Справа № 463/6184/19
Провадження № 2/463/27/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: Онишкевича О.І.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

відповідача: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом про виділ частки спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки будинку на даній земельній ділянці. При цьому просить стягнути з відповідача на його користь судовий збір в сум 768,4 грн., вартість проведення судової технічно-земельної експертизи та витрати на правничу допомогу.

Позов мотивує тим, що проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що за даною адресою знаходиться житловий будинок, який належить йому ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності. Даний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, кадастровий номер земельної ділянки :07:007:0006, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками 63/100 такої на праві спільної сумісної власності. Вказує, що земельна ділянка невелика та вони не можуть дійти згоди щодо її використання та поділу. При цьому зазначає, що нерухомість, а саме господарські споруди, які належать на праві приватної власності відповідачу знаходяться по всій земельній ділянці, позивач пропонував відкупити (або обміняти) одну з господарських будівель для того, щоб можна було чітко і без судового спору владнати цей конфлікт, однак відповідач на жодні переговори не йде і не пропонує свої варіанти вирішення даної ситуації. Оскільки вони з сестрою як співвласники мають рівні права на земельну ділянку, а отже мають право на їх захист, звертається до суду з даним позовом. Додатково щодо судових витрат вказав, що судовий збір сплачено ним в сумі 768,4 грн., а витрати на правничу допомогу будуть уточнені.

Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 29 липня 2019 року.

Ухвалою суду від 2 серпня 2019 року позов залишено без руху.

30 серпня 2019 року після усунення недоліків позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено таку у підготовче засідання.

18 жовтня 2019 року представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить поновити ОСОБА_3 строк на подання відзиву та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Зокрема відповідач вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, є незаконними та необґрунтованими. Зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками на праві спільної власності земельної ділянки № НОМЕР_1 (один) з межею 1-2-5-6-1, площею 0,0378 га, що становить 63/100 ідеальної частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:007:0006. ОСОБА_1 належить на праві власності 49/100 житлового будинку загальною площею 220,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 належить на праві власності 51/100 вказаного житлового будинку, при цьому остання є власником також гаражу літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г» та альтанки літ. «Д». Посилається на положення ст.ст. 88, 89 Земельного кодексу України, постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», а також ст. 364 ЦК України. Зокрема звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна є неможливим, то співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Вважає, що зважаючи на порядок фактичного користування спільним будинком та наявність у ОСОБА_3 на праві власності також гаражу, сараїв та альтанки, виділення ОСОБА_1 частини спільної земельної ділянки є неможливим.

Протокольною ухвалою підготовчого засідання 18 листопада 2020 року відповідачу ОСОБА_3 поновлено строк на подання відзиву та прийнято такий.

9 січня 2020 року на адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження, а саме: заборонити ОСОБА_3 вчиняти будівництво на території земельної ділянки з кадастровим номером: 0:07:007:006, яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також зобов`язати ОСОБА_3 привести земельну ділянку з кадастровим номером: :07:007:006 в попередній стан, який існував до 1 грудня 2019 року.

Ухвалою суду від 9 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику.

21 січня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення у справі судової технічно-земельної експертизи.

Протокольною ухвалою підготовчого засідання 5 лютого 2020 року витребувано з ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» матеріали інвентаризаційної справи на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

21 лютого 2020 року на виконання вимоги суду ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» надано суду інвентаризаційну справу на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В підготовчому засіданні 17 листопада 2020 року представник відповідача ОСОБА_4 подав письмові пояснення щодо клопотання про призначення судової експертизи.

Ухвалою суду від 17 листопада 2020 року за клопотаннями сторін у справі призначено технічно-земельну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, а провадження у справі зупинено.

2 березня 2021 року на адресу суду надійшло повідомлення судових експертів Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Анісімової Т.І. та Рубцової Г.В. №7864 від 25 лютого 2021 року про неможливість надання висновку судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи, зокрема у зв`язку з ненаданням сторонами у справі на їх клопотання додаткових документів.

Ухвалою суду від 5 березня 2021 року поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому засіданні.

24 травня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 про долучення до матеріалів справи документів, зазначених експертами, відповідно до якого позивач не заперечує, щоб за потреби строк проведення технічно-земельної експертизи перевищував 90 днів.

Ухвалою суду від 24 червня 2021 року у справі повторно призначено судову технічно-земельну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, оплату за проведення експертизи за питання 1-2 покладено на позивача ОСОБА_1 та за питання 3-6 покладено на відповідача ОСОБА_3 ; провадження у справі зупинено.

