П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 березня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.,

суддів: Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.

за участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмежено відповідальністю «Хексапал», в інтересах якого діє адвокат Пересоляк Олександр Сергійович, на ухвалу Ужгородського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2023 року у складі судді Фазикош О.В., у справі за скаргою Товариства з обмежено відповідальністю «Хексапал» на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження,-

встановив :

24 жовтня 2023року Товариство з обмежено відповідальністю «Хексапал», в інтересах якого діє адвокат Пересоляк О. С. подало до суду скаргу на постанову державного виконавця державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 26.03.2019 року про закінчення виконавчого провадження.

Скарга мотивована тим, що 17.07.2015 року Ужгородським міськрайонним судом прийнято рішення у цивільній справі №308/12769/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хексапал» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, яким присуджено стягнення з відповідача - ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Хексапал» 18 958, 69 грн. заподіяних збитків та 243,60 грн. судового збору.

17.09.2015 року на виконання даного рішення Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчий лист, який в подальшому спрямовано до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції.

11.10.2023 року, в ході ознайомлення з матеріалами даної цивільної справи під час судового засідання по справі №308/12769/14 за заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі №308/12769/14-ц (копія повістки додається), представником стягувача, виявлено постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену 26.03.2019 року державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві - Бойправ Андрієм Олександровичем.

Представник зазначає, що обставини, які на переконання державного виконавця слугували підставою для закінчення виконавчого провадження, а саме - повне виконання рішення суду, не відповідають дійсності, оскільки рішення суду в дійсності не виконане - позивач: підприємство «Хексапал» або уповноважена ним особа кошти не отримували.

Будь-які відомості про стягнення та зарахування коштів на вказаний стягувачем рахунок або депозитний рахунок з органу ДВС не надходило. Таким чином, підстави для закінчення виконавчого провадження, відповідно до п. 9 ст. 39 3акону України «Про виконавче провадження», відсутні.

Натомість, винесеною безпідставно постановою державний виконавець порушив констатоване судовим рішенням право стягувача на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

В скарзі наведено обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження спірної постанови державного виконавця.

Так, представник заявника вказує, що про оскаржувану постанову йому стало відомо лише 11.10.2023 року - в ході додаткового ознайомлення з матеріалами цивільної справи. До органу ДВС неодноразово надсилалися запити з приводу стану примусового виконання рішення суду, однак такі були проігноровані. У відповіді від 27.07.2023 року, отриманої на адвокатський запит, орган ДВС про винесення оскаржуваної постанови не повідомляв, натомість вказував про необхідність звернення до суду з метою отримання дублікату виконавчого листа у зв`язку з відсутністю оригіналу що, як виявилось, жодним чином не узгоджується з самим фактом закінчення виконавчого провадження у 2019 році.

Крім цього, як вбачається із супровідного листа від 26.03.2019року про направлення сторонам постанови про закінчення виконавчого провадження, у такому листі не зазначено адрес стягувача, представника стягувача, що ставить під сумнів сам факт надсилання оскаржуваної постанови адресатам, а відтак - виконання державним виконавцем вимог ст. 28 3У «Про виконавче провадження».

Невиконання державним виконавцем вимоги Закону щодо надсилання постанови стороні провадження є об`єктивною причиною пропуску строку на оскарження такої постанови - саме через необізнаність сторони про наявність спірної постанови.

На переконання представника вказані обставини у сукупності свідчать про поважність причини пропуску строку, визначеного п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України, а тому просить суд поновити строк на оскарження даної постанови.

З врахуванням наведеного заявник просив суд: поновити строк, як пропущений з поважної причини, на оскарження постанови, винесеної 26.03.2019 року державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві - Бойправ Андрієм Олександровичем, про закінчення виконавчого провадження № 51931287 з примусового виконання судового рішення на підставі виконавчого листа № 308/12768/14-ц, виданого 17.09.2015 року Ужгородським міськрайонним судом.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві - Бойправ Андрія Олександровича від 26.03.2019 року про закінчення виконавчого провадження № 51931287 з примусового виконання судового рішення на підставі виконавчого листа № 308/12768/14-ц, виданого 17.09.2015 року Ужгородським міськрайонним судом.

Зобов`язати державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві - Бойправ Андрія Олександровича або іншу посадову особу даного органу державної виконавчої служби, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника - усунути порушення його права на стягнення на його користь 18 958, 69 грн. заподіяних збитків та 243,60 грн. судового збору, які йому присуджено рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17.07.2015 року у цивільній справі № 308/12769/14 шляхом здійснення заходів примусового виконання рішення суду у спосіб, який встановлений виконавчим листом і в порядку, передбаченому Законом «Про виконавче провадження».

У разі виникнення судових витрат, пов`язаних з розглядом скарги, відмінних від судового збору (оплата якого не передбачена) - у відповідності до ст. 452 ЦПК України покласти такі витрати на орган ДВС, який прийняв спірну постанову - Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою Ужгородського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2023 року скаргу повернуто без розгляду.

В апеляційній скарзі Товариства з обмежено відповідальністю «Хексапал», в інтересах якого діє адвокат Пересоляк О.С., просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду.Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини, які наведені в обґрунтування поданої скарги, не дав належної оцінки тому факту, що представник заявника саме 11.10.2023року мав можливість та фактично ознайомився з оскаржуваною постановою, що є підставами поновлення строку зверення до суду.

Відзиву на апеляційну скаргу не находило.

В судовому засіданні представник ТОВ «Хексапал» адвокат Пересоляк О.С. підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Залишаючи подану скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявником пропущено процесуальний строк на звернення до суду, а наведені заявником причини пропуску звернення до суду є неповажними.

З такими висновками погоджується колегія суддів з врахуванням наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 449 ЦПК України).

Матеріалами справи встановлено, що 17.07.2015року Ужгородським міськрайонним судом ухвалено рішення у цивільній справі №308/12769/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хексапал» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, яким стягнуто з відповідача - ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Хексапал» 18 958, 69 грн. заподіяних збитків та 243,60 грн. судового збору.

17.09.2015року на виконання даного рішення Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчий лист, який в подальшому спрямовано до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 квітня 2016 року скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хексапал» до старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Хільченко Р.В. про визнання дій протиправними та скасування постанови старшого державного виконавця задоволено, визнано дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Хільченко Р.В. щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 26.10.2015 року за виконавчим листом Ужгородського міськрайонного суду неправомірними, а зазначену постанову скасовано.

Постановою державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві - Бойправ Андрія Олександровича від 26.03.2019 року виконавче провадження № 51931287 з примусового виконання судового рішення на підставі виконавчого листа № 308/12768/14-ц, виданого 17.09.2015 року Ужгородським міськрайонним судом, закінчено у зв`язку з виконанням рішення суду в повному обсязі.

Загальними засадами цивільного законодавства, відповідно до ст. 3 ЦК України, є: справедливість, добросовісність, розумність.

Згідно з ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Частиною 1 ст. 19 Закону "Про виконавче провадження" передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Тобто, даними правовими нормами конкретизовано характер процесуальної поведінки, які зобов`язують учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2022 року по справі № 761/38464/20 (провадження № 61-7465св22) зазначено, що аналіз частини першої статті 449 ЦПК України та статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Порівняльний аналіз змісту термінів «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

Доведення факту, що сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася своєчасно до суду за його захистом недостатньо для вирішення питання про поновлення строку звернення до суду.

Для поновлення строку звернення до суду заявнику потрібно довести наявність об`єктивних обставин, тобто які не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк, та які свідчать про те, що заявник не знав та і не міг дізнатись про порушення своїх прав. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

В п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року) зазначено, що «Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (Справа «Рябих проти України, рішення від 24.07.2003 р. п.52).

Таким чином, учасник виконавчого провадження, який звернувся з заявою про вчинення відповідних виконавчих дій, може вважатися обізнаним про вчинення таких дій виконавцем з урахуванням розумності строку, який минув з дати звернення із заявою про вчинення виконавчих дій до виконавця.

