Провадження №2-з/367/260/2024
УХВАЛА

Іменем України

20 грудня 2024 року Ірпінський міській суд Київської області у складі:

головуючого судді: Лещенко О.В.

при секретарі: Михайлової І.П.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Волошина Олександра Олександровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває вказана справа.

17 грудня 2024 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на все рухоме та нерухоме майно, що належить йому на праві власності, у межах заявленої до стягнення суми позовних вимог у розмірі 537 616 гривень

Заяву про забезпечення позову вмотивовано тим, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики від 31 липня 2024 року у сумі 9980 доларів США. Підставою позову, позивачем визначено те, що відповідач у передбачений у розписці строк за графіком здійснення повернення грошових коштів, а саме: до 30 серпня 2024 року, до 30 вересня 2024 року, до 30 жовтня 2024 року, не виконав грошове зобов`язання, не повернув позивачу отримані грошові кошти. Наразі відповідач уникає зустрічей та будь-якого спілкування з позивачем. В результаті здійснення стороною позивача заходів щодо виявлення рухомого майна, яке належить на праві власності відповідачу, шляхом здійснення пошуку інформації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, було з`ясовано, що відповідачу на праві власності належить транспортний засіб TESLA MODEL S, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , проте є предметом застави у забезпечення виконання зобов`язань за іншим договором позики, відповідно, який не може бути обтяжений арештом і у межах вказаної справи. Позивач зазначає, що відповідач має в наявності значні об`єми грошових коштів, в тому числі в іноземній валюті, як в готівці так і на банківських рахунках.

Тому, з метою запобігання вчиненню відповідачем таких дій, як приховування грошових коштів, зменшення їх кількості, перереєстрація прав на майно, що належить відповідачу, з метою ухилення виконання грошових зобов`язань за розпискою від 31 липня 2024 року позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно, що належать відповідачу у межах заявленої суми позовних вимог.

Під час вивчення матеріалів заяви, суд прийшов до висновку про наявність підстав для залишення заяви про забезпечення позову без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до роз`яснень п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Із змісту прохальної частини заяви вбачається, що позивач просить вжити заходи забезпечення позову у вказаній справі шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, які знаходяться на усіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу на праві власності, у межах заявленої до стягнення суми позовних вимог.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019р. по справі № 320/3560/18, заявником суду повинні бути надані відомості щодо конкретного індивідуально визначеного майна, яке належить відповідачу та щодо якого мають вживатись заходи забезпечення позову.

Зокрема, Верховним Судом зазначено, що суд може накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат, проте відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Як вбачається з матеріалів заяви, відповідачу на праві власності належить транспортний засіб TESLA MODEL S, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , згідно з інформації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, встановлено, що відповідачу на праві власності належить транспортний засіб TESLA MODEL S, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , проте є предметом застави у забезпечення виконання зобов`язань за іншим договором позики, відповідно не може бути обтяжений арештом і у межах вказаної справи.

При цьому, представником заявника не зазначено відомості про наявність у відповідача іншого конкретно визначеного рухомого та нерухомого майна, рахунків, їх номери та назви відповідних установ, у яких вони відкриті, що позбавляє суд можливості, відповідно до положень ч. 3 ст. 150 ЦПК України визначити співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а відтак застосувати обраний заявником спосіб забезпечення позову у межах суми заявлених вимог.

При цьому, ч. 3 ст. 12 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18.

Аргументи позивача про невиконання відповідачем зобов`язань за договором позики є підставами позову, яким суд надасть оцінку виключно під час розгляду справи по суті, з`ясовуючи фактичні обставини справи та надаючи доказам оцінку.

Суд зазначає, що в заяві, міститься лише посилання на потенційне порушення прав заявника, при цьому в заяві відсутнє достатнє обґрунтування та докази, які підтверджують доцільність та необхідність такого виду забезпечення позову. Доводи заявника в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються на доказуванні, якого не достатньо для вжиття заходу забезпечення позову.

При вирішення питання про забезпечення позову, судом враховано, що в сторін існує спір з приводу оплати зобов`язань за договором позики, проте, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що заявник просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, дослідивши матеріали справи та враховуючи її обставини, характер правовідносин, предмет та підстави позову, а також те, що заявником не надано відомостей конкретно на яке майно накласти арешт та на які рахунки в яких банківських або інших фінансово-кредитних установах, суд приходить до висновку, що невжиття зазначених представником позивача заходів не може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а тому заява про накладення арешту на майно не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 151, 153, 259-261, 353 ЦПК України,

п о ст а н о в и в :

Заяву представника позивача позивача ОСОБА_1 адвоката Волошина Олександра Олександровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/.

Суддя: О.В. Лещенко