Справа №522/2063/24
Провадження №2/522/3322/24
УХВАЛА

13 березня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В. розглянувши заяву представника відповідача адвоката Ковчук Валентини Михайлівни про надання строку для примирення,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання дружини.

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника відповідача адвоката Ковчук Валентини Михайлівни про надання строку для примирення, у якій заявник просить надати сторонам по справі №522/2063/24 строк 6 місяців, до 04.09.2024 року для примирення та зупинити провадження у справі.

Заява мотивована тим, що відповідач та позивач не обговорювали питань щодо існування чи припинення шлюбних відносин, під впливом емоцій були непорозуміння щодо місця спільного проживання, разом або окремо від матері позивачки, періодично подружжя проживало у матері позивачки, періодам спільно проживали в квартирі відповідача, сам зміст позовної заяви містить загальні фрази та відсутні конкретні підстави для розірвання шлюбу.

11 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_1 надійшло заперечення на відзив на позовну заяву, у якій заявник просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, строк на примирення просить не надавати.

Позивачка зазначає, що категорично заперечує проти надання строку для примирення, оскільки це буде суперечити її інтересам та інтересам малолітньої дитини, а посилання відповідача про можливість збереження сім`ї направлена виключно на затягування сплати аліментів.

Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч.7 ст.240 ЦПК України вказано, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

У заяві про надання строку для примирення відповідач просить надати шестимісячний строк, для вжиття заходів для примирення.

Проте, відповідачем не доведено того, що він до моменту звернення із заявою вживав заходів, які були б спрямовані на примирення подружжя.

Також, відповідач не вказав, які саме заходи він планує вжити задля примирення, а також не обґрунтував те, що шість місяців є тим терміном, який необхідний учасникам справи для примирення.

Суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при категоричній незгоді позивача на примирення, суд вважає що надання тривалого строку на примирення буде суперечити ст.24 Сімейного кодексу України.

Судом встановлено, що позовна заява містить три позовні вимоги розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів на утримання дружини.

При цьому, статтею 111 СК України, на яку посилається відповідач у заяві про надання строку для примирення може бути застосована під час розгляду позовної вимоги, що стосується розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

У статті 180 СК України вказано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Аналізуючи чинне законодавство, можна прийти до висновку про те, що перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину.

Згідно ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Принцип найкращих інтересів дитини розкрито у правових висновках Верховного Суду. Зокрема, у Постанові ВС від 20.07.2022 року у справі №761/25101/20 Суд зазначає:

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги як першочергове міркування при прийнятті відносно неї будь-яких дій або рішень як у державній, так і у приватній сфері.

Найкраще забезпечення інтересів дитини - це право, принцип і правила процедури, які засновані на оцінці усіх елементів, що відображають інтереси дитини у конкретних обставинах.

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини з метою прийняття рішення про застосування тієї чи іншої конкретної міри належить діяти в наступному порядку:

1) з урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них у співвідношенні з іншими;

2) з цією метою необхідно слідувати правилам, що забезпечують юридичні гарантії та належну реалізацію цього права.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Суд наголошує на тому, що справа відноситься до категорії справ, що підлягають невідкладеному вирішенню, оскільки, результати її розгляду впливають на інтереси соціально-незахищеної верстви населення дитини, її фізичний та духовний розвиток, матеріальне забезпечення, а тому, будь-які зволікання у розгляді справи недопустимі.

Тому, суд доходить до висновку про те, що зупинення провадження в частині позовних вимоги про стягнення аліментів порушуватиме усталений законодавством та судовою практикою принцип найкращих інтересів дитини.

У п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України вказано, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Згідно п.3 ч.1 ст.253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Беручи до уваги категоричне заперечення позивачки щодо надання строку на примирення подружжю, факт того, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували заходи, які він вжив або планує вжити задля примирення подружжя, відсутність обґрунтування того, що 6 місяців є саме тим терміном, що необхідний для примирення, суд дійшов до висновку про наявність підстав для надання одномісячного строку для примирення в частині позовної вимоги про розірвання шлюбу.

В частині позовних вимог про стягнення аліментів суд вважає за можливе продовжити розгляд справ.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.12, 81, 240, 251, 253 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача адвоката Ковчук Валентини Михайлівни про надання строку для примирення задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одномісячний строк для примирення терміном до 14 квітня 2024 року в частині позовної вимоги про розірвання шлюбу.

Провадження у справі №522/2063/24 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зупинити в частині позовної вимоги про розірвання шлюбу до 14 квітня 2024 року.

Розгляд справи №522/2063/24 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання дружини продовжити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Суддя Косіцина В.В.