Справа № 191/4680/23
Провадження № 2/191/1366/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Окладнікової О.І.,

за участю секретаря судового засідання Заламай О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

19.10.2023 року до суду звернувся представник позивача - адвокат Миргородський В.П. в інтересах ОСОБА_1 із позовною заявою до відповідача про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

В позовній заяві представник позивача посилався на те, що 26 квітня 2018 року ОСОБА_1 придбала у власність у ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний факт підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 квітня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж. і зареєстрованого в реєстрі №2-1693.

На підставі вказаного договору позивач стала власником вказаної земельної ділянки і у 2018 році почала будівництво житлового будинку згідно з цільовим призначенням земельної ділянки і у цьому ж році будівництво було закінчено, що підтверджується копією Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Станом на 30 травня 2023 року позивачу було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку площею 43,4 кв.м.; погрібу під А-1; входу в погріб; сараю.

До складу будинку входять: коридор площею 7,4 кв.м.; кімната площею 18,2 кв.м.; санвузол площею 4,4 кв.м.; кухня площею 13,4 кв.м.

Згідно довідки КП «Новомосковське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» №121 від 22 серпня 2023, року згідно архівних даних нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , в бюро не зареєстровано.

Як вбачається з Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 07 серпня 2023 року, вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами був остаточно закінчений будівництвом у 2018 році.

Згідно Звіту про проведення технічного обстеження від 05 липня 2023 року встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації вказаного житлового будинку.

Отже, будинок закінчений будівництвом, не є аварійним і придатний для надійної та безпечної експлуатації.

З метою оформлення права власності на будинок 24 серпня 2023 року позивач звернулася до Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області з заявою про державну реєстрацію прав на закінчений будівництвом житловий будинок садибного типу.

Рішенням від 28 серпня 2023 року розгляд заяви позивача було зупинено і надану позивачу 30-денний строк для надання документів, які підтверджують виникнення права власності на вищезазначений житловий будинок, а в подальшому було прийняте рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій.

Таким чином, позивач є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Будівництво житлового будинку було почато і закінчено позивачем самовільно у зв`язку з її юридичною необізнаністю, а також відсутністю грошових коштів для оформлення необхідних дозволів на будівництво. Однак будівництво будинку відбулося на належній позивачу земельній ділянці і відповідно до її цільового використання та функціонального призначення. Будівництво житлового будинку здійснювалося і було закінчене самовільно без отримання дозволу на будівництво. Позивач є належним і законним власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , будівництво житлового будинку було закінчено у 2018 році, будинок є надійним і безпечним для експлуатації. Жодних прав інших осіб не порушено.

Ухвалою суду від 23.10.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою суду від 12.12.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У сьогоднішнє судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, просили прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 квітня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж. і зареєстрованого в реєстрі №2-1693, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27-28, 29).

Згідно Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, ОСОБА_1 у 2018 році почала будівництво житлового будинку згідно цільового призначення земельної ділянки і у 2018 році будівництво було закінчено (а.с.12-15).

Станом на 30 травня 2023 року позивачу було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку площею 43,4 кв.м.; погрібу під А-1; входу в погріб; сараю. До складу будинку входять: коридор площею 7,4 кв.м.; кімната площею 18,2 кв.м.; санвузол площею 4,4 кв.м.; кухня площею 13,4 кв.м (а.с.7-10).

Згідно відповіді Комунального підприємства «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» «ДОР» за № 121 від 22.08.2023 року, нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 р. в бюро не зареєстровано (а.с.11).

Згідно Звіту про проведення технічного обстеження від 05 липня 2023 року встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16-21). Будинок закінчений будівництвом, не є аварійним і придатний для надійної та безпечної експлуатації.

З метою оформлення права власності на будинок 24 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області з заявою про державну реєстрацію прав на закінчений будівництвом житловий будинок садибного типу (а.с.24).

Рішенням від 28 серпня 2023 року за №69038959 розгляд заяви ОСОБА_1 було зупинено і надану позивачу 30-денний строк для надання документів, які підтверджують виникнення права власності на вищезазначений житловий будинок, а в подальшому рішенням за №69658822 від 09.10.2023 року було прийнято про відмову в проведенні реєстраційних дій (а.с.25, 26).

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ч.4 ст.373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Згідно статті 376 ЦК, суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки.

Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Водночас, згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Частиною 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що законодавство передбачає можливість визнання права власності на самочинно збудоване майно у разі якщо буде встановлено, що будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам а також, те що на теперішній час за таких обставин єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивача є спосіб визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, з послідуючим прийняття його в експлуатацію відповідно до вимог чинного на теперішній час законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги є такими, що відповідають чинному законодавству.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України та ст. 376 Цивільного Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на самочинно збудоване майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: житлового будинку площею 43,4 м?; погрібу під А-1; входу в погріб; сараю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 06.03.2024 року.

Суддя О.І. Окладнікова