Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6803/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05.01.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий - суддя Леньо В.В., секретар судового засідання Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Виноградівського районного суду Закарпатської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей, та позбавлення батьківських прав, третя особа без самостійних вимог на предмет позову Пийтерфолвівська сільська рада Берегівського району Закарпатської області,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду передано цивільну справу за вказаним позовом.

Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, стягнути з неї на його користь аліменти на утримання двох дітей, позбавити відповідачку батьківських прав щодо двох їх спільних дітей.

Позов обґрунтовано тим, що позивач та відповідачка зареєстрували шлюб 01.07.2014 у відділі ДРАЦС РС Виноградівського РУЮ у Закарпатській області, Актовий запис №90. Сторони є рідними батьками двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач стверджує, що вже приблизно рік тому відповідачка покинула сім`ю, залишила дітей, місцеперебування її невідоме. Між позивачем та відповідачкою шлюбні відносини зіпсувалися. Позивач стверджує, що відповідачка мала згубну звичку, а її поведінка поза сімейним колом не сумісна із сімейними цінностями.

Крім того, відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не бере матеріальної участі в утриманні дітей. Так, позивач повідомляє, що відповідачка не забезпечила здобуття молодшою донькою початкової загальної середньої освіти у віці шести років, що тривало два роки, не забезпечила реєстрацію народження дитини. Після того як відповідачка покинула сім`ю, діти залишилися проживати разом із відповідачем. Протягом року з того часу відповідачка жодного разу не приїхала, не цікавилася дітьми, їх життям, здоров`ям, не спілкувалася з ними.

В ході підготовки справи до судового розгляду Пийтерфолвівська сільська рада Закарпатської області, як орган опіки та піклування, подала до суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав щодо двох її дітей.

Відповідачка відзиву не подала.

У судове засідання на судовий розгляд справи учасники справи не з`явилися.

Позивач письмово клопотав про розгляд справи без його участі на підставі наведених у позовній заяві доводів та поданих письмових доказів. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Позов підтримує, просить задоволити.

Відповідачка не з`явилася на судовий розгляд справи, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце його проведення. Причин неявки суду не повідомлено. Клопотань не надходило. Відзив не подано.

Із Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області до суду надійшла письмова заява, у якій третя особа просить розглядати справу без участі її представника. Заявлено, що третя особа не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Судовий розгляд справи в силу ст.ст.280-282 ЦПК України проведено на підставі наявних у справі доказів (заочний розгляд).

Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши подані на їх підтвердження письмові докази, ознайомившись із змістом Висновку органу опіки та піклування при Пийтерфолвівській сільській раді Закарпатської області про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, суд вирішив наступне.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 01 липня 2014 року було зареєстровано шлюб у відділі ДРАЦС РС Виноградівського РУЮ у Закарпатській області, Актовий запис №90 (а.с.4). За змістом Свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 01.07.2014, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 ».

Перевіривши дані про особу відповідачки ОСОБА_2 , суд встановив, що ОСОБА_2 , громадянка Угорщини, ІНФОРМАЦІЯ_4 , має ім`я за народженням ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 в Угорщині заявниця уклала офіційний шлюб із ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), у зв`язку із чим її офіційним ім`ям після укладення шлюбу в Угорщині стало ОСОБА_5 ( ОСОБА_11 ). За національною традицією іменування дружини за прізвищем та іменем чоловіка з приставкою «- не». На підставі свідоцтва про шлюб дружині видано паспорт громадянки Угорщини на ім`я ОСОБА_5 НОМЕР_2 . 09 березня 2010 року було офіційно в судовому порядку розірвано шлюб ОСОБА_5 із ОСОБА_8 . У зв`язку із цим, очевидно, що правова підстава іменуватися надалі ОСОБА_5 - відпала. У звязку із реєстрацією шлюбу із позивачем ОСОБА_1 , і присвоєнням дружині прізвища « ОСОБА_12 », відповідачка отримала ім`я « ОСОБА_2 » ( ОСОБА_13 ), при народженні « ОСОБА_7 » ( ОСОБА_14 ), а її особу посвідчено паспортом громадянина Угорщини № НОМЕР_3 , виданим 17 травня 2022 (а.с.10).

Вказані вище обставини є преюдиційними, оскільки встановлені в ході судового розгляду Виноградівським районним судом Закарпатської області цивільної справи №299/3767/22 за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини, рішення суду у якій набрало законної сили (копія на а.с.14-17).

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є рідним батьком двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , рідною матір`ю яких є відповідачка ОСОБА_2 .

Суд встановив, що подружжя ОСОБА_6 разом із дітьми постійно проживали за адресою АДРЕСА_1 .

Шлюбні відносини подружжя ОСОБА_6 припинили вже приблизно рік тому. Відносини між подружжям зіпсувалися, позивач не бажає відновлювати шлюбні відносини, та прийняв остаточне рішення, що зареєстрований шлюб між ним та відповідачкою слід розірвати.

Відповідачка ОСОБА_2 була постійною мешканкою АДРЕСА_1 , протягом періоду 2009-2022 роки.

Наразі діти позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , продовжують проживати разом із батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 , мати дітей, проживає окремо від дітей вже протягом року.

Позивач стверджує, що домовленість про участь відповідачки у матеріальному утриманні дітей між ними відсутня. Відповідачка не бере участі у матеріальному утриманні дітей.

За змістом рішення Виноградівського районного суду від 22.08.2022 у справі №299/3767/22 за заявою ОСОБА_2 , встановлено, що відповідачка, народивши ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Виноградів Закарпатської області доньку, не забезпечила реєстрацію її народження аж до досягнення дитиною семи повних років. Як наслідок, дитину не прийняли до початкової школи для здобуття початкової освіти у віці шести років. Дитина отримала змогу розпочати навчання у першому класі тільки у 2022 навчальному році.

Сукупність досліджених доказів підтверджує ті обставини, що відповідачка покинула сім`ю з дітьми приблизно рік тому. Місце її перебування невідоме ні позивачу, ні іншим членам сім`ї, ні односельцям. Протягом року відповідачка не виходила на зв`язок із дітьми, не приїхала ні разу. У справі не встановлені обставини, що б свідчили про об`єктивні перешкоди у спілкуванні матері з дітьми та у виконанні нею батьківських обов`язків.

Усі вказані вище фактичні обставини підтверджені достатньою сукупністю належних та допустимих доказів, як безпосередньо досліджені судом у ході судового розгляду справи та не викликали у суду сумнівів у їх достовірності:

- Свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 від 01.07.2014, відділ ДРАЦС РС Виноградівського РУЮ в Закарпатській області (а.с.4);

- Довідка №474 від 02.10.2023, видана Пийтерфолвівською сільською радою Берегівського району Закарпатської області (а.с.5);

- Свідоцтво про народження ОСОБА_4 НОМЕР_4 від 28.10.2022, Виноградівський відділ ДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України;

- Свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 від 27.06.2012, відділ реєстрації актів цивільного стану Дьнедьеш, №252/2010 (а.с.8-9)

- Копія паспорту громадянки Угорщини ОСОБА_13 , НОМЕР_6 (а.с.10);

- Копія паспорту громадянки Угорщини ОСОБА_11 ( ОСОБА_14 ), НОМЕР_8 (а.с.11);

- Довідка Приватного закладу «Закарпатський угорський ліцей з угорською мовою навчання», с.Велика Добронь, від 04.10.2023 №1-98 (а.с.12);

- Характеристика ОСОБА_4 , видана Тисобикеньською гімназією (а.с.13);

- Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.08.2022 у справі №299/3767/22 (копія на а.с.14-17);

- Висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням Виконавчого комітету Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області 27.10.2023 №79 (а.с.26-29);

- Довідка Виконавчого комітету Пийтерфолвівської сільської ради Закарпатської області від 05.12.2023 №04-520/1598(а.с.40)

Правовідносини, що виникли, врегульовані нормами Сімейного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

За статтею 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд пересвідчився, що позивач прийняв виважене та остаточне рішення про розірвання шлюбу, має на це достатню підставу, а тому вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Зі слів позивача, відповідачка є здоровою працездатною людиною, має змогу працювати, така не обтяжена обов`язками із забезпечення умов життя, навчання та виховання неповнолітніх чи малолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб.

Спосіб стягнення та його розмір, що просить визначити позивач, передбачений нормами ЦПК України для безспірного стягнення аліментів на утримання дитини у наказному провадженні. Так, за змістом п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України передбачений законом розмір аліментів у частині від заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей сукупно становить одну третину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Тому у цій частині позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у розмірі, який просить позивач.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них).

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою, передбаченою ч. 2 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у їх сукупності, суд переконався, що відповідачка свідомо ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення життя, здоров`я та виховання своїх двох дітей, щодо яких має батьківські права та обов`язки. Вже протягом року відповідачка не спілкується з дітьми, не навідує їх, не займається забезпеченням їх життя, навчання, не піклується про їх здоров`я. У справі не встановлено обставин, що б свідчили про об`єктивні та непереборні перешкоди у виконанні матір`ю батьківських обов`язків. Такий стан речей має тривалий характер, триває приблизно рік. Підтверджено також, що відповідачка не забезпечила умови своїй доньці для отримання нею початкової освіти у віці шести років. Суд констатує, що така поведінка матері не відповідає інтересам дітей.

Вирішуючи спір у даній частині суд враховує також Висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням Виконавчого комітету Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області 27.10.2023 №79 (а.с.26-29). За змістом Висновку, орган опіки та піклування провели комісійне обстеження матеріальних умов проживання сім`ї позивача ОСОБА_1 , провели бесіду з батьком дітей та з обома дітьми. За результатами вивчення життя сім`ї, комісія визнала доцільним позбавлення відповідачки батьківських прав щодо їх двох дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Тому, суд вирішив, що вимога позову про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її дітей є обґрунтованою, підлягає задоволенню, та не суперечить інтересам дітей, а навпаки слугуватиме підставою для їх додаткового соціального захисту. Позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її дітей буде не лише мірою відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, а й відповідатиме найкращим інтересам дітей, які позбавлені як батьківського піклування так і відповідного статусу, який дає підстави для надання дітям соціального захисту.

Отже, суд знаходить позовні вимоги в цілому обґрунтованими, є законні підстави для їх задоволення. Позов слід задовольнити у повному обсязі.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 10,12, 13, 18, 81, 259, 263-265, 268,272, 273, 351,352, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 01.07.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 ), у відділі ДРАЦС РС Виноградівського РУЮ у Закарпатській області, Актовий запис №90 - розірвати.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , остання відома адреса місця проживання АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації та фактичного місця проживання АДРЕСА_1 , аліменти на утримання двох дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - у розмірі однієї третини (1/3) заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи із дня подання позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Позбавити ОСОБА_2 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав щодо її дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Роз`яснити відповідачу, що особа, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав до досягнення дитиною повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09.01.2024 року.

ГоловуючийВ. В. Леньо