Справа № 132/1064/15-ц
Провадження № 22-ц/801/505/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 рокуСправа № 132/1064/15-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Копаничук С. Г., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Різник Д. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу № 132/1064/15-ц за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», заінтересована особа ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 29.12.2023 року, постановлену у складі судді Сєліна Є. В. в приміщенні суду в м. Калинівка, -

в с т а н о в и в :

24.07.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду із заявою, заінтересована особа ОСОБА_1 у якій просило :

- видати дублікат виконавчого листа на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 11.12.2015 року у цивільній справі № 132/1064/15-ц за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 06-2.1/478 від 22.06.2006 року;

- поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання вказаного виконавчого листа.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 11.12.2015 року по справі № 132/1064/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість по кредиту в розмірі 411257 грн 19 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 256456 грн 01 коп., заборгованості за відсотками в сумі 154801 грн 18 коп.

На виконання цього судового рішення виданий виконавчий лист, який був пред`явлений до Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за яким відкрите виконавче провадження № 50024803.

24.06.2016 року державним виконавцем Морозовою Ю. А. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі вимог пункту 2 частини першої статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема через встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборону на звернення стягнення на майно чи кошти боржника. Зазначений законом втратив свою чинність 23.09.2021 року.

У грудні 2021 року ТОВ «Кредитні ініціативи» у відповідності до положень частини п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ звернулося до Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про відкриття виконавчого провадження, однак 9.12.2021 року державним виконавцем на підставі пункту частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ, виконавчий документ був повернутий стягувачу без прийняття до виконання.

При цьому, оригінал виконавчого листа № 132/1064/15, та повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на адресу ТОВ «Кредитні ініціативи» не надходили.

Таким чином, оригінал виконавчого листа втрачений, з`ясувати місце знаходження останнього неможливо, тому ТОВ «Кредитні ініціативи» вимушене звернутися до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 29.12.2023 року заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу (вх. № 726 від 23.01.2024 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, не враховано положення пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV та частини 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29.01.2024 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ТОВ «Кредитні ініціативи» на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 29.12.2023 року.Надіслано боржнику копію апеляційної скарги, роз`яснено йому право подати відзив на апеляційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 360 ЦПК України (з наданням доказів надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів заявнику) у 5-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали від 29.01.2024 року та копію апеляційної скарги отримано ОСОБА_1 5.02.2024 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 240.

У строк встановлений судом відзив на апеляційну скаргу не находив.

У судове засідання учасники справи не явились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи /а. с. 66 зворот, 67 зворот, 68 (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 094)/.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 11.12.2015 року у цивільній справі № 132/1064/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість по кредиту в розмірі 411257 грн. 19 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 256456 грн. 01 коп., заборгованості за відсотками в сумі 154801 грн. 18 коп. /а. с. 9-11/.

11.12.2015 року на виконання даного рішення був виданий виконавчий лист, який звернутий стягувачем до примусового виконання. / а.с. 12/

Постановою державного виконавця Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Морозової Ю. А. від 24.06.2016 року, зазначений виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» та роз`яснено стягувачу право на його повторне пред`явлення в строк до 24.06.2017 року /а. с. 12/.

8.12.2021 року ТОВ «Кредитні ініціативи» повторно звернулося до органу державної виконавчої служби із виконавчим листом, який на підставі пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» був повернутий товариству без прийняття до виконання, про що свідчить лист старшого державного виконавця Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Баранова Ю. від 15.06.2023 року № 18291/22.26-29 /а. с. 15/.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дубліката виконавчого листа.

Зазначений висновок суду першої інстанції зроблений за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої, другої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV).

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (частини п`ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливість в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина третя статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV).

У справі встановлено, що ТОВ «Кредитні ініціативи» на виконання рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 11.12.2015 року у цивільній справі № 132/1064/15-ц за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 06-2.1/478 від 22.06.2006 року, отримало виконавчий лист, який пред`явило до виконання в строк, передбачений статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV.

Постановою державного виконавця Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Морозової Ю.А. від 24.06.2016 року зазначений виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, Товариству роз`яснено право на повторне пред`явлення виконавчого листа в строк до 24.06.2017 року.

Повторно виконавчий лист був поданий стягувачем 08.12.2021 року, який на підставі п. 2 ч. 4 ст 4 Закону України «Про виконавче провадження» (а саме пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання) був повернутий йому державним виконавцем без прийняття до виконання.

Як підстави для поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, ТОВ «Кредитні ініціативи» зазначало наступні обставини: наявна встановлена Законом України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника; відділом ДВС не було відкрито повторно виконавче провадження відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 2.06.2016 року № 1404-VІІІ; втрата виконавчого листа при пересилці; виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на судовий захист та невиконання судового рішення становить втручання у право на мирне володіння майном.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на момент повторного звернення 8.12.2021 року ТОВ «Кредитні ініціативи» до відповідного органу державної виконавчої служби, строк пред`явлення виконавчого листа, виданого на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 11.12.2015 року у цивільній справі № 132/1064/15-ц до виконання сплив 24.06.2019 року.

Так, 5.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року.

Згідно з пунктом 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Таким чином, суд першої інстанції вірно врахував, що відлік трирічного строку слід рахувати з дня повернення виконавчого документа стягувачу, тобто з 24.06.2016 року.

Посилання апелянта на не врахування судом першої інстанції тієї обставини, що Закон України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність 23.09.2021 року, а тому трирічний строк для подання виконавчого листа на виконання слід обраховувати саме з цієї дати, колегія суддів відхиляє з огляду на ту обставину, що повертаючи 24.06.2016 року виконавчий лист стягувачу, державний виконавець керувався нормами п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а не п. 9 цієї статті, як помилково вважає заявник.

У судовому рішенні районний суд навів обґрунтовані мотиви та правомірно зазначив, що посилання ТОВ «Кредитні ініціативи»на пункт 9 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV та положення частини 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 2.06.2016 року № 1404-VІІІ, як на підставу для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, є безпідставним, оскільки державний виконавець Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Морозова Ю. А. при поверненні виконавчого документу стягувачу керувалась виключно пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними) та саме на підставі даної норми закону винесла постанову від 24.06.2016 року.

Доказів оскарження постанови державного виконавця від 24.06.2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» суду не надано.

ТОВ «Кредитні ініціативи» не було наведено обставин, які об`єктивно перешкоджали б товариству реалізувати своє право на пред`явлення виконавчого листа, виданого на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 11.12.2015 року у цивільній справі № 132/1064/15-ц до виконання у визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ строки.

За таких обставин суд першої інстанції зробив обгрунтований висновок про відмову ТОВ «Кредитні ініціативи» у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 2-836/11 зазначила, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, обгрунтованим є також висновок суду першої інстанції про відсутність підстав також для видачі дубліката втраченого виконавчого документа, оскільки суд не вбачав підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що звертаючись до державного виконавця про відкриття виконавчого провадження із заявою від 21.07.2023 року представником ТОВ «Кредитні ініціативи» у додатку заяви зазначено, що подається виконавчий лист № 132/1064/15-ц виданий 11.12.2015 року, що у свою чергу спростовує інформацію зазначену у довідці товариства від 12.07.2023 року про втрату виконавчого листа. /т.1 а. с. 7, 13/.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Підсумовуючи наведене, апеляційна скарга ТОВ «Кредитні ініціативи» підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Калинівського районного суду Вінницької області від 29.12.2023 року без змін.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених ТОВ «Кредитні ініціативи» у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 29.12.2023 року у даній справі залишити без змін.

Поновити дію ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 29.12.2023 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. П. Рибчинський