Справа № 346/3797/22
Провадження № 2/346/106/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі судді: П`ятковського В.І.,

за участю секретаря Насадик В.В.

представника позивача Паламарчук О.А.

відповідачки ОСОБА_1

представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломиї цивільну справу за позовом адвоката Паламарчук Олени Анатоліївни в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області, про поновлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до суду із вказаним позовом в якому посилається на те, що ОСОБА_4 є батьком двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Матір`ю дітей є відповідачка ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 346/4612/19 (провадження № 2/346/301/20) за позовом ОСОБА_7 було позбавлено батьківських прав щодо їх спільних малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

На час розгляду справи судом ОСОБА_3 вже проживав в Португалії, куди виїхав на заробітки із метою покращити матеріальне становище своєї родини, в першу чергу малолітніх дітей.

Зазначає, що з моменту свого від`їзду до Португалії позивач не переставав цікавитися дітьми, спілкуватись із ними телефоном, підтримувати матеріально та надавати відповідачці грошові кошти на утримання дітей. Син та донька спілкувались із батьком, він цікавився їх побутом, навчанням та розвитком.

В період з 08 квітня 2020 року по 29 березня 2020 року позивач надіслав відповідачці більш ніж 7600 ЄВРО на утримання дітей, що підтверджується випискою Small World ОСОБА_9 .

Після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації відповідачка з 01 квітня 2022 року разом із дітьми виїхали з України та проживала у позивача в Португалії до 19 червня 2022 року, де оформила для себе та дітей спеціальний статус тимчасового захисту. За цей час діти проживали разом із батьком, спілкувались, перебували на його утриманні. Під час проживання з батьком ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відвідували спортивну секцію, їздили разом із батьками на прогулянки.

Однак після повернення в Україну відповідачка перешкоджає спілкуванню позивача із дітьми, контролює їх та перевіряє мобільні телефони на предмет дзвінків до батька, в той час як ОСОБА_11 та ОСОБА_10 хочуть батьківської уваги та спілкування.

Вказує, що ОСОБА_4 щиро любить своїх дітей, бажає приймати активну участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, мати можливість проводити час разом. На даний час на території міста Портімао діти оформлені як особи, що потребують тимчасового захисту в зв`язку із військовими діями. На ім`я відповідачки до цього часу надходять чеки для виплати коштів.

В період після позбавлення батьківських прав і до цього часу позивач сумлінно виконував свої батьківські обов`язки щодо сина та доньки, надавав матеріальну допомогу, спілкувався із дітьми телефоном, за допомогою відеозв`язку, перебуваючи за кордоном, приймав активну участь в їх вихованні під час проживання дітей разом із відповідачкою в Португалії.

На даний час ОСОБА_3 проживає в Португалії, місто Портімао та не має змоги приїхати в Україну, проте бажає спілкуватись із дітьми та приймати участь в їх житті та розвитку. Проте, відповідачка перешкоджає такому спілкуванню, аргументуючи це тим, що відповідач позбавлений батьківських прав.

Просить поновити батьківські права ОСОБА_4 стосовно його малолітніх дітей.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з вказаних підстав підтримала.

Колисар, який взяв участь в судовому засіданні в режимі відео конференції позов підтримав та зазначив, що в нього з дітьми були нормальні стосунки, однак останнім часом відповідачка перешкоджає їхньому спілкуванню, не бажає отримувати посилки які він відправляє для дітей, налаштовує їх проти нього. Він проживає та працює за кордоном, востаннє приїжджав до України більше як 1,5 роки тому. Після початку війни діти проживали у нього в Португалії і він не заперечує, якщо вони знову захочуть приїхати і жити з ним в безпечних умовах. Тому просить поновити його батьківські права відносно дітей.

Відповідачка та представник відповідачки адвокат Дикун в судовому засіданні щодо позову заперечили, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Так у відзиві представник відповідачки вказав, що відношення позивача до дітей, що стало підставою для позбавлення його батьківських прав не змінилося. Зазначає, що згідно рішення суду з нього стягуються аліменти на утримання дітей і розмір заборгованості пол них значний, що свідчить про неналежне матеріальне утримання батьком дітей. Батько не бере жодної участі в житті та вихованні дітей, не цікавиться їх навчанням, не відвідує школу. Вважає, що оскільки позивач змінив своє місце проживання та на даний час проживає в Потругалії, то таким чином фактично самоусунувся від виховання та спілкування з дітьми та виконання своїх батьківських обов`язків.

Також не погодився представник відповідачки із наданим органом опіки та піклування висновком про доцільність поновлення батьківських прав позивача, оскільки вважає його неналежним та неповним, прийнятим без з`ясування всіх обставин.

Відповідачка в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_4 поводиться неадекватно, дозволяє собі образи по відношенню до неї та дітей, під час розмов налаштовував дітей проти неї. Після початку війни вона з дітьми дійсно проживала у відповідача в Португалії, оскільки була змушена, і щойно з`явилася можливість повернулася з дітьми додому.

Представник третьої особи Орган опіки і піклування Коломийської міської ради в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, щодо задоволення позову не заперечила, та долучила до матеріалів справи рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 05 грудня 2022 року № 492 «Про затвердження висновку про поновлення батька в батьківських правах".

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У частинах першій, другій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливим. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав,поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171СК України).

Згідно із частинами першою, четвертою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 466/5767/18 (провадження № 61-20485св19) вказано, що «на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження про народження дітей (а.с. 64-68).

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17 лютого 2020 року ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав відносно дітей.

Також, на підставі рішення суду від 12 вересня 2022 року з ОСОБА_4 стягуються аліменти на користь ОСОБА_12 на утримання їх малолітніх дітей (а.с. 60-62).

Отже, тлумачення частини четвертої статті 169 СК України свідчить, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо зміниться поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції). Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Суд має суд має перевірити, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Такі обставини потрібно встановлювати через призму якнайкращих інтересів дитини та пріоритету збереження сімейних зв`язків, які можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, зокрема у разі, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесений до Реєстру.

Як вбачається з рішення про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітніх дітей суди виходив із доведеності факту, що він як батько з квітня 2018 року не бере участі у вихованні своїх дітей не провідує їх та не піклується станом їх здоров`я, духовним розвитком, не проявляє до них щонайменшої турботи, матеріально не забезпечує, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України. Протягом тривалого часу більше шести місяців злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню, не займається вихованням, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не забезпечує дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєння ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.

Як видно із дослідженого надалі вказані обставини змінилися. Так у матеріалах справи містяться фото, якими підтверджується факт спілкування позивача із відповідачкою та дітьми, проведення позивачем спільного часу із сином та донькою. Зазначена обставина підтверджується також і відеозаписами: з яких суд робить висновок про те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та їх малолітні діти проводили разом дозвілля, діти відвідували спортивну секцію, спілкувались із батьком. Зазначені обставини особистого спілкування позивача із дітьми та спільне проживання не заперечувала і відповідачка.

Крім того, в матеріалах справи міститься виписка сервісу грошових переказів «Small World Financial Services Spain» відповідно до якої в період часу з 04 квітня 2020 року по 29 березня 2022 року позивач надсилав відповідачці грошові кошти. Як виходить із зазначеної виписки грошові кошти позивач надсилав в період часу як до, так і після позбавлення його батьківських прав. Також в матеріалах справи містяться квитанції про здійснення ОСОБА_3 поштових переказів на ім`я ОСОБА_1 із призначенням «аліменти». Зазначені обставини свідчать про факт надання позивачем утримання своїм малолітнім дітям.

Одночасно, Службою у справах дітей Коломийської міської ради до матеріалів справи надано Висновок зі змісту якого виходить, що обставини, викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження. Крім того комісія зауважила, що «у розмові із дітьми встановлено, що діти з радістю згадують час проживання з батьком». Далі у Висновку зазначено про те, що ОСОБА_1 заперечує щодо поновлення батька у батьківських правах, але не боронить їм спілкуватись із батьком та хоче, щоб батько брав активну участь у житті дітей наживо. У Висновку зазначено про доцільність поновлення батьківських прав позивача.

Так, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» (заява № 2091/13), установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

Також ЄСПЛ у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», (заява № 2091/13) та у рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, § 100) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).

ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

При цьому, у конкретній ситуації враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 52).

Враховуючи викладене, суд заслухавши учасників справи, врахувавши, що позивач систематично сплачує аліменти на утримання дитини, бажає займатися вихованням дітей та турбуватися про них, встановивши, що поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, істотно змінилися, дійшов висновку про поновлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

При цьому суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність належного ставлення до виховання сина ОСОБА_13 та дочки ОСОБА_8 , оскільки його участі у розвитку і вихованні дітей недостатньо, поклавши при цьому на орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області контроль за виконанням ОСОБА_4 своїх батьківських обов`язків.

На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 7, 19, 150, 155, 169СК України, керуючись ст.ст. 81, 141, 247 ч. 2, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Поновити батьківські права ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , стосовно малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Попередити ОСОБА_3 про необхідність покращення ставлення до виховання дітей.

Покласти на орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області контроль за виконанням ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків відносно вказаних дітей.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 лютого 2024 року.

Суддя: П`ятковський В. І.