ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2490/23 Номер провадження 22-ц/814/1541/24Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Тарасенка Михайла Валерійовича, представника ОСОБА_1 , на рішення Київського районного суду м.Полтави від 29 листопада 2023 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного тексту рішення не зазначені) у справі за заявою адвоката Тарасенка Михайла Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

заінтересована особа: Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

У С Т А Н О В И В:

Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2023 року визначена підсудність справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, для розгляду Київському районному суду м.Полтави.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 15 травня 2023 року відмовлено у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року апеляційна скарга Тарасенка Михайла Валерійовича , представника ОСОБА_1 , задоволена - ухвала судді Київського районного суду м.Полтави від 15 травня 2023 року скасована, матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, повернуті до Київського районного суду м.Полтави для продовження розгляду.

У заяві ОСОБА_1 просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Відні, Австрія.

Заявлені вимоги мотивовані таким.

01.09.2020 набули чинності зміни до законодавчого акту про громадянство Австрії. Ці зміни були прийняті австрійським парламентом у жовтні 2019 року, що відбулося у рамках визнання Австрією своєї історичної відповідальності та як черговий крок у намаганнях примиритися з жертвами націонал-соціалістичного режиму та їх нащадками. Відповідно до прийнятих змін, з 01 вересня 2020 року нащадки жертв націонал-соціалізму можуть подати заяву на отримання громадянства Австрії у спрощеному порядку. Це стосується як прямих нащадків (дітей, онуків та правнуків тощо), так і прийомних дітей (на момент усиновлення вони мали бути неповнолітніми) цих жертв. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Австрії і одразу після народження разом з матір`ю ОСОБА_4 повернулась в Україну. 20 листопада 1945 року складено актовий запис №30 про народження ОСОБА_1 . Відповідно до свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , повторно виданого Київським відділом РАЦС (м.Полтава) 17.08.2016 року, ОСОБА_1 не має місця народження. Посилалась на те, що у державних архівних установах України відсутні будь - які дані, які могли б, підтвердити дані про місце народження заявниці. Всі відомі їм особи, які могли бути свідками народження ОСОБА_1 за межами України, чи повернення її разом з матір`ю на територію України в 1945 році, на даний час померли. ОСОБА_1 є жертвою нацистських переслідувань. Відповідно до ЗУ «Про жертви нацистських переслідувань» такими особами є особи, які в роки Другої Світової війни постраждали від нацистських переслідувань з мотивів політичного, національного і релігійного характеру, ворожого ставлення націонал-соціалізму. Вона була народжена в родині батька єврея австрійського походження і матері - єврейки українського походження у м. Відні, Австрія, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 29 листопада 2023 року відмовлено за недоведеністю у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

В апеляційній скарзі адвокат Тарасенко М.В., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення його заяви в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд формально поставився до вирішення справи, адже не дав належної оцінки доказам, які долучені до заяви, суд не мотивував підстави відхилення доказів.

Суд також проігнорував клопотання про допит свідків, пояснення яких у сукупності із письмовими доказами достеменно підтверджують факт, про встановлення якого заявлено ОСОБА_1 .

Заінтересована особа правом подачі відзиву не скористалась.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками є: батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_4 , місце народження не зазначено (а.с.80).

Згідно свідоцтва про шлюб (повторно видане 16 серпня 2016 року) ОСОБА_1 після укладення шлюбу із ОСОБА_9 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.81).

У заяві ОСОБА_1 зазначається, що вона народилась у м.Відні, Австрія, приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.84-86).

З відповіді із архівного відділу Полтавської районної військової адміністрації від 06 жовтня 2022 року на запит адвоката, вбачається, що немає можливості підтвердити факт повернення ОСОБА_4 разом з дочкою ОСОБА_1 на територію України після Другої світової війни (а.с.88).

З листа Державного архіву Полтавської області від 26 вересня 2022 року на запит адвоката вбачається, що у фонді Р-9106, в якому зберігаються фільтраційні справи на громадян, котрі були вивезені на примусові роботи до Німеччини та країни Центральної, Східної Європи у роки Другої світової війни та повернулися на Батьківщину ОСОБА_4 , ОСОБА_1 не значаться (а.с.90).

У листі архіва Арользена Міжнародного центра переслідування нацистами на запит адвоката повідомлено: за наявними у них даними ОСОБА_15 перебувала на території Австрії у листопаді 1945 року як єврейка українського походження. Є інформація про те, що ОСОБА_15 народила дитину (дівчинку) ІНФОРМАЦІЯ_1 (відомості про ім`я дитини відсутні). У архіві відсутні дані про проживання чи навчання дитини в Австрії після листопада 1945 року, народженої ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 , також немає інформації про ОСОБА_15 після 1945 року (а.с.92 і зворот).

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавській області 20 грудня 2022 року на запит адвоката повідомив про наявність актових записів: про народження №30 від 20 листопада 1945 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого виконавчим комітетом Золотарівської сільської ради Кобеляцького району; про смерть №5 від 15 лютого 1950 року ОСОБА_4 , зареєстрованого виконавчим комітетом Золотарівської сільської ради Кобеляцького району, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата народження, місце народження і місце смерті в акті не зазначені (а.с.94).

У листі адміністрації Полтавського спортивного ліцею Полтавської обласної ради від 19 грудня 2022 року повідомлено, що ОСОБА_1 дійсно навчалась в даному закладі, який закінчила у 1963 році (а.с.96).

У погосподарській книзі господарства ОСОБА_6 на аркушах 106 і 107 міститься позначка про відсутність ОСОБА_4 , 1924 року народження, у зв`язку із перебування з 1942 по 1945 рік у «Німеччині, Госда» (а.с.133-136).

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що із наданих до суду матеріалів неможливо встановити, що місцем народження заявника є м.Відень.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови).

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

У постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі №510/1475/19 з подібними фактичними обставинами і спірними правовідносинами: заявник просив встановити факт його народження в м. Рені, Ізмаїльський жудець, Бессарабія, Королівство Румунія, що необхідно йому для отримання громадянства Румунії, викладений такий висновок.

«За таких обставин, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення заяви щодо встановлення факту народження особи в певний час є передчасними, оскільки реєстрація народження особи здійснюється компетентними органами державної реєстрації актів цивільного стану в спеціальному порядку, так само, як і поновлення втрачених актових записів. Проте за обставинами справи, заявник не звертався у позасудовому порядку до відповідних органів реєстрації із заявою про поновлення актового запису про народження його батька. Процесуальний закон передбачає можливість встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 липня 2020 року у справі № 510/1442/19 (провадження № 61-8119св20).»

З огляду на наведене Верховний Суд відмовив заявнику у задоволенні його заяви про встановлення факта народження.

У межах розгляду цієї справи встановлено, що свідоцтво про народження заявниці не містить запису про місце її народження, матеріали справи не містять доказів звернення заявниці до компетентного органу державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» і в порядку, передбаченому Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Мінюсту України № 96/5 від 12 січня 2011 року (п.2.1 абз.4, п.2.7 абз.2, п.3.10 абз.4, п.3.17 абз.4).

Отже, згідно наведених висновків Верховного Суду, які відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України є обов`язковими для суду, ця обставина є самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви.

Окрім того, як слідує із заяви, ОСОБА_1 , громадянка України, яка проживає в Ізраїлі, бажає встановити факт її народження у м.Відні, Австрія з метою отримання громадянства Австрії у спрощеному порядку, тобто наслідком задоволення заяви ОСОБА_1 є рішення національного суду (України), яке створить умови для реалізації нею певних особистих немайнових прав в іншій державі, оскільки рішенням національного суду буде встановлений факт (подія), що мав місце в іншій державі.

В порядку, передбаченому Розділом IV ЦПК України, суди встановлюють факти, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав у межах правовідносин, що реалізуються в Україні.

На користь такого висновку свідчать положення ЗУ «Про міжнародне приватне право».

Оскільки ОСОБА_1 є громадянкою України, яка проживає за її межами, то ця справа є справою з іноземним елементом (п.2 ч.1 ст.1 ЗУ «Про міжнародгне приватне право»).

Відповідно до ст.22 ЗУ «Про міжнародне приватне право» до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законом.

Пунктами 7 і 9 ч.1 ст.76 ЗУ «Про міжнародне приватне право» передбачено, що суди (України) розглядають будь-які справи з іноземним елементом у випадках, ящо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, у доводах апеляційної скарги відсутні посилання на обставини, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу адвоката Тарасенка Михайла Валерійовича, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 29 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 13 березня 2024 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов