Провадження № 2/932/620/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Рошошка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 07.07.2001 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають повнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після припинення їх з ОСОБА_2 шлюбних стосунків мешкає разом з нею. На даний час син ОСОБА_4 є студентом 2 курсу денної форми факультету дизайну Київського університету культури на контрактній основі, загальна вартість навчання сина складає 48000 грн. по 12000 грн. на рік, передбачений термін закінчення навчання 30.06.2026 року. Позивач зазначає, що обсяг стаціонарного навчання майбутнього спеціаліста є достатньо великим та складним, що унеможливлює здійснення спроб підробіток під час навчання, які можуть вплинути на рівень знань майбутнього фахівця. Тож вона несе витрати на придбання підручників та посібників, надає сину гроші на проїзд до навчального закладу та харчування, купую йому одяг та має інші витрати на його життєво необхідні витрати. Вона вважає, що потребує матеріальної допомоги, а відповідач знаходиться у працездатному віці, офіційно працевлаштований, крім того, він має змогу їй з сином матеріально допомагати.

Посилаючись на зазначене, позивач у позові просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення ним двадцяти трьох років або до закінчення ним навчання, та стягнути витрати на послуги адвоката.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 06.12.2023 року для розгляду справи визначена суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О.

Ухвалою суду від 08.12.2023 року відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

18.01.2024 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від відповідача ОСОБА_2 через його адвоката Заніздру А.П. надійшов Відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування заперечень проти позовних вимог відповідач посилається на те, що вони з позивачкою є батьками трьох спільних дітей: неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір`ю, проте він - відповідач завжди приймав належну участь у вихованні дітей та їх матеріальному забезпеченні. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2017 року у справі № 200/12306/17 були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти у розмірі 50% від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення щомісячно з 20 листопада 2017 року, тобто з дати ухвалення судового рішення. Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дітей у тому числі і під час судового розгляду справи, що свідчить про добросовісність поведінки відповідача та його турботу про дітей. Зазначає, що вказане судове рішення відповідач належним чином виконував та виконує, будучи офіційно працевлаштованим, сплачував та сплачує позивачу щомісячно аліментні платежі у розмірі 50% від усіх видів заробітку. ІНФОРМАЦІЯ_6 спільний син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , досяг повноліття, але він відповідач продовжує сплачувати аліменти на утримання всіх його дітей у розмірі 50% від усіх видів заробітку, які систематично вираховуються з нього бухгалтерією за місцем його роботи. Крім цього, ОСОБА_2 здійснював аліментні платежі у тому числі і безпосередньо на рахунок позивача із призначенням платежу: «аліменти на дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 », після досягнення ОСОБА_8 повноліття також перераховував грошові кошти безпосередньо на рахунки дітей. Тому за період з 26.01.2022 року (досягнення ОСОБА_8 повноліття) по ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідачем сплачено аліменти на утримання трьох дітей, в тому числі повнолітнього ОСОБА_8 ; за вирахуванням сум, переведених безпосередньо на особисті рахунки неповнолітніх дітей ( ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ), сума сплачених аліментів на трьох дітей після досягнення ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_8 повноліття становить 238 413,28 грн., тобто по 79 471,09 грн. на кожну дитину, у тому числі і на повнолітнього ОСОБА_8 .

Також у Відзиві зазначено, що загальна вартість навчання сина складає 48000,00 грн. по 12000,00 грн. на рік. Однак, відповідно до долученого до позовної заяви договору про підготовку фахівця з вищою освітою від 22.09.2022 року, сума до оплати за семестр складає 12 500,00 грн. за семестр, тобто 25000,00 грн. на рік, тому загальна вартість чотирьох років навчання у даному навчальному закладі складає 100 000,00 грн., таким чином, відповідачем ОСОБА_2 наразі одноособово сплачено 79% вартості чотирирічного навчання ОСОБА_8 , з яких він провчився півтора року. Крім того, у Відзиві відповідач зазначив, що заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів є надмірним для нього і у разі встановлення судом підстав для ухвалення судового рішення про стягнення аліментів відповідач просив визначити розмір аліментів - 1/25 частину від заробітку (доходу) ОСОБА_10 щомісячно.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У наданій суду заяві представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні та просила суд розглядати справу у її відсутність.

У наданій суду заяві представник відповідача просив розглядати справу без участі відповідача та його представника, при ухваленні рішення просив врахувати відзив та надані відповідачем докази, які спростовують обгрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , перебували у зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м.Дніпропетровська шлюбі з 07 липня 2001 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу позивач з відповідачем мають трьох спільних дітей.

ІНФОРМАЦІЯ_11 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 06.04.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції міста Дніпропетровська.

ІНФОРМАЦІЯ_12 народилась ОСОБА_5 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, виданого повторно 04.02.2020 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

ІНФОРМАЦІЯ_13 народився ОСОБА_6 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 04.02.2020 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Після припинення між позивачем та відповідачем шлюбних стосунків їх діти залишились проживати зі своєю матір`ю - ОСОБА_1 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2017 року, ухваленим у цивільній справі № 200/12306/17, були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, ухвалено про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліментів у розмірі 50% від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення щомісячно з 20 листопада 2017 року.

Син сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є студентом 2 курсу денної форми факультету дизайну Відокремленого підрозділу «Дніпровський факультет менеджменту і бізнесу Кук» Київського університету культури, IV рівня акредитації, вчиться на контрактній основі, відповідно до Договору про підготовку фахівця з вищою освітою від 22.09.2022 року; термін навчання з 01.09.2022 по 30.06.2026 року, що підтверджується матеріалами цивільної справи.

Позивач у позові зазначає, що обсяг стаціонарного навчання майбутнього спеціаліста їх сина ОСОБА_3 є достатньо великим та складним, що унеможливлює здійснення спроб підробіток під час навчання, які можуть вплинути на рівень знань майбутнього фахівця. Тож вона несе витрати на придбання підручників та посібників, надає сину гроші на проїзд до навчального закладу та харчування, купую йому одяг та має інші витрати на його життєво необхідні витрати. Вона вважає, що потребує матеріальної допомоги, а відповідач знаходиться у працездатному віці, офіційно працевлаштований, крім того, він має змогу їй з сином матеріально допомагати. Посилаючись на зазначене, позивач у позові просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення ним двадцяти трьох років або до закінчення ним навчання, та стягнути витрати на послуги адвоката.

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Статтею 198 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192, 194-197цього Кодексу.

Як роз`яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наданих відповідачем доказів вбачається, що він - ОСОБА_2 відповідно до вказаного рішення суду від 20.11.2017 здійснював аліментні платежі на утримання трьох дітей у розмірі 50% від всіх видів заробітку, які вираховувались з нього за місце його роботи, крім того, ОСОБА_2 здійснював аліментні платежі у тому числі і безпосередньо на рахунок позивача із призначенням платежу: «аліменти на дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 », і після досягнення сином ОСОБА_4 повноліття також перераховував грошові кошти безпосередньо на рахунки дітей, що підтверджується наданими суду доказами.

Вказане підтверджується Звітом про здійснені відрахування та виплати Державного закладу «Спеціалізована багатопрофільна лікарня №1» МОЗ України від 12.01.2024 №69, ОСОБА_2 за період з січня 2022 по грудень 2022 року була нарахована зарплата в загальній сумі 326813 грн. 03 коп., з якої за постановою від 19.07.2018 року у ВП № 56167226, виданою за виконавчим документом № 200/12306/17 від 09.02.2018 року, утримувалось 50% щомісячно, і загальний розмір утриманої суми за вказаний період склав 131 542 грн. 26 коп.

Відповідно до Звіту про здійснені відрахування та виплати Державного закладу «Спеціалізована багатопрофільна лікарня №1» МОЗ України від 12.01.2024 №70, ОСОБА_2 за період з січня 2023 по квітень 2023 року була нарахована заробітна плата в загальній сумі 96 487 грн. 91 коп., з якої за постановою від 19.07.2018 року у ВП № 56167226, виданою за виконавчим документом № 200/12306/17 від 09.02.2018 року, утримувалось 50% щомісячно, і загальний розмір утриманої суми за вказаний період склав 38836 грн. 39 коп.

Відповідно до Довідки №95 від 11.01.2024, виданої Відокремленим структурним підрозділом «Університетська лікарня» Дніпровського державного медичного університету, ОСОБА_2 дійсно працював у Відокремленому структурному підрозділі «Університетська лікарня» Дніпровського державного медичного університету на посаді лікаря-хірурга чергового ІІ хірургічного відділення з урологічними ліжками стаціонару з 05.02.2003 по 02.05.2023.

Відповідно до Довідки № 1 від 12.01.2024, виданої ТОВ «Експертмед», ОСОБА_2 працював у ТОВ «Експертмед» з 14.08.2017 по 15.03.2023 на посаді лікар ультразвукової діагностики за сумісництвом.

Зі Звіту про здійснені відрахування та виплати ТОВ «Експертмед» вбачається, що ОСОБА_2 за період з 17 жовтня 2018 по 15 березня 2023 року була нарахована заробітна плата в загальній сумі 184 101 грн. 89 коп., з якої за постановою від 19.07.2018 року у ВП № 56167226, виданою за виконавчим документом № 200/12306/17 від 09.02.2018 року, утримувалось 50% щомісячно, і загальний розмір утриманої суми за вказаний період склав 74 089 грн. 50 коп.

Відповідно до Довідки від 05.01.2024 № АМ000000001, ОСОБА_2 працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АШ БІ МЕДІКАЛ» з 23.03.2023 по 15.08.2023 на посаді лікар з ультразвукової діагностики і його дохід за вказаний період склав 35 797 грн. 19 коп., з якого у вказаний період утримувалось 50% аліментів щомісячно, і загальний розмір утриманої суми за вказаний період склав 13 629 грн. 28 коп.