6 квітня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання судового експерта Горина В.С. про необхідність оплати для проведення судової будівельно-технічної експертизи по матеріалах цивільної справи №463/6184/19, у якому останній просив суд вирішити питання оплати повної вартості за проведення експертизи.

Ухвалою суду від 7 квітня 2023 року поновлено провадження у справі та вирішено витребувати у експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Горина В.С. матеріали такої.

17 квітня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 подала до суду клопотання у якому остання вказувала, що ОСОБА_1 не заперечує щодо покладення на нього обов`язку оплати вартості проведення судової будівельно-технічної експертизи за питання №3-6.

19 квітня 2023 року матеріали справи надійшли до суду разом з листом Львівського НДІСЕ щодо залишення ухвали суду від 24 червня 2021 року без виконання у зв`язку тим, що станом на 11 квітня 2023 року повна вартість за проведення експертизи не сплачена.

Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року призначено в справі судову технічно-земельну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1

18 серпня 2023 року на адресу суду надійшов висновок експерта №1935-Е від 11 серпня 2023 року, складений за результатами проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи.

Ухвалою суду від 21 серпня 2023 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому підготовчому засіданні.

2 жовтня 2023 року на електронну адресу суду надійшли пояснення представника позивача ОСОБА_2 .

Вказує, що висновком експертів за результатами проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи встановлено зокрема можливість розподілу земельної ділянки з кадастровим номером :07:007:0006 з урахуванням договору про поділ земельної ділянки від 27 жовтня 2015 року, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та у ході проведеного дослідження експертами було запропоновано два можливі варіанти поділу вказаної земельної ділянки. Звертає увагу на те, що у разі першого варіанту розподілу спірної земельної ділянки частки, які утворюються внаслідок такого розподілу, не відповідають частці у власності житлового будинку, визначеним для позивача та відповідача. Так, у власності позивача перебуває 49/100 житлового будинку, а у власності відповідача - 51/100. У спільне користування позивача та відповідача згідно із обома варіантами розподілу надається частина земельної ділянки загальною площею 62 м.кв. (27 м.кв. коридори та 35 м.кв. ділянка для проходу-проїзду до господарських будівель, що належать ОСОБА_3 ), відтак, частина ділянки, яка підлягає розподілу, становить 316 м.кв.; ідеальні частки, відповідно до часток у власності сторін на житловий будинок, становлять: для позивача - 154,84 м.кв., а для відповідача - 161,16 м.кв. За першим варіантом відхилення від вказаних ідеальних часток становить близько 50 м.кв. на користь відповідача з подальшим відшкодуванням позивачеві з боку відповідача відшкодування вказаного відхилення від його частки у розмірі 100300 грн. Натомість, за другим варіантом розподілу визначені частки в цілому відповідають ідеальним часткам позивача та відповідача. Наголошує, що для позивача основним критерієм вибору між запропонованими варіантами розподілу є розмір земельних ділянок та вважає, що відсутня необхідність відступлення від ідеальних часток позивача та відповідача з подальшим призначенням відшкодування різниці, яка виникла унаслідок такого відступлення, з боку відповідача. Також зазначає, що у власності позивача є автомобіль, тому для ОСОБА_1 важливим є облаштування гаража для автомобіля та влаштування заїзду з боку вул. На Копані. Відтак, просить задовольнити позов у повному обсязі та виділити позивачу частину спірної земельної ділянки з огляду на другий варіант її розподілу, викладений у висновку експертів.

11 жовтня 2023 року на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить:

встановити порядок користування земельною ділянкою з кадастровим номером :07:007:0006, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання у спільне користування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 частини земельної ділянки під житловим будинком площею 27 м2 (коридори) з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 1,70; 4,70; 2,85; 2,35; 4,62; 1,01; 0,52; 3,37; 1,83; 4,45; 4,70; у користування ОСОБА_1 надати дві земельні ділянки загальною площею 0,0154 га (154 м2) з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: перша ділянка (площею 0,0104 га (104 м2)): 1,35; 5,53; 12,29; 4,74; 8,93; 0,97; 3,27; 4,62; 2,35; 2,85; 4,70; 1,70; 3,97; друга ділянка (площею 0,0050 га (50 м2)) - 5,52; 8,90; 5,69; 8,77 згідно з додатком №2 до висновку експертів №1935-Е від 11серпня 2023 року;

встановити сервітут, з метою надання ОСОБА_1 вільного доступу до приміщень: коридор І площею 11,0 кв.м., коридор 1-1 площею 6,4 кв.м., коридор 1-7 площею 4,7 кв.м., коридор II площею 10,7 кв.м., що перебувають у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві власності (згідно договору дарування від 3 грудня 2002 серія ВАВ №829342).

Окрім наведеного в письмових поясненнях додатково зазначає, що висновком експертів за результатами проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи встановлено, що розподіл в натурі земельної ділянки будинковолодіння АДРЕСА_1 неможливий, однак у ході проведеного дослідження експертами було запропоновано два можливі варіанти поділу вказаної земельної ділянки. Звертає увагу на те, що у позовній заяві позивач просить виділити йому частину спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки будинку на даній земельній ділянці, однак за результатами проведення судової експертизи було зроблено висновок про неможливість поділу земельної ділянки, на якій розташований зазначений житловий будинок, та встановлено, що при існуючому розташуванні на земельній ділянці житлового будинку та господарських будівель, не надається можливим встановити порядок користування земельною ділянкою без встановлення двох сервітутів для ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , у зв`язку з чим уточнює п. 1 позовних вимог.

Протокольною ухвалою підготовчого засідання 18 жовтня 2023 року судом прийнято до розгляду заяву представника позивача про уточнення позовних вимог.

В підготовчому засіданні 20 жовтня 2023 року відповідач ОСОБА_3 подала суду письмові заперечення на заяву про уточнення позовних вимог, згідно з яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині встановлення порядку користування позивачу спірною земельною ділянкою за другим варіантом порядку користування просить відмовити та ухвалити рішення, яким встановити порядок користування сторонам спірною земельною ділянкою згідно першого варіанту порядку користування, зазначеного в висновку експертів.

Зазначила, що вказаним висновком зокрема встановлено, що поділ земельної ділянки, яка є предметом спору у справі, з урахуванням договору про поділ земельної ділянки, є неможливим, та у ході проведеного дослідження експертами було запропоновано два варіанти порядку користування вказаною земельною ділянкою. Окрім вказаного, висновком згаданої експертизи визначено, що порядок спільного користування встановити неможливо без встановлення двох сервітутів. Відповідач вказує, що не заперечує проти встановлення відповідних сервітутів згідно висновку експертизи. Однак звертає увагу на те, що другим варіантом порядку спільного користування спільною земельною ділянкою запропоновано позивачу для в`їзду і входу на земельну ділянку АДРЕСА_2 , що виділяється йому в користування, необхідно влаштувати заїзд з боку АДРЕСА_1 . Вважає, що відповідний поділ є недоцільним ні з технічної точки зору, ні з фактичної, оскільки на запропонованому місці земельної ділянки № НОМЕР_2 є наявні червоні лінії. При цьому вказує, що задля встановлення балансу інтересів позивача і відповідача стосовно користування земельною ділянкою, враховуючи те, що внаслідок поділу за першим варіантом позивач отримає ділянку з меншою грошовою вартістю, аніж згідно другого варіанту, відповідач готова оплатити позивачу відповідну грошову компенсацію. Вважає, що виходячи із варіанту другого запропонованого порядку користування, зважаючи на відсутність фактичного користування земельною ділянкою як це випливає із зазначеного варіанту, конфліктні відносини не будуть розв`язані.

Протокольною ухвалою підготовчого засідання 20 жовтня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача про виклик в судове засідання для надання пояснень щодо висновку судових експертів Львівського НДІСЕ Горина В.С. та Анісімової Т.І.

Також протокольною ухвалою підготовчого засідання 20 жовтня 2023 року судом визнано обов`язковою явку в судове засідання для надання пояснень по суті спору позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 20 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 15 листопада 2023 року позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в вступному слові позов підтримали в редакції заяви про уточнення позовних вимог з мотивів, викладених впозовній заяві та інших заявах по суті.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в даному судовому засіданні в вступному слові вимоги позову заперечили з мотивів, викладених у відзиві та запереченнях на уточнену позовну заяву, просили відмовити у його задоволенні.

В судовому засіданні 20 листопада 2023 року судові експерти Львівського НДІСЕ ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали наданий ними висновок.

На запитання учасників справи та суду судовий експерт Анісімова Т.І. щодо порядку розрахунку компенсації пояснила, що спеціального способу немає, така становить визначену ринкову вартість в цьому районі. Зазначила, що це різниця між площами при першому варіанті наближена до ринкової вартості. Вказала, що при огляді були присутні представники обох сторін та був доступ до гаража. Щодо сервітуту вказаного в першому варіанті, то у висновку зазначено полосу поділу та якщо така буде менше 1 м, то не буде можливо обслуговувати будинок, по довжині гаражу неможливо встановити сервітут, бо там лише 90 см.

