ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лопатіної М.Ю.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюОСОБА_1

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року

у справі за заявою ОСОБА_1 , стягувач: публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заява обгрунтована тим, що заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2014 року у справі №199/13794/13-ц стягнуто з нього на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за договором про надання та використання кредитних карток з пільговим періодом кредитування № 5201 від 19 грудня 2006 року у розмірі 26318,98 грн.

На підставі вказаного рішення Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська 11 квітня 2014 року був виданий виконавчий лист №199/13794/13.

Вказаний виконавчий лист було пред`явлено стягувачем до примусового виконання до Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

12 червня 2014 року державним виконавцем на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, за місцем працевлаштування боржника, який працював у медичному центрі «Ваш доктор», за адресою: м.Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, будинок 8, кімната 8.

18 квітня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до повідомлення Амур-Нижньодніпровського ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавчий лист №199/13794/13 від 11 квітня 2014 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості у розмірі 26582,17 грн. до відділу на виконання не надходив.

Вважає, що виконавчий лист втрачено та оскільки стягувач правом на видачу дублікату виконавчою листа чи поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання не скористався, вважає такі обставини, є підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню на підставі положень статті 432 ЦПК України.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник не довів наявність передбачених положеннями статті 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення яким задовольнити подану заяву.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не звернуте належної уваги на те, що починаючи з 2016 року стягувач будь-яких вимог до боржника не заявляв, виконавчий лист до органів виконавчої служби повторно не пред`являв. Заяв до суду про видачу дублікату виконавчого листа чи заяв про поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документу стягувач не подавав, тому наявні підстави для задоволення заяви та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у розумінні вимог статті 432 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк Кредит Дніпро заборгованість за договором про надання та використання кредитних карток з пільговим періодом кредитування № 5201 від 19 грудня 2006 року у розмірі 26318,98 грн.

11 квітня 2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчі листи по вказаній справі.

Згідно відповіді Синельниківського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 21 грудня 2022 року № 47143, згідно даних АСВП у Синельниківському ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебувало ВП № 43245112 з примусового виконання виконавчого листа №199/13794/13-ц від 11 квітня 2014 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості у розмірі 26582,17 грн.

08 травня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. В той же день, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та накладено арешт на все нерухоме майно боржника.

12 червня 2014 року державним виконавцем на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, оскільки боржник працевлаштований у Консультативно-діагностичному медичному центрі "Ваш доктор", що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, будинок 8, кімната 8, що відноситься до території Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Згідно відповіді Соборного ВДВС міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 04 квітня 2023 року, перевіркою АСВП було з`ясовано, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 199/13794/13-ц, виданого 11 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості у розмірі 26582,17 грн.

16 липня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження відповідно Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент винесення постанови).

18 квітня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС) Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно відповіді Амур-Нижньодніпровського ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26 червня 2023 року, згідно даних АСВП до відділу на виконання не надходив виконавчий документ № 199/13794/13-ц.

Відповідно до положень статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Суд першої інстанції правильно виходив із того, що матеріали справи не містять відомостей щодо виконання боржником рішення суду й заявник не довів належними та допустимими доказами наявність передбачених положеннями статті 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню.

Доводи апеляційної скарги про те, що стягувач втратив зацікавленість щодо стягнення заборгованості за судовим рішенням, фактично не має можливості здійснювати стягнення за виконавчим листом, а тому виконання є неможливим й наявні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню на, що суд першої інстанції уваги не звернув, є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо відсутності боргових зобов`язань перед стягувачем за рішенням суду, на підставі якого видано виконавчий лист, а тому у розумінні положень статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Колегія суддів звертає увагу, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу (рішення ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс проти України» від 25 липня 2013 року).

Аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив дійсні обставини справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані до суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність судового рішення в апеляційній скарзі не наведено, тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

М.Ю. Лопатіна