Справа № 570/5042/23
Номер провадження 2/570/167/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 , звернувшись в Рівненський районний суд Рівненської області з позовом 20.09.2023 р. до відповідача ОСОБА_2 , просить розірвати шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області 25.09.2019 р., актовий запис №10.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що після реєстрації шлюбу вони з чоловіком проживали у її батьків в АДРЕСА_1 , починаючи з 2022 р. вони розсталися і відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від неї та вони не підтримують між собою ніяких стосунків. Відповідач на даний час призваний на військову службу, яку проходить у в/ч НОМЕР_1 . Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Їх одруження виявилося невдалим через несумісність характерів з відповідачем, що у подальшому призвело до неприязних стосунків, внаслідок чого почали виникати регулярні сварки та вияснення стосунків. Проживши так деякий час, сімейне життя між ними поступово погіршилося, збереження шлюбу стало неможливим, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З початку 2022 р. вони фактично не проживають як жінка та чоловік. Вони з чоловіком спільно не проживають, їхні шлюбні стосунки припинилися, вони не ведуть спільного господарства, у кожного з них своє бачення та плани на особисте життя, тому на її глибоке переконання немає сенсу на подальше підтримання сімейних відносин, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та шкодить у влаштуванні її особистого життя. Шлюбні відносини не мають будь-якої перспективи для їх продовження.

18.10.2023 р. ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, призначено судове засідання у справі з викликом учасників.

28.02.2024 р. ухвалою суду закрито провадження у справі в частині стягнення аліментів, у зв`язку із затвердженням у цій частині позовних вимог мирової угоди між сторонами.

В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача та представник відповідача подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі. У заяві представник позивачки адвокат Повшук В.І. підтримує позовні вимоги в частині розірвання шлюбу. У заяві представник відповідача адвокат Михайленко О.С. позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 25.09.2019 року у Виконавчому комітеті Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 10 (Свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_2 , видане 25.09.2019 р.).

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується засвідченою позивачкою копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_3 , яка проживає з позивачкою, що відповідачем не заперечується.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка.

При з`ясуванні фактичних взаємин подружжя встановлено, що їхня сім`я розпалась остаточно, оскільки вони не проживають разом протягом тривалого часу, спільного господарства не ведуть, отже шлюб існує формально, суперечить інтересам сторін. Судом встановлено, що наміру відновлювати подружні стосунки сторони не мають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, позивачу підлягає повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Враховуючи те, що позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 50 відсотків понесених нею документально підтверджених судових витрат на сплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 25.09.2019 р. у Виконавчому комітеті Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області (актовий запис № 10) - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. понесеного нею судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції від 20.09.2023 р., що становить 536 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 24.10.2019 року органом 5624, РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 05.06.2014 р. Рівненським РВ УДМС України в Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя Гнатущенко Ю.В.