Справа №720/2790/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Павлінчука С.С.

з участю секретаря Політнічук Л.В.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в місті Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Новоселицької міської ради про припинення права спільної сумісної власності, визначення часток, визнання права спільної часткової власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визначення розміру часток майна, що перебуває у спільній сумісній власності, посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яку вони прийняли як спадкоємці за законом та заповітом. Просили припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку та визначити частку кожного із співвласників та визнати право спільної часткової власності на земельну ділянку.

В підготовче судове засідання представник позивачів не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з його визнанням.

Судом встановлено, що домоволодіння, по АДРЕСА_1 , яке знаходиться на земельній ділянці площею 0,25 га з кадастровим номером :01:007:0050 належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 на 7/12 часток, ОСОБА_1 на 1/6 частку та ОСОБА_2 на 3/12 часток, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №201811258 від 25.02.2020 року, №201811425 від 25.02.2020 року та №201796647 від 25.02.2020 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина, яку прийняли позивачі як спадкоємці за законом та заповітом.

Згідно ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Частиною 1 статті 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2 статті 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно ч.4 ст.88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно абзацу 2 пункту 21 Постанови №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Відповідно до правової позиції, сформованої Верховним судом України у постанові №6-2цс15 від 11.02.2015 року, при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості слід застосовувати положення частини четвертої статті 120 ЗК України з огляду на таке.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України, суд виходить з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №66716265 від 26.08.2016 року, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0050 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Таким чином, у зв`язку з реєстрацією за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 права власності на відповідні частки у житловому будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який розташований на земельній ділянці :01:007:0050, їм слід визначити право власності на земельну ділянку на якій розташовані вказані об`єкти нерухомості у частках, що пропорційні їх частці у будинковолодінні.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку із тим, що вирішити дане питання в добровільному порядку неможливо у зв`язку із смертю одного із співвласників, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.355, 356, 370, 372, 1218 ЦК України, ст.88, 120 ЗК України, ст.ст.200, 206, 258, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Припинити право спільної сумісної власності та визначити ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 сім дванадцятих часток, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 три дванадцятих часток та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 одну шосту частку у праві власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0050 площею 0,25 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: