Провадження № 2/554/2799/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшла заява про надання строку для примирення подружжя на шість місяців. У заяві відповідач зазначила, що вона має тяжке захворювання, у зв`язку з чим неодноразово лікувалася за кордоном. Влітку 2022 року вона разом із донькою виїхала до Туреччини на лікування. У листопаді 2023 року повернувшись назад, до України, так як дуже сумувала за чоловіком, а дитина за батьком, через загострення хвороби, змушена була знову шукати лікування. Звернулася до своєї сестри у Німеччину за допомогою. На випадок виїзду закордон звернулась до нотаріуса для оформлення заяви, зі змісту якої вбачається, що їхня донька на час її лікування буде проживати з чоловіком, що свідчить про те, що вона довірила дитину батькові. Вказує, що сварки у подружжя виникають як і у всіх родинах, а через воєнний стан, нерви, виїзд одного з подружжя за кордон, вони почастішали. Зараз вона приїхала в Україні, прикладає зусилля щодо збереження шлюбу. Вважає, що їхні шлюбні стосунки можливо зберегти.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні категорично заперечував проти надання строку на примирення. Вказав, що у попередній заяві відповідач сама стверджувала, що хоче розірвати шлюб, її хвороба виникла ще 7-8 років тому, дитина проживає з ним, а саму відповідачку з грудня 2023 року ніхто не бачив.

Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання, з огляду на таке.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.ч.3,4 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірваний в судовому порядку лише за умови, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них.

Отже, суди повинні з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову.

Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком, про що вказав Верховний Суд у справі № 442/6319/16-ц у постанові від 30.05.2019.

Судом встановлено, що викладені у заяві про примирення обставини суперечать тим, які ОСОБА_3 вказала у заяві про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Так, у останній відповідач вказала, що у січні 2024 року прийняла остаточне рішення про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та розподіл майна, а тому звернулася до сайту судової влади для ознайомлення із судовою практикою. Також вказувала, що вартість їхнього майна, придбаного у шлюбі, становить декілька мільйонів гривень та додатково необхідно врегулювати питання про місце проживання дитини. Разом з цим, у заяві про примирення вказує, що бажає зберегти шлюб. Також вказує, що на даний час приїхала в Україну, однак у судове засідання не з`явилася. Як зазначає, позивач, він не бачив дружину з грудня 2023 року, що ставить під сумнів дійсне бажання налагодити шлюбні стосунки з чоловіком.

Враховуючи, що відповідач заявила клопотання про надання строку для примирення з позивачем, оскільки вважає, що шлюб може бути збережений, проте позивач заперечує проти надання строку для примирення, наполягає на розірванні шлюбу,

суд приходить до висновку про відмову у задоволення клопотання про надання сторонам строку для примирення терміном на шість місяців, оскільки у судовому засіданні не встановлено тих обставин, які б свідчили про дійсну взаємну волю подружжя зберегти шлюб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 56, 111 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про надання сторонам строку для примирення на шість місяців - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І.Савченко