Щодо другого варіанту вказала, що червоні лінії ними не досліджувались, оскільки є державний акт, виданий компетентним органом. Зазначила, що земельна ділянка, де проектується пропонований заїзд, є вільною. Таку визначено, щоб можна було на тому місці зберігати автомобіль, бо інша сторона має для цього місце. Відтак вказала, що іншого варіанту порядку користування запропонувати неможливо у зв`язку з щільною забудовою, при визначенні варіантів враховувалось дотримання пожежних норм. Земельна ділянка запропонована для користування, а не для забудови. В другому варіанті враховано коридор, жодна з сторін не показала, як туди потрапити. При цьому зазначила, що при придбанні гаражу поділ земельної ділянки буде можливим.

Судовий експерт ОСОБА_7 на запитання вказав, що вони здійснювали вихід на місце, був доступ до земельної ділянки та будівель. При першому варіанті користування площа землі для обслуговування будівель є достатньою, визначена ціна ринкова. Другий варіант користування відповідає реальним ідеальним часткам, червоні лінії не враховувалися, оскільки не були предметом дослідження. Звернув увагу на те, що встановлення порядку користування земельною ділянкою не тягне за собою можливості її забудови. Вважає, що правильне добросовісне сусідське користування можливе при другому варіанті. Однак також вказав, що грошова компенсація жодним чином не порушуватиме права позивача, тому такий варіант теж можливий.

В судовому засіданні 23 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 вважали за можливе завершити розгляд справи, в судових дебатах позов підтримали та просили задовольнити, встановивши порядок користування спірною земельною ділянкою відповідно до другого варіанту, запропонованого експертами.

Відповідач ОСОБА_3 в даному судовому засіданні в судових дебатах вимоги позову заперечили та просили суд в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача адвокат Білик П.Б. в судове засідання не з`явився, подав клопотання, відповідно до якого розгляд справи просив проводити у його відсутності та в задоволенні позову про встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до другого варіанту відмовити та встановити сторонам порядок користування спірною земельною ділянкою згідно з першим варіантом поділу у відповідності до висновку експерта.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина перша, друга статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так пунктом 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 проживають в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їм на праві спільної часткової власності, а також останні є співвласниками земельної ділянки з кадастровим номером :07:007:0006, на якій знаходиться вказаний житловий будинок.

Зокрема згідно з договором дарування від 14 лютого 1997 року 14/25 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1-8 (комора) 1-5 (житлова кімната); 2-5 (коридор); 2-7 (кухня), 2-8 (санвузол), 2-5, 2-4 (житлові кімнати), гараж літер Б, сараї В, Г, ОСОБА_9 було подаровано ОСОБА_3 ; у спільному користуванні залишались: 1-7 (коридор); 1-1 (коридор), І (коридор), II (коридор). На підставі вказаного договору ОСОБА_3 3 березня 1997 року Львівським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки було видано реєстраційне посвідчення №493 (а. 55, 56 інвентаризаційної справи).

А відповідно до договору дарування від 3 грудня 2002 року 11/25 частин вказаного житлового будинку, а саме: 1-2 (кухня пл. 12,7 кв.м); 1-3 (ванна пл. 3,3 кв.м.); 1-4 (комора пл. 5,9 кв.м.); 2-1 (коридор пл. 6,7 кв.м.); 2-2 (житлова кімната пл. 14,9 кв.м.); 2-3 (житлова кімната пл. 10,6 кв.м.), ОСОБА_9 подарував ОСОБА_1 ; у спільному користуванні співвласників залишились: коридор І пл. 11,0 кв.м, коридор 1-1 пл.6,4 кв.м, коридор 1-7 пл. 4,7 кв.м., коридор II площею 10,7 кв.м. (т. 1 а.с. 33). На підставі даного договору ОСОБА_1 17 грудня 2002 року Львівським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки видано реєстраційне посвідчення №9152 (т. 1 а.с. 32).

Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку від 25 грудня 2003 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі ухвали №985 12 сесії 3 скликання від 15 березня 2001 року та ухвали №398 6 сесії 4 скликання від 17 квітня 2003 року Львівської міської ради була надана у власність земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0600 га, для обслуговування житлового будинку. Відповідно до плану меж земельної ділянки такій присвоєно кадастровий номер :07:007:0006(т. 1 а.с. 182).

Як вбачається з договору про поділ земельної ділянки, що є у спільній сумісній власності, та про спільну часткову власність на земельну ділянку від 29 липня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , сторони за взаємною згодою здійснили визначення часток у спільній сумісній власності на земельну ділянкою площею 0,0600 га, кадастровий номер :07:007:0006, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та домовились про те, що 63/100 частки вказаної земельної ділянки належать ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , 37/100 часток земельної ділянки належать ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 11-13).

Згідно з договором про поділ земельної ділянки в натурі та припинення спільної часткової власності, укладеного 27 жовтня 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , предметом такого була вказана вище земельна ділянка з кадастровим номером :07:007:0006, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набули право приватної власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 з межею 1-2-5-6-1 площею 0,0378 га, що становить 63/100 ідеальних частки земельної ділянки, а ОСОБА_10 набув права власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 з межею 2-3-4-5-2 площею 0,0222 га, що становить 37/100 ідеальних частки земельної ділянки (т. 1 а.с. 14-16).

Наведене підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Зокрема відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №163589897 від 15 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 17-18) та №163590464 від 15 квітня 2019 року щодо ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 19-20) останнім на праві спільної сумісної власності належить 63/100 частки земельної ділянки кадастровий номер :07:007:0006, площею 0,0600 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_1 є власником на праві спільної часткової власності 49/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 є власником 51/100 часток такого, при цьому останній належать також приміщення: гараж літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, альтанка літ. Д.

При цьому з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №163608669 від 15 квітня 2019 року щодо ОСОБА_10 вбачається, що останній є власником інших 37/100 ідеальних часток вказаної вище земельної ділянки з кадастровим номером :07:007:0006 (т. 1 а.с. 21).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами наявний спір щодо порядку користування належною їм часткою земельної ділянки.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).

Частинами першою та другою статті 78 ЗК України, визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини першої та третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Аналогічні положення містяться й у статті 120 ЗК України, якою визначено особливий правовий механізм переходу прав на земельну ділянку, який також пов`язаний з переходом права на будівлю і споруду, які розміщені на цій земельній ділянці.

Також, стаття 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

Згідно зі статтею 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

При цьому відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пунктах 19, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

При вирішенні такого спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Схожі за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі №6-841цс16, від 1 листопада 2017 року у справі №6-2454цс16, Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі №686/6888/15, від 05 лютого 2020 року у справі №497/1137/17, від 16 вересня 2020 року у справі №489/2029/17, від 3 листопада 2020 року у справі №653/1760/16, від 20 жовтня 2022 року в справі №490/12243/16-ц, від 30 листопада 2022 року у справі №520/3556/16.

Висновок щодо можливості встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками житлового будинку за відсутності його поділу в натурі Верховний Суд зробив у постанові від 13 березня 2019 року у справі №734/3785/15-ц, а також у постанові від 26 червня 2018 року у справі №702/1562/15-ц.

Так висновок експертів за результатами проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи № 1935_Е від 11 серпня 2023 року (т. 2 а.с. 19-33), складений судовими експертами Львівського НДІСЕ Горином В.С. та ОСОБА_8 на підставі ухвали суду, містить наступні висновки:

1. За результатами проведених досліджень встановлено, що співвласникам житлового будинку належать приміщення спільного користування за договором дарування від 3 грудня 2002 року, тому поділ земельної ділянки, на якій розташований зазначений житловий будинок, неможливий.

2. В результаті проведених досліджень експертами встановлено, що при існуючому розташуванні на земельній ділянці житлового будинку та господарських будівель, не надається можливим встановити порядок користування земельною ділянкою без встановлення двох сервітутів для ОСОБА_1 (доступ до приміщень, що належать ОСОБА_1 на праві власності витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) та ОСОБА_6 (доступ до гаража, що належить ОСОБА_3 , витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності).

3. Оскільки розподіл в натурі земельної ділянки будинковолодіння АДРЕСА_1 неможливий, експертами не розглядались можливі варіанти поділу земельною ділянкою №1 (один) з межею 1-2-5-6-1, площею 0,0378 га, що становить 63/100 (шістдесят три сотих) ідеальних частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), (згідно умов Договору про поділ земельної ділянки в натурі та припинення спільної часткової власності, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І. 27 жовтня 2015 року за реєстровим № 4495) із пропозицією сервітуту ОСОБА_3 .

4. Враховуючи існуюче розташування на земельній ділянці житлового будинку та господарських будівель, діючі норми, експертами запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою, кадастровий номер :07:007:0006, загальною площею 0,0600 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між її співвласниками з відхиленням від ідеальних часток та у відповідності до часток співвласників, з урахуванням договору про поділ земельної ділянки в натурі та припиненні спільної часткової власності від 27 жовтня 2015 року, а саме пропозиції розподілу земельної ділянки на земельну ділянку № НОМЕР_1 (0,0378 га) та земельну ділянку № НОМЕР_2 (площа 0,0222 га), залишивши за ОСОБА_10 земельну ділянку АДРЕСА_2 . Зазначено, що такі викладено в дослідницькій частині та відображено в додатках №1 та №2 до висновку.

5. Оскільки в результаті проведених досліджень встановлено, що у співвласників житлового будинку є приміщення, що знаходяться у спільному користуванні за договором дарування та поділ земельної ділянки, на якій розташований зазначений житловий будинок, неможливий, експертами запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою. За першим варіантом порядку користування земельною ділянкою вартість відшкодування співвласнику 49/100 частки житлового будинку ( ОСОБА_1 ), частка земельної ділянки якого на 50 кв.м. менше (відхилення від ідеальної частки) становитиме 100300 (сто тисяч триста) гривень.

6. Ринкова вартість земельної ділянки №1 (один) з межею 1-2-5-6-1, площею 0,0378 га, що становить 63/100 шістдесят три сотих) ідеальних частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:007:0006, станом час проведення експертизи, становить 758268 (сімсот п`ятдесят вісім тисяч двісті шістдесят вісім) гривень.

Відповідно: за першим варіантом порядку користування земельною ділянкою з відхиленням від ідеальних часток співвласників:

- ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0212 га, яка виділяється в користування співвласнику 51/100 житлового будинку ОСОБА_3 , станом час проведення експертизи, становить 425272 (чотириста двадцять п`ять тисяч двісті сімдесят дві) гривні;

- ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0104 га, яка виділяється в користування співвласнику 49/100 житлового будинку ОСОБА_1 станом час проведення експертизи, становить 208624 (двісті вісім тисяч шістсот двадцять чотири) гривні;

за другим варіантом порядку користування земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток співвласників:

- ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0162 га, яка виділяється в користування співвласнику 51/100 житлового будинку ОСОБА_3 , станом час проведення експертизи, становить 324972 (триста двадцять чотири тисячі дев`ятсот сімдесят дві) гривні;

- ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0154 га, яка виділяється в користування співвласнику 49/100 житлового будинку ОСОБА_1 станом час проведення експертизи, становить станом час проведення експертизи, становить 308924 (триста вісім тисяч дев`ятсот двадцять чотири) гривні.

В дослідницькій частині висновку експерти зокрема зазначають, що за результатами натурного обстеження, та виконаних при цьому контрольних промірів встановлено, що досліджувана земельна ділянка, яка за договором про поділ земельної ділянки від 27 жовтня 2015 року належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , на дату проведення дослідження має площу 378 кв.м., межі земельної ділянки закріплені на місцевості, з боку вулиці На Копані земельна ділянка має сітчасте огородження та облаштовані окремі входи, заїзди на територію земельної ділянки для співвласників житлового будинку. Документальними дослідженнями встановлено, що у спільному користуванні співвласників житлового будинку знаходяться нежитлові приміщення, розташовані у напівпідвалі та першому поверсі, одне над одним, загальною площею 27 кв.м. Також встановлено, що для проїзду до гаража літер Б, сараїв літер В та Г необхідно встановлення сервітуту загальною площею 35 кв.м.

Експерти вказують, що таким чином, площа ділянок спільного користування становитиме 62 кв.м. З врахуванням земельної ділянки, що виділяється у спільне користування: на 51/100 частки житлового будинку з господарськими спорудами, що належить ОСОБА_3 має припадати 161,8 кв.м., на 49/100 частки житлового будинку, що належить ОСОБА_1 має припадати 154,2 кв.м.

Відтак враховуючи існуюче розташування житлового будинку, господарських будівель та споруд на досліджуваній земельній ділянці, договір про поділ земельної ділянки в натурі та припинення спільної часткової власності від 27 жовтня 2015 року, експертами пропонується два варіанти порядку користування земельною ділянкою між двома співвласниками ( ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ).

За першим запропонованим варіантом порядку користування земельною ділянкою (відображений в додатку №1 до висновку):

у спільне користування двох співвласників пропонується надати:

- частину земельної ділянки під житловим будинком площею 27 кв.м. (коридори);

- частину земельної ділянки для проходу-проїзду до господарських будівель що належать ОСОБА_3 (гаражу літер Б, сараю літер В, сараю літер Г) площею 35 кв.м. з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 3,0; 12,29; 2,83; 12,07;

співвласнику 51/100 частки житлового будинку ОСОБА_3 пропонується надати за існуючим порядком користуванням земельну ділянку загальною площею 211,8 кв.м. (0,0212 га), що на 50 кв.м. більше, ніж має припадати на 51/100 частки житлового будинку:

- першу земельну ділянку площею 0,0015 га під господарськими будівлями літер Б, В, Г з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 2,83; 4,74; 3,12; 5,07 та другу земельну ділянку площею 0,0197 га, з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 12 87; 16,13; 12,21; 0,97; 3,27; 1,01; 0,52; 3,37; 1,83; 4,45; 4,70; 3,97; 1,35;

- співвласнику 49/100 частки житлового будинку ОСОБА_1 пропонується надати земельну ділянку загальною площею 104,2 кв.м. (0,0104 га), що на 50 кв.м. менше, ніж має припадати на 49/100 частки житлового будинку з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 5,53; 1,35; 3,97; 1,70; 4,70; 2,85; 2,35; 4,62; 3,27; 0,97; 8,93; 4,74; 12,29.

За другим запропонованим варіантом порядку користування земельною ділянкою (відображений в додатку №2 до висновку):

у спільне користування двох співвласників пропонується надати:

- частину земельної ділянки під житловим будинком площею 27 кв.м. (коридори);

- частину земельної ділянки для проходу-проїзду до господарських будівель, що належать ОСОБА_3 (гаражу літер Б, сараю літер В, сараю літер Г) площею 35 кв.м. з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 3,0; 12,29; 2,83; 12,07;

співвласнику 51/100 частки житлового будинку ОСОБА_3 пропонується надати земельну ділянку загальною площею 161,8 кв.м. (0,0162 га):

- першу земельну ділянку площею 0,0015 га під господарськими будівлями літер Б, В, Г з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 2,83; 4,74; 3,12; 5,07;

- другу земельну ділянку площею 0,0147 га, з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 7,35; 8,90; 5,69; 7,36; 12,21; 0,97; 3,27; 1,01; 0,52; 3,37; 1,83; 4,45; 4,70; 3,97; 1,35;

співвласнику 49/100 частки житлового будинку ОСОБА_1 пропонується надати дві земельні ділянки загальною площею 154,2 кв.м. (0,0154 га):

- першу земельну ділянку площею 0,0104 га з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 5,53; 1,35; 3,97; 1,70; 4,70; 2,85; 2,35; 4,62; 3,27; 0,97; 8,93; 4,74; 12,29;

- другу земельну ділянку площею 0,0050 кв.м. з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 5,52; 8,77; 5,89; 8,90.

За даним варіантом для в`їзду та входу на земельну ділянку АДРЕСА_2 , що виділяється в користування співвласнику 49/100 житлового будинку ОСОБА_1 , необхідно влаштувати заїзд з боку АДРЕСА_1 .

Оцінюючи запропоновані варіанти порядку користування земельною ділянкою суд звертає увагу на те, що відповідно до першого варіанту наявне відхилення від ідеальних часток співвласників, водночас відповідач висловлює готовність сплати позивачу компенсації, така різниця згідно з висновком експертів становитиме 100300 гривень. Проте будь яких реальних дій, в тому числі внесення відповідних коштів на депозитний рахунок суду, стороною відповідача вчинено не було. По при це відповідач в судовому засіданні 23 лютого 2024 року просила в задоволенні позову відмовити повністю, що, на думку суду, свідчить про не небажання з її сторони компенсовувати позивачу різницю у вартості спірної земельної ділянки у випадку визначення судом першого варіанту поділу такої.

Другий варіант поділу передбачає встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток співвласників, та передбачає необхідність влаштування позивачу заїзду з боку вул. На Копані. При цьому відповідач звертає увагу на те, що у разі такого варіанту на запропонованому місці земельної ділянки №2 є червоні лінії.

Як убачається зі змісту запропонованих експертами варіантів користування земельною ділянкою, обидва з них передбачають встановлення земельного сервітуту.

Так згідно з ст. 100 ЗК України земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Відповідно до положень ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом.

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений (частина четверта статті 98 ЗК України).

Так з наведеного вище пункту 2 висновку експертів вбачається, що встановити порядок користування земельною ділянкою без встановлення двох сервітутів для ОСОБА_1 для доступу до приміщень, що йому належать, та ОСОБА_6 для доступу до належного їй гаража, неможливо.

