ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2055/24 Справа № 235/525/22 Суддя у 1-й інстанції - Книш А.В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді : Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши увідкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

26 січня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування якого посилалася на те, що з 27 червня 2014 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2021 року було розірвано.

За час подружнього життя ними було придбано майно, а саме: електроскутер марки АІМА TIGER X6 (grey), кофер для електроскутера, генератор бензиновий «Кентавр КБГ258», двокамерні склопакети (4 штуки), натяжні стелі, ворота для подвір`я, шафу-купе, спальний гарнітур (ліжко «Верона Монтана», комод та дзеркало «Лаура махонь»), гарнітур для гостинної кімнати система «Коен», диван «Хьюстон», кухонний гарнітур, обідній стіл зі стільцями (4 штуки), стіл дзеркальний, варильну газову поверхню та духову шафу «PYRAMIDA», витяжку «ELEYUS», мікрохвильову піч «GORENJE MMO 20 DELL», холодильник «SNAIGE», набір ножів «RONDELL RD-482», кондиціонер спліт NS-09AH, телевізор «Philips», кавоварку «Delonghi», телевізор «Skyworth 32E3», пилосос «Philips», водонагрівач «Gorenje», ванну акрилову, пральну машину «LG»; а у період з 2015року по 2018 рік у будинку відповідача за спільні кошти подружжя був зроблений ремонт, а саме: замінені вікна на двокамерні, зроблені натяжні стелі та встановлені нові ворота. Загальна вартість придбаного майна у період шлюбу становить 263759,89 грн, а тому позивач вважає, що має право на грошову компенсацію у вигляді частини вартості спільного майна, яке підлягає поділу, у розмірі 131879,94 грн. Просила залишити у власності відповідача зазначене майно, та стягнути з нього на її користь131879,94 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано електроскутер марки АІМА TIGER X6 (grey), кофер для електроскутера, генератор бензиновий «Кентавр КБГ258», двокамерні склопакети (4 штуки), натяжні стелі, ворота для подвір`я, шафу-купе, спальний гарнітур (ліжко «Верона Монтана», комод та дзеркало «Лаура махонь»), гарнітур для гостинної кімнати система «Коен», диван «Хьюстон», кухонний гарнітур, обідній стіл зі стільцями (4 штуки), стіл дзеркальний, варильну газову поверхню та духову шафу «PYRAMIDA», витяжку «ELEYUS», мікрохвильову піч «GORENJE MMO 20 DELL», холодильник «SNAIGE», набір ножів «RONDELL RD-482», кондиціонер спліт NS-09AH, телевізор «Philips», кавоварку «Delonghi», телевізор «Skyworth 32E3», пилосос «Philips», водонагрівач «Gorenje», ванну акрилову, пральну машину «LG» спільною сумісною власністю ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .

Залишено у власності ОСОБА_1 електроскутер марки АІМА TIGER X6 (grey), кофер для електроскутера, генератор бензиновий «Кентавр КБГ258», двокамерні склопакети (4 штуки), натяжні стелі, ворота для подвір`я, шафу-купе, спальний гарнітур (ліжко «Верона Монтана», комод та дзеркало «Лаура махонь»), гарнітур для гостинної кімнати система «Коен», диван «Хьюстон», кухонний гарнітур, обідній стіл зі стільцями (4 штуки), стіл дзеркальний, варильну газову поверхню та духову шафу «PYRAMIDA», витяжку «ELEYUS», мікрохвильову піч «GORENJE MMO 20 DELL», холодильник «SNAIGE», набір ножів «RONDELL RD-482», кондиціонер спліт NS-09AH, телевізор «Philips», кавоварку «Delonghi», телевізор «Skyworth 32E3», пилосос «Philips», водонагрівач «Gorenje», ванну акрилову, пральну машину «LG».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість частки спільного сумісного майна подружжя у розмірі 87919,96 грн.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 878,92 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким визнати сумісною власністю подружжя електроскутер марки АІМА TIGER X6 (grey), двокамерні склопакети (4 штуки), натяжні стелі, ворота для подвір`я, спальний гарнітур (ліжко «Верона Монтана», комод та дзеркало «Лаура махонь»), гарнітур для гостинної кімнати система «Коен», диван «Хьюстон», витяжку «ELEYUS», мікрохвильову піч «GORENJE MMO 20 DELL», холодильник «SNAIGE», набір ножів «RONDELL RD-482», кондиціонер спліт NS-09AH, кавоварку «Delonghi», телевізор «Skyworth 32E3», водонагрівач «Gorenje» на загальну суму 150760 грн..залишити зазначене майно у його власності,стягнувши з нього на користь позивача вартість частки спільного майна в сумі 47919,96 грн. з урахуванням домовленості між сторонами про вартість майна та його зносу на 30%. Зазначав, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем не надано доказів придбання всього зазначеного нею в позові майна у шлюбі, оскільки воно було придбано ним до шлюбу. Справу розглянуто у його відсутність і він не зміг надати свої докази.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання, проведене в режимі відеоконференції, з`явився ОСОБА_1 .. Від представника ОСОБА_2 надійшла заява про слухання справи у відсутність ОСОБА_2 та її представника.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Набуваючи у власність майно, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання цим майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 Сімейного кодексу України).

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Частини четверта та п`ята статті 71 СК України не передбачають обов`язкову згоду відповідача на присудження позивачеві грошової компенсації замість частки останнього у праві спільної сумісної власності на майно, а також не передбачають обов`язкове внесення відповідачем на депозитний рахунок суду грошової компенсації у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності й отримання компенсації на свою користь просить позивач.

Приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі N 210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі N 501/2211/18, Верховного Суду від 3 лютого 2020 року у справі N 235/5146/16-ц, Верховного Суду від 3 червня 2020 року у справі N 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі N 760/789/19). Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі N 209/3085/20.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2014 року. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2021 року шлюб було розірвано.

14 травня 2014 року позивачем було придбано спальний гарнітур (ліжко «Верона Монтана», комод та дзеркало «Лаура махонь») вартістю 5530 грн.

Відповідачем на підставі договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу від 27 січня 2015 року було придбано систему «Коен», вартість якого склала 13870 грн.

09 січня 2016 року відповідач придбав натяжну стелю за ціною 3400 грн.

Згідно договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу від 28 березня 2016 року, позивач купила диван «Хьюстон» вартістю 13200 грн.

На підставі договору №561121 від 12 жовтня 2017 року позивачем було придбано металопластикові конструкції (склопакети) на суму 4589 грн.

18 лютого 2018 року позивач купила мікрохвильову піч «GORENJE MMO 20 DELL» вартістю 2499 грн.

20 лютого 2018 року позивач придбала холодильник «SNAIGE», вартість якого становила 9319 грн, а 22 лютого 2018 року витяжку «ELEYUS» вартістю 2491 грн.

03 березня 2018 року позивачем придбано пилосос «Philips», вартість якого складала 4582,50 грн, та 21 квітня 2018 року телевізор «Skyworth 32E3» вартістю 5832,50 грн.

19 травня 2018 року позивачем придбано водонагрівач «Gorenje», вартість якого склала 5074 грн (а.с.30).

Відповідно до договору підряду №307 від 20 червня 2018 року позивач замовила меблі вартістю 39000 грн.

На підставі договору підряду №395 від 11 жовтня 2018 року позивач замовила меблі вартістю 18000 грн.

Відповідно до договору-замовлення від 14 жовтня 2018 року позивач придбала натяжні стелі, загальною вартістю 3100 грн.

12 квітня 2020 року позивачем придбано кавоварку «Delongi» вартістю 5999 грн.

08 квітня 2020 року відповідач купив за 45999 грн електроскутер марки АІМА TIGER X6 (grey).

Вартість майна визначена згідно квитанцій на придбання майна. Відповідач погодився із такою вартістю, однак вважав, що зазначена вартість повинна бути зменшена на 30% зносу. Належних та допустимих доказів про іншу вартість спірного майна відповідачем не надано, як і не спростовано докази, надані позивачем в підтвердження позовних вимог.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із презумпції спільної сумісної власності майна подружжя, набутого за час шлюбу, частки якого є рівними.

Відповідачем було визнано, що в період шлюбу він з позивачкою придбали таке майно: електроскутер марки АІМА TIGER X6 (grey), двокамерні склопакети (4 штуки), натяжні стелі, ворота для подвір`я, спальний гарнітур (ліжко «Верона Монтана», комод та дзеркало «Лаура махонь»), гарнітур для гостинної кімнати система «Коен», диван «Хьюстон», витяжку «ELEYUS», мікрохвильову піч «GORENJE MMO 20 DELL», холодильник «SNAIGE», набір ножів «RONDELL RD-482», кондиціонер спліт NS-09AH, кавоварку «Delonghi», телевізор «Skyworth 32E3», водонагрівач «Gorenje».

Позивачем в підтвердження придбання спільного майна та його вартість було надано договори та квитанції про сплату зазначених в позові сум.

Доказів того, що кофер для електроскутера, генератор бензиновий «Кентавр КБГ258», стіл дзеркальний, варильну газову поверхню та духову шафу «PYRAMIDA», телевізор «Philips», ванну акрилову, пральну машину«LG» було придбано в період шлюбу за сумісні кошти не надано. Відповідач заперечує про придбання зазначених речей в період шлюбу. Надані фото не можуть бути належними та допустимими доказами придбання зазначеного майна в період шлюбу, оскільки нічим не підтверджуються.