Розумність такого строку суд визначає з урахуванням конкретних обставин справи (строків, встановлених Законом "Про виконавче провадження", термінів поштового обігу кореспонденції, повідомлення учасників виконавчого провадження електронною поштою, фактичного доступу учасника виконавчого провадження до автоматизованої системи виконавчих проваджень тощо).

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк. Поновлення пропущеного строку для подання скарги відбувається виходячи із поважності причин його пропуску. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця, саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності непереборних обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Матеріалами справи доведено, що стягувач брав участь у розгляді цивільної справи №308/12769/14, за яким 17.07.2015 року судом ухвалено рішення про стягнення на його користь 18 958, 69 грн. заподіяних збитків та 243,60 грн. судового збору.

За його клопотанням 17.09.2015 року видано виконавчий лист та в подальшому пред`явлено до примусового виконання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 квітня 2016 року скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хексапал» до старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Хільченко Р.В. про визнання дій протиправними та скасування постанови старшого державного виконавця задоволено, визнано дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Хільченко Р.В. щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 26.10.2015 року за виконавчим листом Ужгородського міськрайонного суду неправомірними, а зазначену постанову скасовано.

З матеріалів справи вбачається, що представником стягувача направлялись запити від 04.10.2016, 20.08.2018 року, 11.06.2023 року щодо стану виконання виконавчого листа від 17.09.2015 року по цивільній справі №308/12769/14.

Оскаржуванні постанова винесена 26.03.2019 року, однак із поданою скаргою заявник звернувся 18.10.2023 року, тобто після спливу значного проміжку часу.

За період з 20.08.2018 року по 11.06.2023 року, тобто понад чотири роки стягувач взагалі не цікавився виконавчим провадженням та вчиненими виконавцем виконавчими діями. Такий значний інтервал часу нездійснення стягувачем своїх прав, як сторони виконавчого провадження, не є розумним та виправданим.

У поданій скарзі заявник вказує, що 11.10.2023року, в ході ознайомлення з матеріалами даної цивільної справи під час судового засідання по справі №308/12769/14 за заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі №308/12769/14-ц, представником стягувача виявлено постанову від 26.03.2019 року про закінчення виконавчого провадження. Однак, дані обставини не можуть вважатися поважними причинами.

Чинне процесуальне законодавство початок перебігу строку звернення до суду визначає альтернативно: день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права. Тому при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність).

Колегія суддів зауважує, що стягувач та його преставник могли вжити заходів спрямованих на отримання оскаржуваної постанови і до ознайомлення з вищевказаними матеріалами цивільної справи (11.10.2023 року).

Ознайомлення представником заявника 11.10.2023 року з матеріалами №308/12769/14 не підміняє собою дати, з якої він дізнався чи повинен був дізнатися про порушення своїх прав. Будучи обізнаним з наявністю виконавчого провадження заявник не проявляв розумної зацікавленості та не звертався до державного виконавця щодо вчинених ним дій та процесуальних рішень у виконавчому провадженні більше 4 років. Виявлення представником заявника 11.10.2023 року в матеріалах справи оскаржуваної постанови не змінює момент, з якого заявник повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується та не змінює початок перебігу строку звернення до суду.

Непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення заявника і були пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення заявнику до суду зі скаргою у визначений законом строк, матеріалами справи не встановлено.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що заявником не доведено поважних причин пропуску строку на звернення до суду зі скаргою, а вказані ним в скарзі причини пропуску строку не є поважними причинами.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

З врахуванням вище викладеного суд першої інстанції обгрунтовано залишив подану скаргу без розгляду. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Ухвала суду постановлена з дотримання норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування або зміни немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.

Керуючись ст.ст.374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу Товариства з обмежено відповідальністю «Хексапал», в інтересах якого діє адвокат Пересоляк Олександ Сергійович, залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 14 березня 2024 року.

Головуючий:

Судді: