Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвокатки Набокової Ольги Геннадіївни про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва до відповідачки ОСОБА_2 з позовом про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.01.2024 року позовну заяву та заяву про забезпечення позову залишено буз руху.

10.01.2024 року представником позивача - адвокаткою Набоковою О.Г. надана заява про усунення недоліків.

12.01.2024 року ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

10.01.2024 року представник позивача - адвокатка Набокова О.Г. надала суду заяву про забезпечення позову, в якій просить судвжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі банківські рахунки ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах ціни позову, а саме 1 302 527,5 грн.

В обґрунтування заяви щодо необхідності застосування заходу забезпечення посилається на те, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.01.2024 року у цивільній справі № 490/8097/21 шлюб між позивачем та відповідачем розірваний.

05 квітня 2023 року, Центральним районним судом м. Миколаєва, було розглянуто позовну заяву ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.04.2023 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково, проте предметом позовних вимог було інше майно.

Згідно з ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідачки з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктом 3,4 ч. 1 ст.151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При розгляді питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача , на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Згідно роз`яснень даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.01.2024 року при визначені недоліків позовної заяви та заяви про забезпечення позову вказано про відсутність доказівні наявності рахунків відповідача, ні призначення цих рахунків, що є необхідним для даного виду забезпечення позову, оскільки позивач просить накласти арешт на "всі банківські рахунки ОСОБА_3 ", серед яких можуть бути і рахунки щодо виплати соціальних платежів, заробітної плати, рахунки для забезпечення господарської діяльності підприємств, тощо.

Однак, при усуненні недоліків, вказаних в ухвалі суду від 03.01.2024 року адвокаткою Набоковою О.Г. вищевказані докази суду не надані та не конкретизовано, на які саме банківські рахунки ОСОБА_3 просить накласти арешт.

Не допускається забезпечення позову шляхом: накладення арешту на заробітну плату;накладення арешту на пенсію та стипендію;допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; допомогу по безробіттю,тощо.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (відповідний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність, зокрема передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 910/17014/20, від 28.07.2021 у справі №910/3704/21).

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами (п. 8.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20).

В силу вимог положень процесуального закону та судової практики Верховного Суду, що стосується забезпечення позову, заявник має надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення в період пред`явлення позову до суду.

Проте, у поданій заяві представник заявника посилається лише на те, що в нього є припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушення прав позивача, оскільки колишнє подружжя має напружені стосунки і відповідачка може ухилятися від виконання рішення суду.

Однак, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд не надає оцінки обґрунтованості доводам поданої позовної заяви, на які фактично посилається позивач, вказуючи на те, що відповідач порушує права позивача та ухиляється від добровільного відновлення таких прав. При цьому, обґрунтування припущення про те, що у разі задоволення позову рішення суду не буде виконано або утруднено його виконання не наведено з посиланням на певні обставини, що свідчать, зокрема про зміну матеріального становища відповідача.

Поряд з цим, як вбачається із матеріалів справи відповідачу на праві власності належить певне нерухоме майно.

Отже, у разі задоволення позову у даній справі та відсутності грошових коштів на момент виконання такого рішення суду, стягнення може бути накладене також і на відповідне нерухоме майно.

Фактичне накладення арешту на кошти на рахунках відповідача може призвести до блокування його поточної господарської діяльності, вилучення з його обороту значного розміру грошових коштів та заподіяти збитки у вигляді необхідності залучення коштів для підтримання своєї госпдарської діяльності у третіх осіб, однак такі заходи, враховуючи матеріали справи у даному випадку не є необхідним, враховуючи вищевказані обставини, що свідчать про наявність у відповідача також нерухомого майна, доказів наміру відчужити яке не надано.

Таким чином, заявляючи про необхідність вжиття заходів про забезпечення позову, позивач не навів обставин, які свідчать про наявність обґрунтованих припущень про те, що виконання рішення у справі буде ускладнено чи унеможливлено, ефективне поновлення прав позивача не буде забезпечено в разі не наклдаення арешту на всі банківськи рахунки відповідача, яке є до того ж ФОП.

Разом з тим, з уточненої позовної заяви поданої 10.01.2024 року представником позивача вказано про наявність депозитних рахунків у ОСОБА_3 .

За такого суд зазначає, що накладення арешту на депозитні рахунки відповідачки у межах ціни позову забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки надасть можливість виконати рішення у разі задоволення позову та не призведе до порушення норм цивільного законодавства та накладення арешту на рахунки щодо виплати соціальних платежів, заробітної плати, рахунки для забезпечення господарської діяльності відповідачки тощо, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо користування цими коштами відповідачем задля запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позову.

Отже, застосування даного заходу забезпечення позову гарантуватиме у майбутньому виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки залежить від наявності у відповідача грошових коштів в межах заявлених позовних вимог.

Враховуючи наявність майнового спору між сторонами, обсяг позовних вимог, враховуючи вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, суд приходить до висновку, що вимоги про забезпечення позову підлягають частковому задоволеннюшляхом накладення арешту на всі депозитні рахунки, які відкриті на ім`я ОСОБА_3 , в межах ціни позову 1 302 527,5 грн., оскільки наявні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову саме у такій спосіб може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду , або неможливо буде взагалі ефективне поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Керуючись ст.ст.149-151 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача -адвокатки Набокової О.Г. про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі депозитні рахунки, які відкриті на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах ціни позову 1 302 527,5 грн.

Копію ухвали негайно надіслати Центральному ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) для виконання, а також позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 - для пред`явлення до виконання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О. А. Гуденко