Номер провадження 2/756/970/24
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Белоконної І.В.,
за участю секретаря - Погорелової В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить зобов`язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення позивача та заборони відповідачу чинити будь-які дії, направлені на перешкоджання у відкриванні вхідних дверей і безперешкодному доступі до приміщення квартири та користуванні цим приміщенням. Також просив стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати.
У обґрунтування позовної заяви зазначив, що він є співвласником зазначеної квартири та не має можливості вселитися до квартири, оскільки відповідач з липня 2022 року чинить опір в доступі до неї.
Зазначає, що у зв`язку з вищевказаними обставинами, він неодноразово звертався до відповідача та правоохоронних органів з метою відновлення свого порушеного права. Проте, зазначені дії не усували перешкод у користуванні житловим приміщенням, оскільки після кожного візиту до правоохоронних органів відповідач змінювала вхідний замок та відмовляла у доступі до житлового приміщення.
За вказаним позовом судом 31 жовтня 2023 року відкрито провадження.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав та наполягав на його задоволенні.
Представник відповідача у судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити у зв`язку з тим, що відповідач не здійснює позивачу жодних перешкод у користуванні спільної квартири.
Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце повідомлялися належним чином, доказів поважності неявки не надали.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва 23.10.1997, та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73814648 від 05.09.2023, позивач є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.05.2023, відповідач також є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні позивач зазначив, що не має можливості вселитися до спільної квартири, оскільки відповідач з липня 2022 року чинить опір в доступі до неї, зокрема змінює вхідний замок.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підтвердження своїх вимог позивач надав лише лист Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 18.07.2023.
У вказаному листі зазначено, що звернення позивача № 2090 від 06.07.2023 Оболонським УП ГУНП у м. Києві уважно розглянуто.
Відповідно до Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінального правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 15.11.2017 № 930 про затвердження порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносяться, їх розгляд та прийняття рішення відбувається згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративне правопорушення.
У ході розгляду справи суду не вдається установити, що відповідач дійсно не надає йому доступу до квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що надані позивачем докази є недостатніми для підтвердження факту існування між сторонами спору, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України; ст. 12, 81, 89, 263, 269 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26 березня 2024 року.

Суддя,- Белоконна І.В.