провадження № 2/361/2170/24
02 жовтня 2024 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ІН-ТАЙМ, третя особа: ОСОБА_2 про припинення трудових відносин,
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати припиненими на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) трудові відносини між нею і Товариством з обмеженою відповідальністю ІН-ТАЙМ (далі ТОВ ІН-ТАЙМ або Товариство) із 30 жовтня 2023 року, зобов`язати Товариство повернути їй трудову книжку із внесеним записом про її звільнення з роботи на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) із 30 жовтня 2023 року.
В обґрунтування позову зазначала, що 13 грудня 2018 року вона була прийнята на роботу на посаду оператора служби перевезень у ТОВ ІН-ТАЙМ. ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народилася дочка ОСОБА_3 . Із серпня 2019 року по 25 липня 2022 року вона перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Після закінчення даної трирічної відпустки, вона не змогла вийти на роботу до відповідача, оскільки всі відділення у місті Бровари Київської області були закриті та жодні їй відомі номери телефонів керівництва Товариства не працювали.
Через неможливість працевлаштування до будь-якого іншого роботодавця на основне місце роботи, а також для забезпечення права на звільнення вона звернулася до відповідача із заявою від 10 жовтня 2023 року про звільнення із 30 жовтня 2023 року за власним бажанням, яку було направлено на зареєстровану адресу відповідача цінним листом з описом вкладення. Вказаною заявою вона також просила Товариство повернути їй трудову книжку із внесеним записом про її звільнення, проте жодної відповіді не отримала та на теперішній час продовжує перебувати у трудових відносинах із відповідачем.
У зв`язку із неможливістю звільнитися з роботи у ТОВ ІН-ТАЙМза власним бажанням на підставі поданої нею 10 жовтня 2023 року заяви та отримати трудову книжку із відповідним записом, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Журавльов М.М. у судове засідання не з`явилися, останній подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за їхньої відсутності, позов підтримують у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечують.
Відповідач ТОВ ІН-ТАЙМ повторно у судове засідання не з`явилося, про дату, час і місце розгляду справи, повідомлялося судом належним чином за адресою місцезнаходження, про причини неявки суд не повідомило, відзив на позов і заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходили.
Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи, повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суд вона не повідомила, пояснення на позов і заява про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.
За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
За змістом положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , маючи намір звільнитися з роботи з даної посади, направила ТОВ ІН-ТАЙМ за місцем його знаходження за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вулиця Янцена Йогана, буд. 31, рекомендованим листом поштою заяву, у якій просила звільнити її з 30 жовтня 2023 року з роботи за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України та направити їй трудову книжку із внесенням відповідного запису про звільнення.
Будь-якої відповіді на заяву від відповідача ТОВ ІН-ТАЙМ позивач ОСОБА_1 не одержала.
Також позивач ОСОБА_1 повторно направляла заяву про її звільнення за адресою місцезнаходження Товариства, проте вказані конверти поверталися їй із відмітками за закінченням терміну зберігання та адресат відсутній.
У ч. ч. 1, 2 ст. 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.
Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням вказаної норми, Конституційний Суд України у своїх Рішеннях від 07 липня 2004 року у справі № 1-14/2004, від 16 жовтня 2007 року у справі № 1-16/2007 та від 29 січня 2008 року у справі № 1-5/2008 вказав на те, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.
Відповідно до вимог ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.
Трудові відносини всіх працівників регулюються Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України). Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників (ст. 1 КЗпП України).
Згідно із приписами ч. 1 ст. 3 КЗпП України Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
У ч. 4 ст. 22 КЗпП України встановлено, що будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Підстави припинення трудового договору встановлені у ст. 36 КЗпП України.
Однією із визначених ст. 36 КЗпП України підстав припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст. ст. 38, 39 КЗпП України).
За змістом ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України 29 липня 1993 року № 58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
У п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
За змістом п. п. 4.1, 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.
Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходження юридичної особи фіксується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців і громадських формувань та є обов`язковими відомостями при реєстрації юридичної особи.
У ст. 93 ЦК України визначено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.
Із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що місцезнаходженням відповідача ТОВ ІН-ТАЙМ, код ЄДРПОУ 32061200, є така адреса: Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вулиця Янцена Йогана, буд. 31.
Судом встановлено, що 10 жовтня 2023 року на зазначену адресу місцезнаходження відповідача ТОВ ІН-ТАЙМ позивач ОСОБА_1 направила цінним листом з описом вкладення поштою заяву про звільнення з 30 жовтня 2023 року з роботи з посади оператора служби перевезень ТОВ ІН-ТАЙМ за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України та направити їй трудову книжку із відповідним записом про звільнення, тобто висловила своє бажання щодо припинення роботи у даному Товаристві.
Враховуючи зазначені норми закону, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 належним чином, у визначеному законом порядку повідомила відповідача ТОВ ІН-ТАЙМ за місцем знаходження юридичної особи за вказаною адресою про намір припинити трудові відносини та звільнитися з роботи за власним бажанням з 30 жовтня 2023 року, про що направила відповідачу відповідну заяву.
Проте, відповідач ТОВ ІН-ТАЙМ всупереч вимогам закону та у порушення прав позивача ОСОБА_1 на припинення трудових відносин та звільнення з роботи з ініціативи працівника за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, жодних дій не вчинило, наказ про звільнення останньої з роботи не видало, трудову книжку із відповідним записом про звільнення не повернуло, у зв`язку з чим вона звернулася до суду.
За змістом ст. ст. 221, 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідач ТОВ ІН-ТАЙМ будь-яких заперечень на позов ОСОБА_1 та доказів на спростування заявлених позивачем вимог до суду не подавало.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що ОСОБА_1 не бажає працювати на посаді оператора служби перевезень ТОВ ІН-ТАЙМ, про що надала цьому Товариству заяву про звільнення її із 30 жовтня 2023 року, у зв`язку із відсутністю останнього за місцезнаходженням розірвати у визначеному порядку трудовий договір вона не має можливості з незалежних від неї причин, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання припиненими її трудових відносин із ТОВ ІН-ТАЙМ на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України та зобов`язання відповідача повернути позивачу, трудову книжку із внесеним записом про її звільнення з роботи ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 223, 259, 263 265, 280 282 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом двадцяти днів з дня вручення йому копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Дутчак І. М.