Справа №760/4504/23
Провадження №2/760/3390/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Аксьонової Н.М.

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» - адвокат Крюкова М.В. звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 63304 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12 липня 2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір №4452520 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого позичальник надав ОСОБА_1 кошти у розмірі 19300 грн. строком на 30 днів, стандартна процентна ставка - 1,90% в день, знижена процентна ставка 0,95% в день.

Оскільки відповідачем було неналежним чином виконані умови договору, у неї утворилася заборгованість у розмірі 63304 грн, яка складається з 19300 грн - тіло кредиту, 44004 грн. - нараховані проценти.

03 травня 2022 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" було укладено договір факторингу №03-05/2022, відповідно до якого перейшло право вимоги по кредитному договору №4452520, а тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за зазначеним кредитним договором у розмірі 63304 грн., сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 лютого 2023 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 березня 2023 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в судове засідання.

05 травня 2023 року від відповідача до суду надійшов відзив, у якому вона просила позов задовольнити частково, стягнути з неї на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4452520 від 12.07.2021 року в розмірі 52435,6 грн, з яких 14532,9 грн. сума кредиту та 37902,7 грн., зменшити розмір витрат на правничу допомогу з 8000 грн. до 1000 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В обґрунтування відзиву покликається на те, що дійсно, 12.07.2021 року відповідач отримала у ТОВ «Авентус Україна» споживчий кредит в сумі 19300,0 грн. строком на 30 днiв за умови сплати процентів в розмірі 1,9% на день. При цьому дійсно кредитним договором було передбачено умову застосування зниженої процентної ставки в розмірі 0,95% на день протягом перших 30 днів кредитування. Погашення кредиту мало буди здійснене одноразовим платежем 10 серпня 2021 року в розмірі 24800,50 грн., з яких сума кредиту 19300 грн та проценти в розмірі 5500,50 грн.

06 серпня 2021 року відповідач сплатила 4767,1 грн, які позивач помилково відніс на оплату процентів.

У порушення вимог ст.19 Закону України «Про споживче кредитування» кредитор обмежив права споживача змінивши порядок погашення вимог: спочатку проценти, а потім сума кредиту.

Таким чином, 06 серпня 2021 року відповідач мала право достроково погасити кредитне зобов`язання, сплативши суму кредиту в розмірі 19300 грн. та проценти в розмірі 4767,1 грн (183,35х26 днів=4767,1 грн), а разом 24067,1 грн. Фактично в цей день відповідач сплатила 4767,1 грн, яких було недостатньо для погашення всього кредитного зобов`язання, а тому відповідно до ст.19 Закону України «Про споживче кредитування» сплачена сума повинна зараховуватися на погашення саме кредиту, а не процентів.

Виходячи з цього у період з 07.08.2021 року і протягом наступних 120 днів (до 04 грудня 2021 року), з яких 30 днів пролонгація за п.4.2. Договору та 90 днів автопролонгація за п. 4.3. Договору, сума кредиту становить 14532,9 грн. (19300 грн. - 4767,1 грн = 14532,9 грн., з яких 1,9 % на день становлять 276,13 грн. Відповідно сума процентів за 120 днів становить 33135,6 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за кредитом становить: 14532,9 грн. (сума кредиту), 4767,1 грн. (знижені проценти в розмірі 0,95% за перші тридцять днів кредитування), 33135,6 грн. (стандартні проценти в розмірі 1,9 % за наступні сто двадцять днів кредитування), всього 52435,6 грн.

Щодо заявленого розміру судових витрат, то відповідач вважає їх розмір необґрунтованим та завищеним, та просить їх зменшити з 8000 грн до 1000 грн.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке.

Судом встановлено, що 12 липня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4452520 про надання споживчого кредиту (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток.

Пунктом 1.2 договору визначено, що товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Згідно з пунктом 1.3 договору сума кредиту складає 19300 грн.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що строк кредиту становить 30 днів.

Згідно з п.1.5 договору тип процентної ставки - фіксована.

Відповідно до п.1.5.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася авто пролонгація, відповідно до п.4.3 договору.

Згідно п.1.5.2. знижена процентна ставка складає 0,95% в день та застосовується, якщо споживач у межах строку визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк.

Відповідно до пункту 2.1. договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Згідно пункту 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 19300 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

У встановлений договором 30-денний строк відповідач не сплатила всю суму боргу, лише 06 серпня 2021 року здійснила часткову оплату за кредитом у розмірі 4767,10 грн, інших оплат за кредитним договором не здійснювала, а тому повинна сплатити відсотки за користування кредитом за фіксованою ставкою 1,90 відсотків.

Відповідно до п.4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації новою датою повернення кредиту.

Пунктом 4.3.2 договору встановлено, що споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп.4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2.Договору.

Згідно з п. 4.4. договору вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту, сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки, воля сторін передбачена в п.4.2 Договору виражена за письмово цим Договором, що відповідає вимогам, допомогою технічного засобу зв`язку, а в п.4.3 Договору встановленим статтею 207 Цивільного кодексу України до письмової форми правочину.

А тому відбулася пролонгація строку кредиту.

03 травня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу №03-05/2022, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором, у тому числі стосовно відповідача ОСОБА_1 .

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення повідомлення на електрону пошту ОСОБА_1 , зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення.

Відповідно до Реєстру боржників від 03 травня 2022 року до договору факторингу № 03-05/2022 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набула права грошової вимоги до відповідача в сумі 63604 грн, з яких: 19300 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 44004 грн. - заборгованість за відсотками.

Вимоги договору ОСОБА_1 виконані не були. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договорами.

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач не виконала умови договору в повному обсязі.

Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналогу власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналогу власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд не приймає аргументи відповідача щодо того, що 4767,10 грн, сплачених нею, мають зараховуватись в якості погашення заборгованості за кредитом а не відсотками, оскільки, пунктом 6.1.1 договору передбачено, що у разі направлення споживачем коштів з метою повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом, в тому числі але не виключно, достроково або при наявності прострочення, проценти за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення. При цьому, якщо коштів що направляються на повернення кредиту не достатньо для повної сплати процентів за його користування, то вважається що строк сплати таких процентів настав і кошти в першу чергу направляються на повернення цих процентів, з урахуванням черговості передбаченої пунктом 6.3. цього Договору.

Згідно з п.6.3.1 договору споживач здійснює платежі за договором у такій черговості: у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості передбаченої даною чергою, недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такій черговості: - прострочені зобов`язання по процентам: - прострочені зобов`язання по кредиту.

Таким чином, у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за кредитним договором №4452520 від 12 липня 2021 року.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про укладеність кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги.

Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Як вбачається з розрахунку, заборгованість відповідача станом на 02 травня 2022 року за кредитним договором №4452520 від 12 липня 2021 року становить 63604 грн, з яких 19300 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 44004 грн. - заборгованість по відсотках.

Як зазначалось, позивачем доведено суду наявність у відповідача перед ним заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19300 грн, а тому вимога в цій частині підлягає повному задоволенню.

Відповідачем не спростовано отримання кредитних коштів, користування ними та відсутність обов`язку щодо їх повернення.

Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Стосовно розміру відсотків, які підлягають стягненню з відповідача, суд зазначає таке.

Умовами договору віл 12 липня 2021 року було визначено, що кредитні кошти надаються відповідачці на строк 30 днів, зі сплатою 1,90% процентів в день.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Умовами кредитного договору встановлено розмір процентів та порядок їх сплати.

До суду надано обґрунтований розрахунок суми заборгованості по відсотках, відповідно до якого, заборгованість відповідача зі сплати процентів складає 44004 грн.

Вказана обставина відповідачем не спростована.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 44004 грн нарахованих процентів підлягає задоволенню.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, у відповідності до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Також, відповідно до ч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.4-6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст.27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст.30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру на її оплату, до матеріалів справи позивачем, долучено копії:

- договору про надання правової допомоги від 07 липня 2022 року №07/07-2022 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та адвокатом Крюковою М.В., згідно з умовами якого предметом договору є надання клієнту правової допомоги, інформації, юридичної допомоги, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі. Встановлення обставин справи, збір та аналіз доказів та документів, формування правової позиції, складення та подання позовних заяв, клопотань, заяв, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також сприяння їх відновленню в разі порушення. Представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, пере фізичними та юридичними особами, а також при виконанні рішень.

- звітом про надання правової допомоги згідно договору №07/07-2022 від 07 липня 2022 року від 10 лютого 2023 року, в якому визначено ціну правової допомоги в розмірі 8000 грн;

- платіжною інструкцією №68 від 10 лютого 2023 року на суму 8000 грн.

Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19).

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Водночас, суд також бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі №915/606/21, суд порушує принцип змагальності сторін, якщо самостійно з власної ініціативи здійснює за сторону доведення обставин, що мають значення для вирішення питання розподілу судових витрат.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи суд дійшов висновку про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу з 8000 грн до 3000 грн.

Враховуючи викладене, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 5684 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат (судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2684 грн та витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 3000 грн).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.7, 10, 75-79, 81, 141, 265-268, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 63304 (шістдесят три тисячі триста чотири) гривні заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №4452520 від 12 липня 2021 року, права за ким відступлено відповідно до договору факторингу №03-05/2022 від 03 травня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 5684 (п`ять тисяч шістсот вісімдесят чотири) гривні в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі :

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінтраст Україна», місцезнаходження за адресою: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2, ;

відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Суддя Солом`янського

районного суду міста Києва Н.М. Аксьонова