Справа №591/9278/23
Провадження № 4-с/591/17/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми у складі :

головуючого - судді Сидоренко А.П.,

з участю секретаря судового засідання Чмуневич М.О.

представника скаржника Турченка С.П.

стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за скаргою ОСОБА_2 в особі представника адвоката Турченка Сергія Петровича на постанову приватного виконавця про арешт майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 в особі представника адвоката Турченка С.П. звернувся до суду з вказаною скаргою, яку обґрунтовує тим, що 10 жовтня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л. було відкрито виконавче провадження №73004980 про примусове виконання виконавчого листа №591/3373/2021 виданого 09 жовтня 2023 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 26800 грн 00 коп. неустойки (штрафу) та 8459 грн 03 коп. судового збору.

10 жовтня 2023 року цим приватним виконавцем було також винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене провадження, а саме постановлено об`єднати виконавчі провадження №73004761, №73004980 щодо боржника ОСОБА_2 у зведене виконавче провадження №73005566.

Також, 10 жовтня 2023 року приватним виконавцем у ВП № 73004980 було винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 59614,57 гривня (UAH).

Крім того, 11 жовтня 2023 року приватним виконавцем було також винесено постанову у ВП № 73004980 про арешт майна боржника, згідно якої постановлено накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.

Зазначену постанову від 11 жовтня 2023 року про арешт майна боржника заявник вважає незаконною, такою, що прийнята в порушення встановленого законом порядку та порушує права боржника.

Вважає, що в даному випадку державний виконавець використав надане йому повноваження щодо накладення арешту на майно боржника без дотримання балансу між інтересами боржника та правом стягувача у виконавчому провадженні. Виконавцем має накладатися арешт на конкретне майно боржника, а також грошові кошти, що знаходяться на конкретних рахунках у банках чи інших фінансових установах в межах суми заборгованості. За наявності у державного виконавця повноважень та можливості отримати інформацію про конкретно визначене майно, що перебуває у власності боржника, накладення арешту на все його майно є неспіврозмірним із сумою, яка підлягає стягненню за виконавчими документами.

Посилаючись на вказане, просить визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. від 11 жовтня 2023 року про арешт майна боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 73004980.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 жовтня 2023 року відкрите провадження у справі за вказаною скаргою, призначено справу до розгляду на 08 грудня 2023 року об 11 год. 00 хв., витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №73004980.

08 грудня 2023 року у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою у Сумській області розгляд скарги відкладено на 03 січня 2024 року 13 год. 30 хв.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л., стягувача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за вказаною скаргою.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу, стягував заперечував роти її задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. від 10 жовтня 2023 року ВП №73004980 відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №591/3373/21 виданого 09 жовтня 2023 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 26800 грн. 00 коп. неустойки (штрафу) та 8459 грн. 03 коп. судового збору (а.с. 21, 22).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. від 11 жовтня 2023 року у зазначеному виконавчому провадження накладений арешт на все нерухоме та все рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 23).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. від 27 жовтня 2023 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №591/3373/21 виданого 09 жовтня 2023 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 26800 грн. 00 коп. неустойки (штрафу) та 8459 грн. 03 коп. судового збору закінчене, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 24).

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі статтею129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 10 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою, пункту 1 частини другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (пункти 3, 14, 21 частини третьої, частини п`ятої статті 18 Закону).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частинами п`ятою, сьомою статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти/електронні гроші боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 13 Закону арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням (частина друга статті 36 Закону).

Відповідно до частини першої статті 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 48 Закону готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Отже, згідно зі статтями, 48,56 Закону виконавець може винести: постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, про арешт майна (коштів) боржника або постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з пунктом 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що постанову про арешт майна (коштів) боржника виконавець виносить після виявлення майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20, провадження № 14-218цс21, зазначено, що арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону № 1404-VIII та розділу VIII Інструкції. Державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкрити після накладення арешту (пункти 47, 49).

З огляду на вказані норми, висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм Закону, арешт на майно (рухоме, нерухоме) боржника, кошти та інші, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається після їх виявлення, тобто після документального підтвердження належності боржнику конкретного майна чи коштів.

Отже, майно боржника, на яке накладається стягнення з метою примусового виконання рішення суду, має існувати як предмет матеріального світу, тому обгрунтованими є доводи скарги про те, що приватний виконавець не мав правових підстав для накладення арешту на все майно боржника без його ідентифікації.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 752/373/18 від 30 серпня 2022 року.

Таким чином, враховуючи відсутність відомостей, які б вказували на те, що на момент винесення приватним виконавцем постанови про арешт рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_2 , таке майно було ідентифіковане, доводи скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови від 11 жовтня 2023 року є обґрунтованими.

В той же час арешт майна, законність накладення якого оспорюється у справі, знято у зв`язку із закінченням виконавчого провадження, тобто порушені права боржника є відновленими.

З огляду на викладене, немає підстав для визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. від 11 жовтня 2023 року про арешт майна боржника ОСОБА_2 , а тому в задоволенні скарги необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447, 450, 451 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 в особі представника адвоката Турченка Сергія Петровича на постанову приватного виконання про арешт майна відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Повна ухвала виготовлена 10 січня 2024 року.

Суддя А.П.Сидоренко