Таким чином, спільною сумісною власністю подружжя згідно наданих доказів є електроскутер марки АІМА TIGER X6 (grey), шафа-купе, кухонний гарнітур,обідній стіл, двокамерні склопакети (4 штуки), натяжні стелі, ворота для подвір`я, спальний гарнітур (ліжко «Верона Монтана», комод та дзеркало «Лаура махонь»), гарнітур для гостинної кімнати система «Коен», диван «Хьюстон», витяжку «ELEYUS», мікрохвильову піч «GORENJE MMO 20 DELL», холодильник «SNAIGE», набір ножів «RONDELL RD-482», кондиціонер спліт NS-09AH, кавоварку «Delonghi», телевізор «Skyworth 32E3», пилосос, водонагрівач «Gorenje», на загальну суму 216759,88 грн.. Тобто доля кожного в спільній власності складає 108379,94 грн.( 216759,88 : 2).

Позивач згодна залишити майно відповідачеві, оскільки воно знаходиться в належному йому будинку і він ним користується, а з відповідача отримати компенсацію належної їй долі.

Відповідно до положень статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 погодився з переліком придбаного майна, що вказаний в позовній заяві, вважав завищеними лише розмір позовних вимог. Зазначав, що майно експлуатується і його вартість повинна бути зменшена. Позовні вимоги визнав частково, а саме в розмірі 87919,96 грн. і вважав, що саме зазначена сума повинна бути з нього стягнута на користь позивачки.(а.с.55).

Відповідачка своїх заперечень проти відзиву відповідача не надала .

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин суд першої інстанції правильно врахував домовленість сторін і дійшов обгрунтованого висновку про залишення спільного майна подружжя відповідачеві, а з останнього стягнув на користь позивачки компенсацію частки, узгодженої сторонами в сумі 87919,96 грн.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судом першої інстанції не розглянуто всебічно цивільну справу, не зазначаючи в чому це полягає. Просив стягнути з нього 47919,96 грн. з урахуванням 30% зносу, однак ніяких доказів такій вартості не надав, як і не спростував надані позивачем докази в підтвердження позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про розподіл сумісно нажитого майна подружжя за їх домовленістю. Якщо таку домовленість не враховувати, то з відповідача слід стягнути компенсацію частини спільного майна в більшому розмірі (108379,94 грн.), аніж стягнув суд першої інстанції, що буде виходом за межі апеляційної скарги.

Доводи про те, що відповідач не був повідомлений про результати розгляду клопотань про проведення засідання в режимі відеконференції є безпідставними. Із матеріалів справи вбачається, що 27.07.2023 року ОСОБА_1 було подано клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 07.09.2023 року о 10 годині в режимі відеоконференції. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська клопотання було задоволено, доручено суду, зазначеному ОСОБА_1 в клопотанні, забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Згідно супровідного листа ухвала направлялася сторонам по справі та Першотравневому міському суду Дніпропетровської області. Згідно довідки секретаря судового засідання сторони, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися.

12.10.2023 року ОСОБА_1 було подано клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 08.06.2023 року о 10 годині в режимі відеоконференції. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16.10.2023 року в задоволенні клопотання було відмовлено,так як не надано доказів надсилання клопотання іншим учасникам справи. Про те, що справу до розгляду фактично було призначено на 19.10.2023 року о 13 годині відповідачеві було відомо.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У розумінні норм процесуального права України особа визначивши свої права, реалізує їх за своїм розсудом та розпорядження своїми правами являється одним із основоположних принципів судочинства.

Однак право на доступ до суду не є абсолютним, воно може підлягати законним обмеженням, внаслідок дії закону, зокрема норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком цієї особи добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати передбачені процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (§ 35 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Alimentaria Sanders S. A. v. Spain», заява № 11681/85).

Згідно статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином доводи апеляційної скрги щодо того, що відповідач не зміг скористатися своїми правами і особисто взяти участь у судовому засіданні є безпідставними.

Відповідачеві було відомо про час та місце судових засідань.Однак, заявляючи клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції сам не з`явився до суду для такої участі і не цікавився судовими засіданнями, однак надав відзив на позовну заяву.

Оскаржуючи судове рішення, відповідач не надав до апеляційної скарги будь-яких доказів на спростування висновків суду першої інстанції.Також таких доказів не надано і в суді апеляційної інстанції, де відповідач приймав участь.

Зазначені доводи не можуть бути безумовною підставою для скасування законного рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: