Номер провадження: 22-ц/813/4489/24
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»

на рішення Київського районного суду міста Одеси від 18 січня 2024 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про визнання частково недійсним кредитного договору

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , з посиланням на ст.ст. 11, 509, 512, 514, 525, 625 ЦК України, про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 15.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 15/12-2021-22, відповідно умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 4506488 від 17.05.2021р., що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким, станом на дату відступлення права вимоги, складає 20545,00 гривень, з яких: 8238,29 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 12306,96 гривень - заборгованість за відсотками.

Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Мілоан» втратило такі права.

Позивач також вказує, що станом на момент подачі позову заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.

З урахуванням викладеного, враховуючи невиконання зобов`язань по укладеному кредитному договору щодо своєчасного повернення кредиту, ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду із відповідним позовом про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит.

07.06.2023 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява про визнання недійсними пунктів: 1.5., 1.5.1, 1.5.2. та 1.6., 2.2, 2.2.1, 2.2.2., 2.2.3, 2.3., 2.3.1., 2.3.1.1., 2.3.1.2 кредитного договору, укладеного 17 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

В обґрунтування зустрічної позовної заяви, представник ОСОБА_1 посилається на те, що 17 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 4506488, за яким ОСОБА_1 отримала 20000 грн 00 коп., строком на 30 днів зі сплатою відсотків у розмірі 0,88 відсотків на день.

В подальшому, TOB «Мілоан» відступило право вимоги за цим договором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за договором факторингу № 15/12-2021-22.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договорами проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси Позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Представник позивача за зустрічним позовом вказує, що ОСОБА_1 не зверталась з заявою щодо пролонгації строку кредиту, а тому право кредитодавця нараховувати передбачені договорами проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

А тому, без особистої згоди ОСОБА_1 неможливо «авто пролонгувати» умови зазначеного електронного договору.

Також, зазначає, що ОСОБА_1 сплатила ТОВ «Мілоан» кошти в загальному розмірі 56997 грн, однак на момент звернення до суду позивач безпідставно та з порушенням законодавства України просить стягнути ще 49791,17грн.

З наведених підстав ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом своїх прав із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про визнання недійсними пунктів: 1.5., 1.5.1, 1.5.2. та 1.6., 2.2, 2.2.1, 2.2.2., 2.2.3, 2.3., 2.3.1., 2.3.1.1., 2.3.1.2 кредитного договору, укладеного 17 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 18 січня 2024 року ухвалено у задоволені первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» про визнання частково недійсним кредитного договору - задовольнити частково.

Визнати недійсними пункти 1.6. та 2.3.1.2 кредитного договору, укладеного 17 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

В решті вимог зустрічного позову - відмовити.

Рішення суду вмотивовано тим, що доводи позивача за первісним позовом не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки позивачем за первісним позовом не надано до суду жодних належних та допустимих доказів того, що саме документи, які надані до суду, в такій інтерпретації розуміла ОСОБА_1 , ознайомилася і погодилася з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили ці умови, адже реальна відсоткова ставка складає 5% річних, або 1825% річних. Також, ТОВ «Мілоан» не ознайомило ОСОБА_1 з детальним розрахунком погашення цього кредиту. Крім того, в матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 зверталась з заявою, щодо пролонгації строку кредиту, а тому право кредитодавця нараховувати передбачені договорами проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Щодо зустрічного позову, суд прийшов про часткове його задоволення, а саме в частині визнання недійсним п. 1.6 та 2.3.1.2 кредитного договору, укладеного 17 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , оскільки зазначені вимоги договору позики є несправедливими в розумінні законодавства про захист прав споживачів, та суперечать принципу добросовісності створюючи істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду відповідача, як споживача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» Соболь О.Я. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в повному обсязі, в тому числі по стягненню витрат на професійну правничу допомогу.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відмовляючи в задоволенні первісного позову та частково задовольняючи зустрічний позов, судом не враховано наступне.

