Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Лукавої Ю.Р., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прискора Ірина Григорівна, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 (надалі за текстом - позивач) до ОСОБА_4 (надалі за текстом - відповідач 1), ОСОБА_5 (надалі за текстом - відповідач 2), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прискора Ірина Григорівна (надалі за текстом - третя особа 1), Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання договору недійсним.

Просить суд:

- визнати недійсним Договір дарування 1/2 квартири АДРЕСА_1 за № 248 від 17.09.2020 року (надалі за текстом - спірний договір), укладений між співвідповідачами, який засвідчений третьою особою 1.

- скасувати запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 54119882 від 17.09.2020 року за відповідачем 2 на підставі спірного договору, внесений третьою особою 1.

Ухвалою Суду від 04.10.2023, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.

29.07.2021 до суду від відповідача надійшов відзив.

За наслідками підготовчого засідання 18.06.2023 судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

21.11.2024 до від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

У судове засідання 04.12.2024 прибули представники сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив.

У судовому засіданні 04.12.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 31.10.2013 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, згідно умов якого позивачем було надано відповідачу позику в сумі 130 000,00 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути за першою вимогою. На підтвердження укладення договору позики та його умов позичальник видав позикодавцю розписку від 31 жовтня 2013 року.

14.07.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату боргу.

17.09.2020 між співвідповідачами було укладено спірний договір, згідно умов якого відповідач 1 (дарувальник) передав, а відповідач 2 (обдаровуваний) прийняв 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (надалі за текстом - квартира АДРЕСА_1 ).

19.03.2021 позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою про сплату боргу.

Однак, відповідач 1 умов договору позики у визначені у ньому строки не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 130 000,00 доларів США.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 11.08.2022 у справі №752/9327/21 стягнуто з відповідача 1 на користь позивача заборгованість за договором позики у сумі 130000,00 дол. США.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже обставини укладення договору та порушення відповідачем 1 умов договору позики від 31.10.2013 не підлягають повторному доказуванню та є доведеними.

15.09.2022 на виконання Рішення Суду віл 11.08.2022 було видано виконавчий лист.

Державним виконавцем Подільського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Харитоненко К.В. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_5, що підтверджується постановою від 06.10.2022.

У подальшому позивачем було відкликано виконавчий лист, а державним виконавцем закрито виконавче провадження НОМЕР_5.

Надалі, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_4, що підтверджується постановою від 24.04.2023.

За змістом Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №338919794 від 12.07.2023 квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності співвідповідачам по 1/2 у кожного.

Згідно Актового запису про народження №1858 від 18.09.2021 відповідач 2 є сином відповідача 1.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

У відповідності до норм статті 215 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (договорів) недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

У силу приписів статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Згідно законодавства України суд може визнати недійсним договір, якщо боржник здійснив відчуження майна, за умови що внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів.

Позивач вказує, що відповідач подарував належну йому 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 відповідачу №2 після того як позивач почав дзвонити відповідачу 1 з приводу повернення позики та надіслання письмової вимоги 14.07.2020.

Відповідач 1 вказує, що станом на день укладення спірного договору, йому не було відомо про наявність до нього вимоги про повернення позики.

Стосовно вказаних аргументів, суд зазначає, що перша вимога про виплату боргу була надіслана позивачем відповідачу 1 на адресу АДРЕСА_3 , в той час, як відповідач 1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Доказів того, що відповідач 1 проживав за адресою АДРЕСА_3 матеріали справи не містять.

Доказів звернення позивача до відповідача 1 з вимогами, які б надсилались іншими способами зв`язку матеріали справи також не містять.

Відтак, суд відхиляє доводи позивача про те що під час укладення спірного договору відповідачу 1 було відомо про наявність вимоги про сплату боргу.

Так само, суд відхиляє доводи позивача про те що між співвідповідачами було укладено фраудаторний правочин, адже насамперед спірний договір було укладено за відсутності вимоги зі сторони позивача до відповідача про повернення боргу / відсутності судового спору між сторонами та виходячи з того, що співвідповідачі досягли наслідків такого договору - відповідач 2 отримав у власність 1/2 квартири АДРЕСА_1 .

Доказів зворотнього матеріали справи не містять, з огляду на що суд доходить до висновку про залишення позову без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прискора Ірина Григорівна, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання договору недійсним - залишити без задоволення;

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ; РНОКП НОМЕР_1 );

Відповідач 1: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП НОМЕР_2 );

Відповідач 2: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП НОМЕР_3 );

Третя особа 1: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (вулиця Борисоглібська, 14, Київ, 04070; );

Третя особа 2: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прискора Ірина Григорівна ( АДРЕСА_6 );

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В.В. Гребенюк