Справа № 226/48/24
Провадження №2/226/34/2024
УХВАЛА

11.01.2024 м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Салькової В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вказана позовна заява, одночасно з якою позивачем заявлено про забезпечення позову шляхом накладення арешту із забороною відчуження на автомобілі ВАЗ 21104, 2006 року випуску, д/н НОМЕР_1 , та ЗАЗ 110247, 2004 року випуску, власником яких є ОСОБА_2 . Також просила передати їй на відповідальне зберігання ці автомобілі, заборонити їй та відповідачеві їхню експлуатацію.

Доцільність застосування заходів забезпечення позову мотивована тим, що ці автомобілі підлягають поділу як майно подружжя, відповідач працює автослюсарем, має відповідні навички та користується автомобілями на власний розсуд, тому може укрити їх або здійснити відчуження, що унеможливить виконання рішення суду за її позовом. Крім того, використання автомобілів, на думку позивача, зношуватиме їх, їхню вартість та може завдати ризику пошкодження або знищення.

В порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, зміст та вимоги позовної заяви, дійшов висновку про часткове задоволення заяви з огляду на таке.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом, зокрема, заборони вчинення певних дій.

Відповідно до ч.ч.5-7 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Дослідженням змісту та вимог позовної заяви і доданих до неї документів встановлено, що право власності на спірні автомобілі зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 , позивач вважає їх спільним майном подружжя, предметом спору є частки сторін у спільному майні.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд доходить висновку, що на даний час є всі підстави припускати, що вжиття заходів забезпечення позову в частині заборони відчуження автомобілів є необхідним та оправданим завданням цивільного судочинства та забезпечуватиме ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, які вона має намір захистити при зверненні до суду. Також є доцільним заборонити користуватися автомобілями відповідачеві ОСОБА_2 , а така заборона щодо ОСОБА_1 не має сенсу з огляду на відсутність автомобілів в її користуванні.

Вимоги про заборону відчуження та користування автомобілями є співмірними із суттю та ціною позову. З урахуванням того, що до вирішення справи по суті необхідно вжити заходи щодо збереження автомобілів в тому виді, в якому вони є на цей час, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню в частині заборони ОСОБА_2 відчужувати та користуватися спірними автомобілями, оскільки невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Що стосується вимог про передання автомобілів на зберігання позивачеві, то такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки даний вид забезпечення позову не передбачений ч.1 ст.150 ЦПК України. Отже, в цій частині у задоволенні заяви позивача слід відмовити.

Підстав, які б визначали необхідність застосування зустрічного забезпечення позову в порядку ст.154 ЦПК України, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.2,150-153,157,260-261,353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) користування та відчуження автомобілів ВАЗ 21104, 2006 року випуску, д/н НОМЕР_1 , та ЗАЗ 110247, 2004 року випуску, залишивши автомобілі на зберіганні відповідача ОСОБА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її постановлення.

Копію ухвали направити відповідачеві ОСОБА_2 , ТСЦ 1451 РСЦ МВС України в Донецькій області, Авдіївсько-Мирноградському відділу ДВС у Покровському районі Донецької області для виконання, позивачеві ОСОБА_1 для відома.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: В.С. Салькова