По перше, навіть, якщо врахувати, що пункти 1.6. та 2.3.1.2 кредитного договору суперечать Закону України «Про захист прав споживачів» (хоча ми з цим незгодні) то при уважному ознайомленні з «Відомостями про щоденні нарахування і погашення» видно, що нарахування здійснювались, в залежності від періодів (з урахуванням умов пролонгації), як на підставі п. 1.5.2, так і на підставі вищезазначених пунктів відповідно до умов пролонгації. Крім цього, розрахунок заборгованості, наданий суду ТОВ «Вердикт Капітал», здійснений у повній відповідності до умов кредитного договору та «Правил надання фінансових кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (в редакції від 19.01.2020 року), яка діяла на час підписання кредитного договору та його пролонгації. Більш того, в жодному з розрахунків відсутні будь-які нарахування штрафних санкцій (штрафу, пені тощо). Отже, з урахуванням цього, суд не мав права відмовляти в позові повністю.

По-друге, твердження суду про те, що «ТОВ «Мілоан» встановило реальну річну процентну ставку за стандартною ставкою, відсотків річних: 321,2% одноразову процентну ставку у розмірі 7 % та реальну річну процентну ставку за користування кредитом: 1825% не відповідає дійсності оскільки за разовою процентною ставкою 7%, згідно п. 1.5.1 Договору, пункту 3 Паспорта споживчого кредиту № 4506488, була розрахована лише комісія за надання кредиту (1400,00грн). Наголошується, що якщо уважно вивчити «Відомості про щоденні нарахування і погашення» та розрахунок заборгованості то можна побачити, що в кожному з цих документів відсутні будь-які нарахування штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору (штрафу, пені тощо).

По-третє, щодо визнання недійсними п.п. 1.6. та 2.3.1.2 кредитного договору зазначимо, що під час укладання договору про надання споживчого кредиту ОСОБА_1 діяла свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодився з його умовами, визначивши при цьому характер правочину і всі його істотні умови, а також отримала кредитні кошти і протягом певного часу виконувала умови кредитного договору. Більш того, пролонгації здійснювались за її ініціативи та на умовах, які вона вважала найбільш прийнятними для себе. Наголошується, що будь-яких доказів на підтвердження того, що даний правочин вчинено під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК України, відповідачкою за первісним позовом не надано.

По-четверте, в даному випадку не мало місця «авто пролонгування» договору без згоди ОСОБА_1 , як зазначено в зустрічній позовній заяві. Пролонгування здійснювалось за ініціативою самої ОСОБА_2 у відповідності до п.2.3 Договору та розділу 6 «Правил надання фінансових кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (в редакції від 19.01.2020 року), яка діяла на час підписання кредитного договору та його пролонгації. Звертається увага на те, що в даному випадку відсутня як «авто пролонгація» кредитного договору з боку кредитодавця, так і самовільне підвищення процентної ставки за кредитним договором з його боку, оскільки пролонгація договору здійснена за ініціативи позичальника та на умовах, які вона вважала для себе найбільш прийнятними. Обидві сторони погодились та прийняли такі умови.

Підсумовуючи викладене, в апеляційній скарзі зазначено, що ухвалюючи рішення по справі суд поклав в його основу лише нещирі твердження відповідачки за первісним позовом, які були викладені в зустрічній позовній заяві, та не врахував всі вищенаведені доводи позивачів по справі за первісним позовом.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Представник ТОВ «Дебт Форс» Проніна В.М. в судовому засіданні в режимі відеоконференції, надала пояснення по суті справи, підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити в повному обсязі, оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Дебт Форс» задовольнити.

Представник ОСОБА_1 адвокат Зозулянський Д.О. у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечував проти задоволення апеляційної скарги ТОВ «Дебт Форс», зазначив, що оскаржуване рішення є законним та не підлягає скасуванню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

02.06.2023 року від представника ТОВ «ДЕБТ ФОРС» надійшло клопотання про залучення до участі у справі правонаступника позивача ТОВ «ДЕБТ ФОРС».

У судовому засіданні 07.06.2023 року протокольною ухвалою було прийнято зустрічний позов до розгляду та об`єднано разом із первісним позовом.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07.06.2023 року було замінено позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» (адреса: 02121, м. Київ, Харківське шосе, буд. 201/203, літера 2А, офіс 602, ) у цивільній справі №947/10121/23 за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про визнання частково недійсним кредитного договору.

06.09.2023 року від позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 надійшла уточнена редакція зустрічної позовної заяви про визнання недійсними пунктів: 1.5., 1.5.1, 1.5.2. та 1.6., 2.2, 2.2.1, 2.2.2., 2.2.3, 2.3., 2.3.1., 2.3.1.1., 2.3.1.2 кредитного договору, укладеного 17 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1

17 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 4506488, за яким ОСОБА_1 отримала 20000 грн 00 коп., строком на 30 днів зі сплатою відсотків у розмірі 0.88 відсотків на день.

Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20000,00грн.

Згідно п. 1.3. Договору кредит надається строком на 30 днів з 17.05.2021 року.

Відповідно до п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 16.06.2021 р.

Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: : 5 280.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1. Договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Згідно п.2.2.1 Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. у випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору.

Відповідно до п. 2.2.2 нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.

Згідно п. 2.2.3 проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом, припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.

Відповідно до п. 2.3.1.2 Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користуванню кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом період) на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Згідно п.2.4.1 Позичальник зобов`язується повернути кредит,сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.

Відповідно до п. 2.4.2 у випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п.1.4. Договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно п.1.3 та п.2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4 , п.3.2.5 Договору.

Згідно п. 2.2.3 з метою забезпечення належного та своєчасного виконання зобов`язань Позичальника по погашенню кредиту,комісії,процентів та пені Позичальник відповідно до вимог ст.26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»,доручає Товариству здійснювати договір не списання грошових коштів з будь-яких рахунків Позичальника,відкритих ним у банках,у розмірі,що становить суму кредиту,комісії за надання кредиту,процентів,штрафних санкцій та інших грошових зобов`язань Позичальника перед Кредитодавцем,за умови настання строків виконання Позичальником будь-яких грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, а також ініціювати переказ та здійснювати договірне списання коштів за правилами відповідної платіжної системи, якщо списання здійснюється у платіжній системі.

Відповідно до п. 3.2 Кредитодавець має право:

п.3.2.2 Отримувати від позичальника та з інших джерел дані про кредитоспроможність позичальника, у тому числі доні про належність йому на праві власності майна, про розмір доходів та іншу інформацію, з метою аналізу спроможності позичальника своєчасно повернути кредит та сплатити проценти з користування кредитом. п.3.2.4 Стягувати з Позичальника пеню та/або проценти за невиконання чи неналежне виконання умов цього Договору, відповідно до розділу 4.

п. 3.2.5 У випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником умов цього Договору, Кредитодавець з дотриманням вимог законодавства має право стягнути заборгованість в примусовому порядку та/або звернути стягнення на майно, що належить Позичальнику на праві власності.

п. 3.2.6 Відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим Договором Кредитодавець отримає від Позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим Договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч.2 ст. 516 Цивільного кодексу України Позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором.

п. 3.2.7. Кредитодавець, новий кредитор (у випадку відступлення права вимоги Кредитодавцем за цим договором) мають право залучати колекторську(і) компанію(ї) до врегулювання простроченої заборгованості Позичальника за цим договором.

п.3.2.8.Незважаючи на інші положення цього договору,мають право в односторонньому порядку вносити будь-які зміни до умов кредитного договору та змінювати розмір заборгованості Позичальника,в тому числі у зв`язку з реструктуризацією його зобов`язань за договором, за умови, що ці зміни не погіршують становище Позичальника як боржника за Кредитним договором у порівняні з тим, що існувало до моменту застосування змін.

п. 3.2.10. Договору визначено, що Кредитодавець, новий кредитор,колекторська компанія для донесення до Позичальника інформації про необхідність виконання зобов`язань за цим договором при врегулюванні простроченої заборгованості мають право звертатись та взаємодіяти з третіми особами, персональні дані яких передані Кредитодавцю, новому кредитору, колекторській компанії Позичальником у процесі укладення, виконання та припинення цього договору, у т.ч. повідомляти їм інформацію про укладення Позичальником цього договору, його умови, стан виконання, наявність простроченої заборгованості та її розмір.

Згідно п.4.1. у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору, Позичальник починаючи з дня наступного за останнім днем строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), за наявності вимоги Кредитодавця зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) нарахована за порушення зобов`язань Позичальником не може перевищувати 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного Позичальником за цим Договором, а у випадку, якщо загальний розмір кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, сукупна сума неустойки не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної Позичальником за цим договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Вказана пеня розраховується по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення або до досягнення максимально можливого розміру визначеного цим пунктом.

Відповідно до п.4.2. у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця.

В подальшому, TOB «Мілоан» відступило право вимоги за цим договором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за договором факторингу № 15/12-2021-22.

Також, в матеріалах справи містяться відомості, що ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 20000,00грн, сплатила ТОВ «Мілоан» кошти в загальному розмірі 56997 грн 00 коп.

Відповідно розрахунку позивача за первісним позовом, станом на дату відступлення права вимоги, заборгованість ОСОБА_1 складала 20 545,00 гривень, з яких 8 238,29 гривень заборгованість за тілом кредиту, 12 306,96 гривень - заборгованість за відсотками.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Судом встановлено, що 17.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» було укладено електронний договір №4506488 про надання споживчого кредиту у розмірі 20 000,00 грн на строк 30 днів тобто до 16.06.2021 включно.

За умовами кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом: 5 280,00 грн, нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 20 000,00 грн..

В подальшому, 15.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі по тексту - позивач/ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено Договір факторингу № 15/12-2021-22, відповідно умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 4506488 від 17.05.2021р., що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким, станом на дату відступлення права вимоги, складає 20 545,00 гривень, з яких: 8 238,29 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 12 306,96 гривень - заборгованість за відсотками.

Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Мілоан» втратило такі права.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по тілу кредиту, заборгованість по відсоткам на дату відступлення права вимоги.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2)зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до статей 16, 203, 215ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

У частині першій статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України).

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Згідно зі статтями 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3,частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідно до абзацу першого частини шостої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У данні справі, фінансова установа надала позичальнику кошти на споживчі потреби, а тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Встановлено, що ОСОБА_1 оформлюючи споживчий кредит погодилася з його умовами кредитування.

Таким чином, ОСОБА_1 була обізнана з усіма умовами наданого споживчого кредиту, прийняла ці умови та виконувала такі умови.

За встановлених обставин, колегія суддів, вважає, що ОСОБА_1 не доведено те, що умови пунктів 1.6. та 2.3.1.2 кредитного договору, укладеного 17 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, завдають шкоди споживачеві.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсними пункти 1.6. та 2.3.1.2 кредитного договору, укладеного 17 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , є необґрунтованим та підлягає скасуванню в цій частині.

Відтак, колегія суддів, дійшла висновку, щодо часткового задоволення позовних вимог позивача ТОВ «Дебт Форс» про стягнення заборгованості та вважає, що товариство має право на стягнення заборгованості за кредитним договором № 4506488 від 17.05.2021 року в сумі 13518,29 грн, з яких: 8238,29 грн - тіло кредиту та 5280 грн проценти.

При цьому, колегія суддів, звертає увагу на те, що згідно п. 1.3. договору визначено строк надання кредиту, тобто кредит надається строком на 30 днів з 17.05.2021 року.

Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 5280,00 грн, які нараховуються за ставкою 0.88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Розмір суми тіла кредиту 8238,29 грн підтверджено наданими суду письмовими доказами.

Крім того, з матеріалів справи убачається, що в апеляційній скарзі у прохальній частині скаржником зазначено про стягнення з ОСОБА_1 понесених ТОВ «Дебт Форс» судових витрат.

Але, до апеляційної скарги не долучено та під час апеляційного перегляду не подано підтверджуючих доказів понесення таких витрат саме ТОВ «Дебт Форс» , тому, такі вимоги є необґрунтованими.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції не правильно встановив фактичні обставини справи, дав не належну оцінку зібраним доказам, відтак дійшов не обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 18 січня 2024 року скасувати в частині відмови у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про визнання недійсними пунктів 1.6. та 2.3.1.2. кредитного договору № 4506488 від 17.05.2021 року укладеного між ТОВ «Мілоан» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» та ОСОБА_1 та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованість за кредитним договором № 4506488 від 17.05.2021 року в сумі 13518,29 грн, з яких: 8238,29 грн - тіло кредиту та 5280 грн проценти.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про визнання недійсними пунктів 1.6. та 2.3.1.2. кредитного договору № 4506488 від 17.05.2021 року укладеного між ТОВ «Мілоан» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» та ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький