Справа №295/617/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Єригіної І.М.,

при секретарі судового засідання Барашивець Т.С.,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника відповідача адвоката Ткачука А.О. про залишення позову без розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Грішин Є.О. звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду, завдану внаслідок пошкодження автомобіля, в розмірі 590 061 грн. 79 коп. та понесені судові витрати, в тому числі: судовий збір за подання позовної заяви до суду, витрати на проведення авто товарознавчої експертизи, витрати на професійну правничу допомогу.

В подальшому 23.06.2020 представником позивача адвокатом Грішиним Є.О. подано заяву про зменшення позовних вимог від 22.06.2020 р., в якій представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду, завдану внаслідок пошкодження автомобіля, в розмірі 290 061 грн. 79 коп. та понесені судові витрати, в тому числі: судовий збір за подання позовної заяви до суду, витрати на проведення авто товарознавчої експертизи, витрати на професійну правничу допомогу.

В судові засідання призначені на 24.10.2023 року, 12.03.2024 року ні позивач, ні його представники не з`являлися, хоча про час, місце розгляд справи були належним чином повідомлені шляхом направлення судових повісток за вказаними у позові адресами та за вказаними мобільними телефонами, що підтверджується відповідними довідками про доставку повідомлень наявними в матеріалах справи.

12.03.2024 р. представник відповідача адвокат Ткачук А.О. в судовому засіданні просив залишити справу без розгляду.

Від адвоката Янчука М.О., що діє в інтересах ОСОБА_2 заяви про розгляд справи у його відсутність не надходило.

Слід також зазначити, що 08.06.2023 року, 13.06.2023 року адвокатом Янчуком М.О. було подано заяви про відкладення розгляду справи, однак доказів на підтвердження причин неявки надано не було.

11.08.2023 року позивачем у справі ОСОБА_2 подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю її представника адвоката Янчука М.О., однак доказів на на підтвердження причин неявки також надано не було.

19.02.2024 року адвокатом Дмитрієвою Ж.А., що діє в інтересах ОСОБА_3 було подано заяву про розгляд справи у її відсутність.

Судові засідання призначені на 12.12.2023 року та 21.01.2024 року в судове засідання не вносилось у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно п. 5, ч. 1, ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Як зазначає ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Аналізуючи вказані вище норми права, суд вважає, що законодавець передбачив, що за умови двох поспіль неявок до суду позивача або його представника з будь-яких підстав як перший, так і другий раз, позовна заява залишається без розгляду.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як наголошує ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд обмежений у можливостях впливу на недобросовісну поведінку сторони, що дозволяє зацікавленій особі різними способами затягувати розгляд справи, перешкоджати ухваленню несприятливого для себе рішення й учиняти інші протиправні дії у сфері цивільного судочинства. Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведені правові висновки викладені у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.09.2020 року по справі № 658/1141/18, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі№ 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі№ 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц.

Позивач та його представники належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, недобросовісно користуються своїми процесуальними правами, зловживають ними та не виконують покладені на них процесуальні обов`язки.

З огляду на те, що позивач та його представники будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, двічі поспіль не з`явилися в судове засідання, заяву про розгляд справи без їх участі не подали, доказів поважності причин неявки суду не надали, тому суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.44, 131, 210, 223, 257 ЦПК України, ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Єригіна