Справа №: 272/307/23
Провадження № 2/272/15/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

з участю секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Андрушівської міської ради Житомирської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, суд -

встановив:

Представник позивачки звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно договору купівлі-продажу від 09 вересня 2002 року, зареєстрованого Бердичівським бюро технічної інвентаризації від 06.09.2003 за номером 1200, продавці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали житловий будинок по АДРЕСА_1 позивачці, ОСОБА_1 .

Житловий будинок, на який позивачка зареєструвала право власності, розташований на земельній ділянці площею 0,25 га., яка в свою чергу розташована на території Андрушівської міської ради і має таку ж адресу як і будинок. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до рішення виконкому Павелківської сільської Ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області від 02.03.1995 зазначена земельна ділянка була передана у приватну власність ОСОБА_4 . За таких обставин позивачка вважала, що зазначена земельна ділянка перейшла їй у власність разом із житловим будинком.

З 09 вересня 2002 року ОСОБА_1 вважала себе власницею як житлового будинку АДРЕСА_1 так і земельної ділянки, на якій він розташований а тому протягом часу з моменту придбання будинку відкрито користувалася зазначеною земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, оскільки вказані об`єкти нерухомого майна є двома складовими однієї складної речі і не можуть бути відокремлені одне від одного без істотного знецінення. Крім того фізично неможливе використовувати будинок без користування земельною ділянкою, на якій він розташований.

У 2023 році позивачці стало відомо, що питання переоформлення на неї земельної ділянки, на якій розташований належний їй житловий будинок, під час укладення договору купівлі-продажу вирішено не було. У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Андрушівської міської ради із заявою про щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на (на місцевості) з метою передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,25 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням сесії Андрушівської міської ради № 93 від 24.02.2023 позивачці було відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка передана у приватну власність ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ураховуючи викладене позивачка просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га., яка розташована по АДРЕСА_1 , оскільки в позасудовому порядку вона позбавлена можливості визнати на неї право власності у зв`язку зі смертю особи, якій вказана земельна ділянка була передана у приватну власність. Судові витрати з відповідачів не стягувати.

20.04.2023 від представника відповідача, Андрушівської міської ради Житомирської області, надійшов відзив на позовну заяву. З вказаного відзиву вбачається, що Андрушівська міська рада Житомирської області вважає, що є неналежним відповідачем у вказаній справі та не визнає позовні вимоги з огляду на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 09.09.2002 позивачка набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний будинок зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним номером 65243161 від 25.10.2022. ОСОБА_1 звернулась з заявою до Андрушівської міської ради про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на (на місцевості) з метою передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,25 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням сесії Андрушівської міської ради № 93 від 24.02.2023 позивачці було відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка передана у приватну власність ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно записів погосподарської книги № 5 за 2016-2023 роки номер об`єкта погосопдарського обліку 01-216-1 по с. Павелки, а саме житловий будинок 1970 року забудови, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_1 . Житловий будинок знаходиться на приватизованій земельній ділянці гр. ОСОБА_4 , загальною площею 0,30 га., в тому числі: 0,25 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; 0,05 га. для ведення особистого селянського господарства.

Оскільки спірна земельна ділянки вибула з комунальної власності та була передана у приватну власність ОСОБА_4 , а її спадкоємці набули всі права, які були належні спадкодавиці, то вказаний спір є приватно-правовим, а тому належними відповідачами в даному позові є саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ураховуючи викладене представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позов подано до неналежного відповідача.

16.05.2023 від представника позивачки на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій адвокат Павлушко Л.А. зазначила, що відповідно до ст. ст. 22,23 ЗК України 1990 року право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Статтями 81,116,125 Земельного кодексу України визначено, що громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Позивачка ОСОБА_1 у встановленому законом порядку набула право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , та вказана земельна ділянки не входить до складу спадкового майна і не є об`єктом спадкування.

Крім того представник позивачки у відповіді на відзив зазначила, що наслідком неналежної сторони в цивільному процесі є заміна неналежного відповідача за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а не відмова в задоволенні позову. За таких обставин, з урахуванням того, що відповідач не зазначає в чому полягає порушення прав Андрушівської міської ради, представник позивачки вважає поданий відзив безпідставним та таким, що поданий з метою "затягування" процесуального часу.

Ухвалою суду від 28.07.2023 на підставі заяви представника позивачки до участі у справі в якості співвідповідачів було залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У судове засідання позивачка та її представник не з`явились. Від представника позивачки на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивачки. У вказаній заяві адвокат Павлушко Л.А. зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача Андрушівської міської ради Житомирської області у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Співвідповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, відзиву, заяв, клопотань до суду не подавали. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав:

Дослідивши матеріали справи суд встановив: згідно договору купівлі-продажу від 09 вересня 2002 року, зареєстрованого Бердичівським бюро технічної інвентаризації від 06.09.2003 за номером 1200, продавці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали житловий будинок по АДРЕСА_1 позивачці, ОСОБА_1 . Вказане підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с. 7). Право власності на вказаний будинок зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним номером 65243161 від 25.10.2022 за позивачкою (а.с. 6).

Відповідно до рішення виконкому Павелківської сільської Ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області від 02.03.1995 земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га., яка розташована по АДРЕСА_1 , тобто ділянка, на якій розташований придбаний позивачкою 09.09.2002 житловий будинок, була передана у приватну власність ОСОБА_4 (а.с. 30).

Згідно записів погосподарської книги № 5 за 2016-2023 роки номер об`єкта погосопдарського обліку 01-216-1 по с. Павелки, а саме житловий будинок 1970 року забудови, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_1 . Житловий будинок знаходиться на приватизованій земельній ділянці гр. ОСОБА_4 , загальною площею 0,30 га., в тому числі: 0,25 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; 0,05 га. для ведення особистого селянського господарства (а.с. 32).

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після її смерті у рівних частках успадкували житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 13).

З 09 вересня 2002 року ОСОБА_1 вважала себе власницею як житлового будинку АДРЕСА_1 так і земельної ділянки, на якій він розташований а тому протягом часу з моменту придбання будинку відкрито користувалася зазначеною земельною ділянкою без зміни її цільового призначення.

У 2023 році позивачці стало відомо, що питання переоформлення на неї земельної ділянки, на якій розташований належний їй житловий будинок, під час укладення договору купівлі-продажу вирішено не було. У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Андрушівської міської ради із заявою про щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на (на місцевості) з метою передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,25 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією заяви (а.с. 31). Рішенням сесії Андрушівської міської ради № 93 від 24.02.2023 позивачці було відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка передана у приватну власність ОСОБА_4 (а.с. 7).

За таких обставин позивачка позбавлена можливості визнати право власності на земельну ділянку, на якій розташований придбаний нею житловий будинок, в позасудовому порядку.

У відповідності з ч. 1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно статті 120 Земельного кодексу України (в редакції станом на 09.09.2002) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у у власності іншої особи, переходить право на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до частини 1 статті 125 Земельного кодексу України (в редакції станом на 09.09.2002) встановлено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Верховний Суд України у своїй судовій практиці сформував правову позицію щодо наявності загального принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований: "За цим принципом визначення правового режиму земельної ділянки перебуває в прямій залежності від права власності на будівлю та споруду. При цьому при застосуванні положень ст.120 ЗК України в поєднанні з нормою ст.125 цього кодексу в набувача нерухомості право власності на земельну виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на цій ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності".

Крім того, пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Отже, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, стає власником земельної ділянки, на якій розташовані ці об`єкти нерухомості, на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Ураховуючи викладене та те, що позивачка набула та зареєструвала право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , однак у зв`язку з тим, що земельна ділянка, на якій розташований належний позивачці житловий будинок, передана у приватну власність ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у зв`язку з тим, що Андрушівська міська рада відмовила в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в натурі на місцевості, ОСОБА_1 позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити право власності на неї - суд задовольняє позов та визнає за позивачкою право власності на вказану земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га..

Ураховуючи клопотання позивачки суд не стягує з відповідачів судові витрати на її користь.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га., розташовану по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:В. В. Карповець