Справа № 603/354/23
Провадження № 2/603/8/2024
"22" лютого 2024 р. м. Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Гудкової Ю. Г.,
секретар судового засідання Сандалюк О. В.,
за відсутності учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача адвоката Андрусенка Ігоря Ярославовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У провадженні Монастириського районного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 30.07.2018 року у розмірі 57 681,90 грн.
Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 30.01.2024 року відмовлено у задоволені позову АТ КБ «ПриватБанк». Під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

У відзиві на позовну заяву наведено попередній розрахунок судових витрат відповідача, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. Окрім того, під час розгляду справи представник відповідача заявив про те, що докази на підтвердження понесених судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після розгляду справи по суті.

02.02.2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Андрусенко І. Я. звернувся до суду із письмовою заявою про долучення доказів понесення судових витрат, у якій просить стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9900 грн. В обґрунтування поданої заяви представник відповідача долучив копію договору про надання правової допомоги від 25.07.2023 року, акт наданих послуг згідно цього договору від 02.02.2024 року та квитанцію від 02.02.2024 року на суму 9900 грн.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» не забезпечили явку представника у судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Андрусенко І. Я. у судове засідання не з`явилися, у заяві про винесення додаткового рішення представник відповідача просить розглянути вищевказану заяву за їхньої відсутності.

Судом установлено таке.

При подані відзиву на позовну заяву представник відповідача навів попередній розрахунок судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн (аналіз справи 2000 грн, відзив на позовну заяву 5000 грн, запити 2000 грн, клопотання по справі 2000 грн, участь у судових засіданнях 1000 грн за судове засідання) (т. 1, а. с. 103).

Представник відповідача адвокат Андрусенко І. Я. під час судового розгляду подав заяву про те, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після розгляду справи по суті (т. 1 а. с. 205).

Під час ухвалення 30.01.2024 року рішення у цій справі судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

02.02.2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Андрусенко І. Я. звернувся до суду із письмовою заявою про винесення додаткового рішення, долучення доказів понесення судових витрат та їх стягнення із позивача, до якої додав копію договору про надання правової допомоги від 25.07.2023 року, акт наданих послуг згідно цього договору від 02.02.2024 року та квитанцію від 02.02.2024 року на суму 9900 грн (т. 2 а. с. 33-37).

Як убачається із вищевказаного договору, укладеного між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Андрусенком І. Я., предметом договору є надання адвокатом правової допомоги ОСОБА_1 у справі про стягнення заборгованості.

Відповідно до п. 4.1 договору його сторони узгодили, що на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару.

Гонорар адвоката та умови його оплати погоджується за взаємною згодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього договору (розрахунком). У разі відсутності додаткової угоди, гонорар адвоката становить 40% встановленого законом прожиткового мінімуму у місячному розмірі за годину участі адвоката у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді (п. 4.2 договору).

Згідно долученого до договору акта наданих послуг (розрахунку) від 02.02.2024 року ОСОБА_1 підтвердила отримання послуг адвоката на виконання умов договору на загальну суму 9900 грн, а саме:

- 25.07.2023 року надання консультацій (роз`яснень), аналіз справи (100 хв, вартість 1789 грн);

- 04.09.2023 року підготовка відзиву на позовну заяву (300 хв, вартість 5367 грн);

- 11.09.2023 року підготовка клопотання про витребування доказів (100 хв 1789 грн);

- 30.01.2024 року участь у судовому засіданні (1 засідання, вартість 1000 грн) (т. 2, а. с. 36).

На підтвердження оплати вищевказаних послуг до заяви додано квитанцію від 02.02.2024 року, згідно якої ОСОБА_1 сплатила 9900 грн за надання правничої допомоги у справі № 603/354/23 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (т. 2, а. с. 37).

Суд, розглянувши заяву представника відповідача, дослідивши та оцінивши долучені до неї матеріали, приходить висновку, що заяву слід задовольнити, виходячи із таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до п. п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом (ч. 2 ст. 19 вищевказаного Закону).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі № 910/12876/19, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У силу ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як убачається із матеріалів справи, адвокат Андрусенко І. Я. склав відзив на позовну заяву, подав декілька заяв про долучення доказів та декілька клопотань про витребування доказів, а також взяв участь у двох судових засіданнях (16.01.2024 року - тривалістю приблизно 27 хвилин, 30.01.2024 року - тривалістю приблизно 2 години).

Водночас судом установлено, що позивач не заявив клопотання про зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу, як і не навів жодних доводів на обґрунтування неспівмірності таких витрат. У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» посилається лише на те, що до відзиву не було долучено документи, які б підтверджували обсяг робіт адвоката та витрачений ним час. Однак суд звертає увагу на те, що вказані документи надані представником відповідача 02.02.2024 року відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У додатковій постанові від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц) та постанові від 12.05.2020 року (справа № 904/4507/18) Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З огляду на наведене, зважаючи на обсяг наданих адвокатом Андрусенком І. Я. послуг, враховуючи відсутність заперечень позивача щодо заявленого розміру витрат на правничу допомогу, керуючись принципами реальності, розумності та співмірності судових витрат, суд приходить висновку, що заяву представника відповідача слід задовольнити.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

На підставі наведеного, враховуючи те, що рішенням суду від 30.01.2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», з позивача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9900 грн.

Керуючись ст. ст. 133, 134, 137, 141, 265, 270, 352, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9900 (дев`ять тисяч дев`ятсот) грн.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 27.02.2024 року.

Головуючий суддя Ю. Г. Гудкова