Провадження №2/369/2789/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

секретаря Соловюк В.І.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у вікритому судовому засіданні у залі суду м. Києва заяву представника відповідача адвоката Ковальова Віктора Михайловича про передачу за підсудністю цивільної справи за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат,

в с т а н о в и в:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває вищевказана цивільна справа.

18.03.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про передачу справи за підсудністю. Вказав, що позовні вимоги ґрунтуються на рішенні суду, яким стягнуто з відповідача збитки - понесені позивачем витрати за договором дизайнерських послуг, договором з технічного обстеження, договором на створення науково-технічної продукції, тощо. Отже, всі ці вказані правовідносини не свідчать про виключну підсудність для нарахування 3% річних на вказані суми заборгованості, навіть якщо ж навіть припустити, що ці всі ці витрати, пов`язані з попереднім договором щодо придбання нерухомого майна. Звернув увагу на те, що вказані витрати позивача, передбачені у вказаних вище договорах, а не у попередньому договорі щодо придбання нерухомості. Тому зобов`язання визначене попереднім договором щодо укладення Основних договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки є припиненим з 16.09.2019, у зв`язку зі спливом строку на їх укладення. Про це стверджує і сам позивач. Отже жодного відношення до нерухомого майна, предмет позову не містить, та правила виключної підсудності по даній справі не можливо застосувати. В даному випадку діють правила загальної підсудності, так як позовні вимоги ґрунтуються на звичайних договорах щодо дизайнерській послуг, створення технічної продукції, виготовлення товарів тощо. Також вважає, що позивач порушив правила об`єднання позовних вимог.

Просив суд передати цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення 3% річних за територіальною підсудністю до Ленінського районного суду м. Запоріжжя (69000, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 2).

У судовому засіданні представник позивача заперечував щодо доводів клопотання. Вказав, що позов про стягнення збитків (нарахування 3% річних, інфляційних втрат), що спричинені внаслідок неукладення сторонами, на підставі Попереднього договору купівлі-продажу нерухомості, основних Договорів купівлі-продажу нерухомості підлягає розгляду за правилами виключної підсудності. Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, та і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язанні із нерухомим майном. Таким чином, даний спір підлягає розгляду за правилами виключної підсудності. Просив відмовити у задоволенні клопотань.

Суд, вислухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з пунктами 41, 42 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Предметом даного позову стягнення з відповідачів на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат щодо невиконання умов попереднього договору купівлі-продажу нерухомості від 15 травня 2019 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Бадрудіновою Н.О. та зареєстрованого в реєстрі за №326. Предметом даного договору є житловий будинок загальною площею 126,2 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0562 га з кадастровим номером :03:007:5096, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Враховуючи викладене вище, а також те, що заявлені вимоги виникли щодо нерухомого майна, то вони мають розглядатись судом за правилами виключної підсудності, а тому в задоволенні заяви представника відповідача суд відмовляє.

Керуючись ч. 1 ст. 30 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника відповідача адвоката Ковальова Віктора Михайловича про передачу за підсудністю відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали (повний текст ухвали виготовлений 27 березня 2024 року).

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