печерський районний суд міста києва
пр. № 2-7513/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2024 р.

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

представника позивача: не з`явився,

відповідача-1: не з`явився,

представника відповідача-2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника відповідача-2 - адвоката Ткаченко Ірини Валеріївни про закриття провадження вцивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.08.2024 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» (далі - позивач, ТОВ «КУЖЕ «Новосервіс») до ОСОБА_1 (далі - відповідач-1, ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 (далі - відповідач-2, ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості та справу призначено до розгляду по суті на 08 год. 30 хв. 08.10.2024 року.

Відповідно до довідки від 08.10.2024 року, у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у місті Києві, судове засідання яке було призначено на 08 год. 30 хв. 08.10.2024 року було знято зі складу та призначене на 09 год. 45 хв. 14.11.2024 року.

14.11.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання від представника відповідача-2 - адвоката Ткаченко Ірини Валеріївни про закриття провадження у справі в якому остання просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, адже відповідач-2 сплатив на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 36 941,73 грн та компенсував позивачу суму сплаченого судового збору при зверненні з позовом у розмірі 3 028,00 грн. Разом з тим, представника відповідача-2 заперечила щодо стягнення з відповідачів на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу.

Також, 14.11.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла заява від представника відповідача-2 - адвоката Ткаченко Ірини Валеріївни надійшла заява про розгляд справи без її участі та зазначила, що клопотання про закриття провадження підтримує та просить його розглянути, а також, зазначила, що заперечує проти зазначеного позивачем розміру витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

14.11.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання від представника позивача - адвоката Бабур Олесі Петрівни надійшла заява про розгляд справи без її участі та зазначила, що відповідач-2 сплатив заборгованість перед позивачем за основним боргом та компенсовано суму сплаченого судового збору після відкриття провадження у справі. Крім того, представник позивача зазначила, що підтримує вимогу щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу та просить суд задовольнити її в повному обсязі.

В судове засідання 14.11.2024 року учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши клопотання представника відповідача-2 про закриття провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2022 року по 31.01.2022 року в розмірі 49 786,16 грн, що складається з суми основного боргу в розмірі 36 941,44 грн, інфляційної складової боргу в розмірі 12 844,72 грн та трьох відсотків річних в розмірі 2 712,59 грн.

Як зазначає представник відповідача-2 у заяві про закриття провадження, 04.09.2024 року та 07.10.2024 року відповідачем-2 заборгованість перед позивачем погашено в повному обсязі та 10.11.2024 року компенсовано позивачу суму сплаченого судового збору при зверненні з позовом у розмірі 3 028,00 грн.

В свою чергу, представник позивача підтвердив сплату відповідачем-2 на користь позивача суми основного боргу та компенсацію суми судового збору сплаченого при зверненні з позовом, однак позовні вимоги представник позивача підтримує в частині стягнення з відповідачів на користь позивача суми понесених витрат на правову допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо, зокрема відсутній предмет спору.

Постановою Верховного Суду від 20.09.2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) визначено, що поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Крім того, даною постановою зазначено, що з огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26.06.2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, слід відступити від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Оскільки заборгованість перед позивачем за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2022 року по 31.01.2022 року відповідачем-2 сплачена в повному обсязі то предмет спору відсутній.

За таких обставин провадження у справі слід закрити.

Крім цього, представник позивача просить суд стягнути з солідарно відповідачів витрати позивача за надання правничої (правової) допомоги у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки, провадження у справі закрито у зв`язку зі сплатою відповідачем-2 заборгованості перед позивачем та компенсації суми сплаченого судового збору після відкриття провадження, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідачів.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача-2 в заяві про закриття провадження заперечує проти заявленої суми витрат позивача на правову допомогу, зазначаючи, що витрати адвоката у цій справі є неспівмірними та штучно створеними, так як не доведено наміру відповідчів не платити заборгованості добровільно до подачі позовної заяви та до відкриття провадження у справі

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів позовної заяви представником позивача долучено Акт приминання-передачі надання правової допомоги від 09.08.2024 року, відповідно до якого позивачем понесені витрати складають 10 000,00 грн.

З урахуванням заявлених вимог, позиції представника відповідача-2, добровільної сплати заборгованості відповідчем-2 перед позивачем та компенсації суми сплаченого судового збору, закриття провадження у справі, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає за необхідне солідарно стягнути з відповідачів витрати понесені позивачем на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, тобто по 2 500,00 грн з кожного відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 133, 135, 137, 141, 142, 206, 255, 256, 259-261, 268, 352-355, п.п. 15.5 п. 15 Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача-2 - адвоката Ткаченко Ірини Валеріївни про закриття провадження вцивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Провадження у цивільній справі № 757/36250/24-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - закрити.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» судові витрати понесені на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» судові витрати понесені на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс», 01103, м. Київ, вул. Андрія Верхогляда, буд. 16, прим. 270, .

Відповідач-1: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач-2: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 14.11.2024 року.

Суддя І.В. Григоренко