ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/135/24 Справа № 202/5423/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

розглянувши в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі номер 202/5423/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв адвокат Голубніченко В.О., подав апеляційну скаргу.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв адвокат Голубніченко Владислав Олегович, залишено без задоволення, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2023 року - без змін.

29 січня 2024 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

У заяві ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

На обґрунтування розміру понесених судових витрат ОСОБА_1 надав до апеляційного суду витяг з угоди про повноваження адвоката при наданні юридичної допомоги від 28.09.2023 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Бурби Ю.М., квитанцію про оплату правничої допомоги від 11.09.2023 року.

Від інших учасників заперечення на подану заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу не надійшли.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи заяви, апеляційний суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частини перша та друга статті 134 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 березня 2023 року у справі № 755/7694/20 (провадження № 61-12174св22) зазначено, що: «Застосування відповідних положень статті 134 ЦПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників. Аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Отже, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат. З огляду на викладене відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що: «Велика Палата Верховного Суду зауважує, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат».

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 22613,00 грн, моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн та судові витрати по справі розмірі 6984,80 грн, а саме: судовий збір в розмірі 1984,80 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн (а.с. 174-180).

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв адвокат Голубніченко В.О., подав апеляційну скаргу (а.с. 183-198).

08 вересня 2023 року до апеляційного суду надійшов відзив позивача ОСОБА_1 на апеляційну скаргу відповідача (а.с. 224-229).

З аналізу змісту відзиву ОСОБА_1 видно, що ним не заявлено про витрати на професійну правничу допомогу та не зазначено попереднього розрахунку суми судових витрат, які він поніс і які очікував понести в зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

27 грудня 2023 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв адвокат Голубніченко Владислав Олегович, залишено без задоволення, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2023 року - без змін (а.с. 230-236).

За таких обставин, враховуючи наведене вище, оскільки позивачем ОСОБА_1 не було подано попереднього розрахунку суми судових витрат, які він поніс і які очікував понести в зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити на підставі ч. 2 статті 134 ЦПК України.

Керуючись статтями 270, 382 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: