заяву про встановлення факту без розгляду з підстав можливого спору про право.

Отже, підставами закриття справ і залишення без розгляду заяви слугували різні правові підстави.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, згідно п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тож, у разі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, але з різних підстав, суд не вправі закривати провадження в справі.

На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні клопотання адвоката Бундюк С.В., діючої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , про закриття провадження у справі.

Заслухавши учасників судового процесу щодо заявленого клопотання, вивчивши доводи клопотання про закриття провадження у справі, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis п.33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», п.53 рішення ЄСПЛ від 08квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»).

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 Цивільного процесуального кодексу України.Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили чи ухвали суду про закриття провадження у справі, постановленої між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

Йдеться про те, що в тих випадках, коли справа вже вирішена судом або коли сторони розпорядилися своїми правами певним чином і суд затвердив ці дії, повторне звернення до суду не допускається.

Неможливість повторного розгляду справи, коли є судове рішення, що набрало законної сили і не скасоване у встановленому законом порядку, перш за все пов`язана з виключністю судового рішення. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. При цьому, зазначені підстави для закриття провадження у справі спрямовані на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті.

В судовому засіданні встановлено, що перший раз Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області і Дніпропетровський окружний адміністративний суд закривали справи із-за недотримання правил підсудності, другий раз Баглійський районний суд справу не закривав, а залишив заяву про встановлення факту без розгляду з підстав можливого спору про право. Отже, підставами закриття справ і залишення без розгляду заяви слугували різні правові підстави.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, згідно п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тож, у разі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, але з різних підстав, суд не вправі закривати провадження в справі.

Більш за це закриття провадження у перших двох справах відбулося через мінливі позиції Верховного Суду щодо підсудності даної категорії справ, так як спочатку Верховий суд висловив правову позицію щодо розгляду цих справ в порядку адміністративного судочинства, а згодом Велика Палата Верховного Суду відійшла від цієї правової позиції та чітко висловилася, що спір про встановлення факту проживання однією сім`єю повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Отже, суд приходить до висновку, що суд не може відмовити в праві особи на доступ до суду, яке передбачене п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та вирішення її спору належним судом через мінливість правових позицій Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання представника відповідача.

Керуючись ст. 4, 43,49, 255, 259,260,353ЦПК України, п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Бундюк Єлизавети Володимирівни про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Юрченко