Ухвала

Іменем України

05 січня 2024 м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Назарьова Л. В, розглянувши заяву заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кобеляцької територіальної громади про вжиття заходів забезпечення позову

Встановив:

03 січня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області разом із позовною заявою Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кобеляцької територіальної громади до ОСОБА_1 та Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області про визнання недійсним рішення, повернення земельної ділянки та скасування її реєстрації надійшла заява про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що земельна ділянка, яка була передана у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, знаходиться на території регіонального ландшафтного парку «Нижньоворсклянський», під об`єктом природно- заповідного фонду та має особливий статус, перебуває під державною охороною (особливо цінні землі), тобто належать до обмежено оборотних об`єктів. З метою запобігання настанню наслідків вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження спірної земельної ділянки або її поділ/об`єднання, присвоєння інших кадастрових номерів, реєстрації відповідних дій, заявник прохає вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :00:007:0183 площею 2 га.

Суд, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову та додані до неї документи, дійшов до таких висновків.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Таким чином, підставою для застосування заходів забезпечення позову є встановлення обставин, які свідчать, що їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадження якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача(-ів) з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, у разі, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження спірного майна, з метою недопущення перереєстрації прав на це майно та зміни його титульного володільця під час розгляду справи, жодним чином не створює відповідачеві перешкоди у користуванні цим майном.

Судом установлено, що представником Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кобеляцької територіальної громади подано до суду позовну заяву про визнання недійсним рішення, повернення земельної ділянки та скасування її державної реєстрації, у якій представник позивача прохає визнати незаконним та скасувати рішення 14 позачергової сесії Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області від 19.11.2021 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 та передано безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером :00:007:0183 площею 2 га, розміщену на території Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства; скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 2 га з кадастровим номером :00:007:0183, яка знаходиться на території Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 2 га з кадастровим номером :00:007:0183, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080; зобов`язати ОСОБА_1 повернути, а Кобеляцьку міську раду Полтавського району Полтавської області прийняти земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :00:007:0183, яка розташована на території Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області.

На цей час судом вирішується питання про відкриття провадження у справі.

Суд вважає, що у випадку, якщо спір буде вирішено на користь позивача (у разі задоволення позовних вимог), є ризик істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, оскільки спірну земельну ділянку може бути відчужено, розподілено, а позивач буде змушеним звертатися до суду з іншим позовом. Відтак, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до порушення прав позивача в інтересах держави на спірну земельну ділянку природо-заповідного фонду, яка була передана у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, виходячи з викладеного, наявні підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку.

При цьому, суд також вважає, що такий захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, не позбавляє можливості та не перешкоджає здійсненню володіння спірною земельною ділянкою з боку ОСОБА_2 , тому відсутні підстави вважати, що забезпечення позову може порушити права останнього.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд

Постановив:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :00:007:0183 площею 2 га.

Ухвала в частині забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду в частині вирішення питання про забезпечення позову протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання її копії учасниками справи.

Суддя