Справа № 472/57/24
У Х В А Л А
"22" лютого 2024 р. смт Веселинове
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Кучерявенко С.С.,
за участю секретаря Чорної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове скаргу ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкої Ольги Володимирівни,
16.01.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою про визнання неправомірними дії Головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкої О.В. та скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу.
В обґрунтування скарги зазначила, на виконанні Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження №64915782, відкрите 23.03.2021 року на підставі виконавчого листа Веселинівського районного суду Миколаївської області, виданого 11.03.2021 року за рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 09.07.2020 року у цивільній справі № 472/982/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
За зазначеним виконавчим провадженням підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частки транспортного засобу марки TOYOTA CAMRY, рік випуску - 2001, державний номерний знак НОМЕР_1 , об?єм двигуна 2164, номер кузову НОМЕР_2 , у розмірі 84 341,00 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 553,29 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 7 358, 75 грн.
05.01.2024 року засобом поштового зв`язку вона отримала постанову Головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Легкої О.В., про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.12.2023 року.
Відповідно до даної постанови їй повернуто виконавчий лист Веселинівського районного суду Миколаївської області, виданого 11.03.2021 року на підставі ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв?язку з тим. що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Вважає дії Головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкої О.В., про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.12.2023 року неправомірними, адже не відповідають заходам примусового виконання рішень,
передбачених п. 5 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою суду від 22.01.2024 року прийнято справу до свого провадження та витребувано від Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного МУ МЮ (м. Одеса) належним чином завірені копії всіх матеріалів виконавчого провадження № 64915782.
В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилась, однак надала клопотання про розгляд справи без участі скаржника за наявними матеріалами у справі. Вимоги скарги підтримує в тому ж обсязі і з тих же підстав.
Головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного МУ МЮ (м. Одеса) Легка О.В. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, витребувані ухвалою суду від 22.01.2024 року докази суду не надала.
Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Враховуючи вомоги вказаної статті, суд вважає за можливе розглядати скаргу у відсутність учасників справи, які були повідомлені належним чином, проте не прибули в судове засідання.
Суд, вивчивши матеріали скарги , дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 09.07.2020 року у цивільній справі № 472/982/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, з ОСОБА_2 стягнено на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частки транспортного засобу марки TOYOTA CAMRY, рік випуску - 2001, державний номерний знак НОМЕР_1 , об?єм двигуна 2164, номер кузову НОМЕР_2 , у розмірі 84 341,00 грн, витрати по сплаті судового зборуу розмірі 553,29 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 7 358, 75 грн.
На виконання вказаного рішення 11.03.2021 року судом видано виконавчий лист у справі № 472/982/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частки транспортного засобу марки TOYOTA CAMRY, рік випуску - 2001, державний номерний знак НОМЕР_1 , об?єм двигуна 2164, номер кузову НОМЕР_2 , у розмірі 84 341,00 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 553,29 грн. та витрати на професійну правничу допомогу - 7 358, 75 грн, на підставі якого постановою головного державного виконавця Легкою О.В. було відкрито виконавче провадження - ВП №64915782.
12.12.2023 року головним державним виконавцем Легкою О.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особою державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини 2, 3 ст. 451 ЦПК України).
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, яка охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".
За змістом ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Отже, Законом України "Про виконавче провадження" визначено обов`язки виконавця, зокрема обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін.
Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (частина 5 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Статтею 13 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано строки прийняття рішень виконавцями та вчинення виконавчих дій.
Так, відповідно до частин 1-4 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною 7 статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.
За змістом частини 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Періодичність проведення таких перевірок чітко визначено Законом України "Про виконавче провадження", тобто такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, а не одноразово. При цьому сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин того, що державним виконавцем проводилася перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення. У свою чергу, відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника.
Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.
Подібний за змістом правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 17.02.2021, у справі № 904/3525/18.
Так, скарга стягувача у цій справі мотивована тим, що державний виконавець не здійснює виконавчі дії систематично, не здійснює належних, на думку скаржника, дій щодо розшуку майна боржника.
Натомість державний виконавець в рамках виконавчого провадження повинен періодично проводити перевірки з метою належного виконання рішення суду і такі перевірки мають вчинятися виконавцем не одноразово, а систематично.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясуваня якої витребувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.
Доказів на підтвердження періодичного проведення таких перевірок суду виконавцем Легкою О.В. надано не було, так як і самі матеріали виконавчого провадження, у зв`язку з чим суд не може перевірити, чи вчинялись головним державним виконавцем усі, передбачені вказаними нормами права, дії, спрямовані на неупереджене, ефективне, своєчасне виконання рішення суду в повному обсязі.
У свою чергу, відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника, та як результат - про передчасність наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 зазначеного Закону.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а тому постанову головного державного виконавця Легкої О.В. від 12.12.2023 року про повернення виконавчого документа стягувачу слід визнати незаконною та скасувати.
Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 133, 137, 141, 258-261, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Скаргу стягувача ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії Головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкої О.В. та скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу - задовольнити.
Визнати неправомірними дії Головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкої О.В. та скасувати Постанову головного державного виконавця Веселинівського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкої О.В. від 12.12.2023 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні - ВП №64915782, по виконавчому листу №472/982/19 від 11.03.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частки транспортного засобу
марки TOYOTA CAMRY, рік випуску - 2001, державний номерний знак НОМЕР_1 , об?єм двигуна 2164, номер кузову НОМЕР_2 , у розмірі 84 341,00 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 553,29 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 7 358, 75 грн
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги. На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області С.С. Кучерявенко