Відтак за обома варіантами експертами пропонується надати у спільне користування сторін частину земельної ділянки під житловим будинком площею 27 кв.м. (коридори), а також частину земельної ділянки для проходу-проїзду до господарських будівель, що належать ОСОБА_3 (гаражу літер Б, сараю літер В, сараю літер Г) площею 35 кв.м. з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 3,0; 12,29; 2,83; 12,07.

З врахуванням того, що нормальне використання сторонами у справі свого майна неможливе без застосування обтяження земельної ділянки сервітутами, а тому такий на думку суду можливо встановити при визначені другого варіанту поділу земельної ділянки для сторін у справі, оскільки завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Без встановлення сервітутів не можливо ефективно захистити права сторін, що в подальшому може породжувати існування нових спорів з приводу земельної ділянки, яка є предметом розгляду в даній справі.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне обрати варіант два поділу земельної ділянки, який передбачає можливість сторін безперешкодно обслуговувати належне їм нерухоме майно та користуватися господарськими спорудами з дотриманням прав усіх співвласників, а відтак забезпечує розумний баланс інтересів сторін.

Зазначений варіант поділу земельної ділянки враховує всі інтереси сторін, є справедливим з огляду на обставини та відносини, що склались між сторонами, є пропорційним до їхніх часток у будинку, тому найбільш ефективно сприяє захисту прав та інтересів сторін. Під час розгляду справи судом першої інстанції не встановлено обставини, які б свідчили про порушення прав відповідача у зв`язку з визначенням такого порядку користування земельною ділянкою, і таких відповідачем не наведено.

При прийнятті цього рішення суд враховує, що вказаний вище варіант експертизи не завдає шкоди раціональному використанню земельної ділянки, не позбавляє можливості кожного з співвласників користуватись своєю частиною будинковолодіння, враховуючи проходи до будинку, споруд та на вулицю.

Вказаний варіант не має істотних зламів у лінії розташування межі та є найбільш оптимальним для всіх співвласників будинковолодіння.

У зв`язку з наведеним вище суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та задовольняє позов в повному обсязі.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші доводи, зазначені сторонами у заявах по суті справи та в судовому засіданні, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Також у відповідності до положень ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Частинами 1, 2 ст. 141 Кодексу визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 768,4 грн. (т. 1 а.с. 1), а також вартості проведення експертизи в розмірі 24088,7 грн. (т. 2 а.с. 39) та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10500 грн.

Керуючись ст.ст. 81, 82, 141, 158, 223, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

постановив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою задовольнити.

Встановити порядок користування земельною ділянкою з кадастровим номером :07:007:0006, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання у спільне користування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 : частини земельної ділянки під житловим будинком площею 27 м2 (коридори) з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 1,70; 4,70; 2,85; 2,35; 4,62; 1,01; 0,52; 3,37; 1,83; 4,45; 4,70; частини земельної ділянки для проходу-проїзду до господарських будівель, що належать ОСОБА_3 (гаражу літера Б, сараю літера В, сараю літера Г) площею 35 кв.м. з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 3,0; 12,29; 2,83; 12,07; у користування ОСОБА_1 надати дві земельні ділянки загальною площею 0,0154 га (154 м2) з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: перша ділянка (площею 0,0104 га (104 м2)): 1,35; 5,53; 12,29; 4,74; 8,93; 0,97; 3,27; 4,62; 2,35; 2,85; 4,70; 1,70; 3,97; друга ділянка (площею 0,0050 га (50 м2)) - 5,52; 8,90; 5,69; 8,77 згідно з додатком №2 до висновку експертів №1935-Е від 11серпня 2023 року.

Встановити сервітут, з метою надання ОСОБА_1 вільного доступу до приміщень: коридор І площею 11,0 кв.м., коридор 1-1 площею 6,4 кв.м., коридор 1-7 площею 4,7 кв.м., коридор II площею 10,7 кв.м., що перебувають у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві власності (згідно з договором дарування від 3 грудня 2002 серія ВАВ №829342).

Встановити сервітут, з метою надання ОСОБА_3 вільного доступу для проходу-проїзду до господарських будівель, що їй належать (гаражу літера Б, сараю літера В, сараю літера Г) площею 35 кв.м. з наступними геометричними розмірами по периметру в метрах: 3,0; 12,29; 2,83; 12,07.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок судового збору; 24088 (двадцять чотири тисячі вісімдесят вісім) гривень 70 (сімдесят) копійок витрат на проведення експертизи; 10500 (десять тисяч п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя: Стрепко Н.Л.