У відповідності до Довідки від 12.01.2024, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Добробут-Поліклініка», ОСОБА_2 працює у даному Товаристві з 30.08.2023 на посаді лікаря з ультразвукової діагностики і розмір його нарахованого доходу за період з 30.08.2023 по 31.12.2023 складає 130 451 грн. 65 коп.

Відповідно до «Розрахунку заборгованості при примусовому виконанні ВП № 56167226 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 50% від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення щомісячно з 20 листопада 2017 року» та листа старшого державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Дрозд Ю. від 14.02.2024 № 24960, станом на 01.02.2024 заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому листу № 200/12306/17 від 09.02.2018, виданому Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 у розмірі 50% від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення щомісячно з 20.11.2017 року відсутня.

Відповідно до Звіту про здійснення відрахування та виплати ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка», ОСОБА_2 за період з грудня 2023 по березень 2024 року була нарахована заробітна плата в загальній сумі 104 406 грн. 95 коп., з якої за виконавчим документом від 19.12.2023 ВП № 56167226 утримувалось щомісячно 50%, і загальний розмір утриманої суми за вказаний період склав 42023 грн. 80 коп. Тобто вбачається, що за місцем роботи відповідача після досягнення сином ОСОБА_11 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_8 продовжувалось відрахування у розмірі, встановленому рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2017 року, ухваленим у цивільній справі № 200/12306/17, - у розмірі 50% від усіх видів заробітку. Таким чином, твердження позивача про те, що відповідач не надавав допомогу на утримання повнолітнього сина, спростовуються вказаними доказами.

Також, із вказаного Розрахунку вбачається станом на 01.02.2024 наявність переплати ОСОБА_2 аліментів у розмірі 91 991 грн. 79 коп. При цьому вбачається, що при здійсненні розрахунку державним виконавцем не були враховані грошові перекази на карткові рахунки дітей, здійснені ОСОБА_2 .

Виходячи з наведених положень чинного законодавства, оскільки повнолітня дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який після розірвання шлюбу сторін залишився проживати з матір`ю, що не оспорюється, продовжує навчання, не працює, потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, і на відповідача, який є її батьком, законом покладено однаковий з матір`ю обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд погоджується з доводами позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до досягнення нею двадцяти трьох років за умови її навчання. При цьому спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина і розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, яка проживає разом із матір`ю.

Разом з цим, зважаючи на доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, та надані докази надання ним матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, сплату відповідачем аліментів на двох неповнолітніх дітей відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2017 року, ухваленого у цивільній справі № 200/12306/17, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який продовжує навчання, 1/25 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_12 щомісячно, починаючи з дня подання позову, та до закінчення навчання чи до досягнення дитиною 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Будь-яких належних та допустимих обставин необхідності, за встановлених судом обставини надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, задоволення вимог про стягнення аліментів у вказаному у позові розмірі, позивачем суду не надано, тому її позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

У позові позивач просить також стягнути з відповідача понесені нею витрати на послуги адвоката в розмірі 2000,00 грн.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У відповідності до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати (п.3). Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що 05.12.2023 між ОСОБА_1 та адвокатом Сергієвською А.Ю. був укладений Договір про надання послуг адвоката, відповідно до п.1.1 якого клієнт доручає, а адвокат відповідно до чинного законодавства України приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права та законні інтереси клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та домовленістю сторін.

Відповідно до п.2.1. Договору на виконання доручення клієнта адвокат: складає позовну заяву ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська. У разі необхідності, за попередньою домовленістю бере участь у судових засіданнях, отримує відповідне рішення суду.

Відповідно до п.5.1. Договору, за надання юридичних послуг клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар у розмірі 2000 грн. Розрахунки за виконану роботу здійснюються клієнтом у готівковому порядку (п.5.2.).

Відповідно до Акту про прийняття-передачі наданих послуг від 05.12.2023, складеного ОСОБА_1 та адвокатом Сергієвською А.Ю., який ними підписано, адвокат 05.12.2023 надав юридичні послуги відповідно до Договору про надання юридичних послуг від 05.12.2023, а замовник прийняв надані послуги (п.1 Акту). Вартість послуг із складання позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, за період, вказаний в п.1 цього Акту, становить 2000,00 грн.

У відповідності до Квитанції до прибуткового касового ордеру №15 від 05.12.2023, адвокатом Сергієвською А.Ю. було прийнято від ОСОБА_1 2000 грн. за складання позову про стягнення аліментів.

Зважаючи на викладене, з відповідач на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати на професійну правову допомогу в сумі 2000,00 грн.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 141 ЦПК України, положень Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на утримання дитини повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/25 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня подачі позову - з 06 грудня 2023 року, до досягнення дитиною 23-х років, за умови продовження нею навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_4 , користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , понесені позивачем витрати на професійну правову допомогу в сумі 2000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_4 , судовий збір на користь держави в сумі 1211 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева