Справа № 953/7667/24
Провадження № 2-о/761/563/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою Головного управління ДПС у Чернігівській області, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Мегабанк», ОСОБА_1 , про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю,

ВСТАНОВИВ:

17.09.2024 р. на адресу суду від Київського районного суду м.Харкова за підсудністю надійшла заява ГУ ДПС у Чернігівській області, заінтересовані особи: АТ «Мегабанк», ОСОБА_1 , про розкриття у АТ «Мегабанк» інформації, яка містить банківську таємницю щодо ПП-ФО ОСОБА_1 , а саме надання інформації про обсяг та обіг грошових коштів за період з 06.08.2019 р. по дату ухвалення рішення суду, по розрахунковим рахункам, із зазначенням контрагентів, а також дати та суми операцій, призначення платежів, які подавались до банку.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що до нього надійшли відомості з Єдиного державного реєстру щодо припинення підприємницької діяльності ПП-ФО ОСОБА_1 , що відповідно до пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України є підставою для проведення документальної позапланової перевірки. Так, з метою проведення відповідних заходів, заявником на підставі ст.ст. 20, пп.78.1.7 п.78.1 ст. 78 ПК України ОСОБА_1 було надіслано лист від 29.12.2021 р. № 3204/Ж12/25-01-07-09-12 щодо закриття розрахункових рахунків, відкритих у банківських установах, та надання всіх документів пов`язаних з господарською діяльністю за період з 18.11.2019 р. по 11.10.2021 р. Крім того, заявником надіслано лист до АТ «Мегабанк», де у ПП-ФО ОСОБА_1 відкриті розрахункові рахунки, з проханням надати інформацію по цим рахункам, однак у наданні запитуваної інформації банком було відмовлено з посиланням на положення ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність». На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.7 п.78.1 ст. 78 ПК України заявником було призначено документальну позапланову перевірку платника податку ПП-ФО ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період діяльності з 14.05.2019 р. по 11.10.2021 р. Заявник зазначає, що після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватися у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, повинна закрити усі рахунки відкриті у фінансових установах, проте ПП-ФО ОСОБА_1 вказані розрахункові рахунки не були закриті. Посилаючись на положення ст. 1076 ЦК України, ст.ст. 60, 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» заявник вимушений був звернутись до суду з даною заявою у порядку, передбаченому п.73.4 ст. 73 ПК України.

Ухвалою від 24.09.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Представник заінтересованої особи АТ «Мегабанк» в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Представник заявника та заінтересована особа в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили, при цьому відповідно до ч.2 ст. 349 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що до заявника надійшли відомості з Єдиного державного реєстру щодо припинення підприємницької діяльності ПП-ФО ОСОБА_1 , що відповідно до пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України є підставою для проведення документальної позапланової перевірки.

Так, з метою проведення відповідних заходів, заявником на підставі ст.ст. 20, пп.78.1.7 п.78.1 ст. 78 ПК України ОСОБА_1 було надіслано лист від 29.12.2021 р. № 3204/Ж12/25-01-07-09-12 щодо закриття розрахункових рахунків, відкритих у банківських установах, та надання всіх документів пов`язаних з господарською діяльністю за період з 18.11.2019 р. по 11.10.2021 р.

Крім того, заявником надіслано лист до АТ «Мегабанк», де у ПП-ФО ОСОБА_1 відкриті розрахункові рахунки, з проханням надати інформацію по цим рахункам, однак у наданні запитуваної інформації банком було відмовлено з посиланням на положення ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.7 п.78.1 ст. 78 ПК України заявником було призначено документальну позапланову перевірку платника податку ПП-ФО ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період діяльності з 14.05.2019 р. по 11.10.2021 р.

Заявник зазначає, що після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватися у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, повинна закрити усі рахунки відкриті у фінансових установах, проте ПП-ФО ОСОБА_1 вказані розрахункові рахунки не були закриті.

Відповідно до ч.1 ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Згідно зі ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України.

Пунктом 2 частини 1 статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, за рішенням суду.

Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність проведення перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності.

Згідно з пп.20.1.2-20.1.3 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені пп.41.1.1 п.41.1 ст. 41 цього Кодексу, мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючи органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом; отримувати безоплатно від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, у тому числі від органів, які забезпечують ведення відповідних державних реєстрів (кадастрів), інформацію, документи і матеріали щодо платників податків, а у визначених цим Кодексом випадках стосовно керівників юридичних осіб або постійних представництв нерезидентів-боржників.

Відповідно до пп.20.1.5 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб' єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Саме по собі неподання у встановлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 ПК України. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких проведення перевірки є неможливим або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Згідно з п.75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

У п.73.3 ст. 73 ПК України зазначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Статтею 348 ЦПК України передбачено, що в заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено, зокрема, обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено.

Згідно з ч.2 ст. 350 ЦПК України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні заяви.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що однією з істотних умов договору банківського рахунка є гарантування банком збереження банківської таємниці.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19.05.2021 р. у справі № 646/3518/19, від 01.11.2021 р. у справі № 761/21850/19, від 08.12.2021 р. у справі № 686/4972/21.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Отже, у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, в межах цивільної справи можливе лише щодо юридичної або фізичної особи, стосовно якої вимагається розкриття інформації, а не її контрагентів.

У постанові Верховного Суду від 21.07.2022 р. у справі № 686/17914/21 сформульований правовий висновок про те, що у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд неодноразово у постановах від 21.09.2022 р. у справі № 461/6331/21, від 19.05.2022 р. у справі № 386/17441/21, від 08.06.2022 р. у справі № 686/17998/21, від 21.04.2022 р. у справі № 761/8629/19, від 28.03.2023 р. у справі № 752/18896/21, вказував на необхідність подання суду доказів щодо проведення в установленому порядку перевірки з питань дотримання податкового законодавства та/або неможливості вчинення дій відповідно до способів реагування, передбачених законодавством, а також на доведення існування обставин, за яких перевірка є неможливою або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої інформації.

Разом з тим, заявником не надано доказів щодо проведення у встановленому порядку перевірки з питань дотримання податкового законодавства та/або неможливості вчинення дій відповідно до способів реагування, передбачених законодавством, а також на підтвердження існування обставин, за яких перевірка є неможливою або є інша об`єктивна потреба у розкритті такої інформації. Також заявником не наведено чітко окреслених обставин, які є умовою для проведення перевірки запитуваної інформації, не вказано конкретні обставини порушення податкового законодавства. Крім того, заявником не надано доказів на підтвердження підстав для звернення з даною заявою про розкриття банківської таємниці (тобто не зазначено, яка саме операція була здійснена), а також доказів щодо предмету перевірки, окрім загальної інформації, наданої Державною податковою службою України, яка в свою чергу, отримана від Національного банку України.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 р., п.1 ст. 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 р.).

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи, що заявником, як контролюючим органом, не доведено існування обставин, за яких перевірка є неможливою або є інша об`єктивна потреба у розкритті інформації, яка містить банківську таємницю відносно ПП-ФО ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 350, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Головному управлінню ДПС у Чернігівській області в задоволенні заяви про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Мегабанк», ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: