Справа № 523/2543/23
Провадження №2/523/1998/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Славинського А.Ю.,

представника ОСОБА_1 адвоката Якубовської А.І.

представника ОСОБА_2 адвоката Тищенка С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ) звернулась до суду з позовом та просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 липня 2015р. на її користь на утримання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 750,00грн. на кожну дитину до 4000,00грн. на кожну дитину, обґрунтував свої вимоги тим, що розмір раніше стягнутих аліментів є значно меншим ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Відповідач залишив без належної батьківської уваги, а також ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні дітей. Відповідач ніде не працює, але, як відомо позивачці з неофіційних джерел, займається підробітками за що отримує певний дохід. Оскільки між позивачкою та відповідачем не досягнуто згоди в частині утримання дітей, та у зв`язку з значним покращенням матеріального становища відповідача, ОСОБА_5 просить задовольнити її позовні вимоги.

Ухвалою судді від 03.03.2023р. було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

На погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_5 в яких просить припинити стягнення з нього аліментів, які стягуються за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 липня 2015р. посилаючись на те, що діти проживають разом з ним та перебувають на його утриманні.

Ухвалою суду від 24.04.2023р. судом були об`єднані в одне провадження первісні позовні вимоги із зустрічними та суд перейшов до розгляду справи в загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 29.05.2023р. було закрито підготовче провадження у справі з призначенням розгляду справи по суті за участю сторін.

Позивачка та її представник в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги підтримали. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити, посилаючись на те, що діти постійно проживають з нею та перебувають на її утриманні.

Відповідач та його представник в судовому засіданні зазначили, що з ОСОБА_2 постійно проживає та перебуває на повному його забезпечені син, ОСОБА_9 . В той же час ОСОБА_2 повідомив, що малолітня ОСОБА_8 проживає разом з матір`ю. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували з 22.10.2010р. у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу народились діти: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29.05.2015р. (справа №523/6152/15) шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був розірваний.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02.07.2015р. (справа №523/8214/15) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були стягнуті аліменти в розмірі по 750,00грн., щомісячно, на кожну дитину.

В обґрунтування зустрічного позову, а саме на підтвердження факту проживання дітей з ОСОБА_2 , останнім було надано акт від 22.03.2023р.

Спростовуючи твердження ОСОБА_2 , ОСОБА_5 надала суду акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 15.05.2023р., складений спеціалістами служби у справах дітей Фонтанської сільської ради.

За твердженням ОСОБА_5 вона на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Документального підтвердження факту народження дитини та перебування у відпустці суду не надано.

Будь яких документів або клопотань про витребування доказів, які б підтверджували майновий стан відповідача чи отримання ним доходу суду також представлено не було.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною другою статті 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, аналіз норм права, які регулюють виниклий між сторонами спір з приводу розміру аліментів, вказує на те, що сам ОСОБА_5 звертаючись до суду з позовними вимогами про збільшення розміру аліментів повинна довести належними та допустимими доказами, що матеріальне становище платника аліментів покращилось порівняно з матеріальним становище на час стягнення аліментів, та/або змінився сімейний стан у платника або у одержувача аліментів.

Водночас, ОСОБА_5 не надала суду жодного доказу про зміну матеріального та/або сімейного стану, як ОСОБА_2 так і свого, а у випадку наявності труднощів у наданні таких доказів, не заявила відповідних клопотань.

Збільшення прожиткового мінімумам на дитину відповідного віку не може бути підставою для збільшення розміру аліментів.

Таким чином, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_5 є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

З підстав недоведеності не підлягають задоволенню і зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Як було встановлено судом під час розгляду справи та підтверджено самим ОСОБА_2 його дочка ОСОБА_8 проживає з матір`ю. В той же час його твердження про проживання сина ОСОБА_7 разом з ним не підтверджено належними доказами, а навпаки спростовано представленим ОСОБА_5 суду актом від 15.05.2023р., складеного спеціалістами служби у справах дітей Фонтанської сільської ради, з якого убачається, що діти проживають разом з матір`ю.

Наданий ОСОБА_2 акт, який було складено його сусідами, судом визнається недостовірним, так як таким не може бути підтверджено та/або спростовано факт постійного проживання дітей з одним із батьків. Крім того, факт зазначений в акті про проживання ОСОБА_8 з батьком був спростований самим ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.12,13,76,259, 263-265,268 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів залишити без задоволення у повному обсязі.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 23 лютого 2024р.

Суддя