РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Кравчук А.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27.11.2023 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини.

Підставою закриття провадження у справі є відсутність предмета спору на момент пред`явлення позову та на час розгляду справи судом.

Представник відповідача до закінчення судових дебатів у справі подала заяву, що протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі будуть надані докази про витрати на правову допомогу.

30.11.2023 представником відповідача ОСОБА_3 подано заяву про ухвалення додаткового рішення, яким просить стягнути з ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21651 грн, 496,20 грн судового збору за подання ОСОБА_4 заяви про перегляд заочного рішення, 908 грн судового збору стягнутого із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просили взяти до уваги, що такі витрати є неспівмірними із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та не перевищують 2000 гривень. Крім того, незадовільний майновий стан не дає змоги ОСОБА_1 оплатити зазначений адвокатом ромір витрат на професійну праничу допомогу, оскільки вона не працює та не отримує дохід. Також ОСОБА_1 підтвердила, що ОСОБА_4 сплатив їй 908 грн судового збору на підставі ухваленого заоного рішення суду від 07.06.2022.

Представник ОСОБА_3 просила заяву задовольнити та ухвалити додаткове рішення у справі з підстав викладених у заяві. Пояснила, що ОСОБА_4 повністю сплатив заборгованість в розмірі 304 667 грн грошової компенсації за належну ОСОБА_1 частки у спільному сумісному майні. Дана обставина підтверджує задовільний майновий стан позивача.

Заслухавши пояснення, дослідивши всі докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини.

Заочним рішення суду від 07.06.2022 позов задоволено. Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5 разом із ОСОБА_1 .

Представник відповідача подала заяву про перегляд заочного рішення суду, котру прийнято до розгляду.

За результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду, 20.10.2022 судом постановлено ухвалу про задоволення заяви та скасовано заочне рішення суду від 07.06.2022. Призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27.11.2023 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини.

Підставою закриття провадження у справі є відсутність предмета спору на момент пред`явлення позову та на час розгляду справи судом. Тобто, провадження закрито внаслідок необгрунтованих дій позивача.

Представником відповідача до закінчення судових дебатів зроблено заяву про подання доказів, котрі підтверджують судові витрати позивача та протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подано докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Із змісту судового рішення встановлено, що при його ухваленні не вирішено питання про стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Оскільки за подання заяви про перегляд заочного рішення відповідач сплатив 496,20 грн судового збору, що документально підтверджується квитанцією від 29.08.2022, а тому відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягає стягненню в користь ОСОБА_4 496,20 грн судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Також в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила, що ОСОБА_4 сплатив їй 908 грн судового збору ухваленого заочним рішенням суду від 07.06.2022, котре було судом скасовано.

Оскільки ОСОБА_4 сплатив ОСОБА_6 908 грн судового збору на виконання заочного рішення суду, котре було судом скасоване, а тому дані витрати також підлягають стягненню із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно зі ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання такої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Із матеріалів справи вбачається, що наявність договірних відносин між адвокатом Машевською Л.А. та Степанюком В.Л. у справі, що розглядається, підтверджується ордером, договором про надання професійної правничої допомоги № 40 від 18.08.2022, актом приймання-передачі наданих послуг, протоколом погодження договірної ціни адвокатських послуг, котрі визначають перелік виконаних адвокатом послуг і робіт та квитанцією про отримання адвокатом Машевською Л.А. від ОСОБА_4 21 651 грн за надання професійної правничої допомоги.

На думку суду, наданий розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Згідно з ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач та представник відповідача у поданій заяві просили суд звернути увагу на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю даної справита обсягом наданих адвокатом послуг.

Таким чином, відповідач не погодилась із розміром витрат на професійну правничу допомогу та на підставі ч. 5 ст. 137 ЦПК України фактично просила їх зменшити у зв`язку з неспівмірністю із складністю справи до 2000 гривень.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з яким для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд бере до уваги складність справи, котра на думку суду не є складною, час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, котрі є незначними, кількість судових засідань (7) та тривалість судових засідань, в котрих брав участь адвокат, критерії розумності їхньої вартості, неминучості, обґрунтованості, а також думку відповідача про неспівмірність витрат із складністю справи та приходить до висновку про дійсну неспівмірність розміру витрат із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витрачених адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих послуг, тобто завищення їхнього розміру та необхідності зменшення розміру витрат та стягнення із позивача в користь відповідача 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 246, 270 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву задовольнити частково.

Доповнити ухвалу Володимир-Волинського міського суду від 27.11.2023 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини наступним абзацом:

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 1404,20 грн судового збору та 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: /підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А Каліщук