Провадження № 2/127/1855/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Усова Ю.В.,

представника відповідача - адвоката Бездітної Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, в якому просила суд стягнути на її користь з відповідача 2500 доларів США та понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.01.2022, яке набрало законної сили 16.11.2022 було визнано спільною сумісною власністю позивача і відповідача майно, зокрема, обладнання, яке встановлене на земельній ділянці, площею 0,1352 га, кадастровий номер :05:001:0048, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з фотомодулів, моделі АLМ 72-365W в кількості 84 шт., Інвертора АСRUХ-30 k-ОМ в кількості 1 шт., металевого навісу 1 шт. Цим самим рішенням це майно було поділене між сторонами в рівних частках.

Вказаним судовим рішенням була встановлена та обставина, що «згідно копії договору позики від 30.04.2019, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_1 позичила у ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 25000 доларів США та зобов`язалася повернути їх до 30.04.2024, метою отримання позики вказано - придбання та монтаж обладнання, необхідного для будівництва сонячної електростанції, та згідно копії розписки ОСОБА_1 від 30.04.2019 вказані кошти були отримані останньою 30.04.2019. Відповідно до копії розписки ОСОБА_3 від 30.04.2020, 30.04.2020 ним було отримано грошові кошти в сумі 4800 доларів США в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором позики від 30.04.2019, залишок коштів, які зобов`язана повернути ОСОБА_1 , складає 20200 доларів США. Таким чином, зазначеним судовим рішенням, була встановлена та обставина, що джерелом виникнення коштів, за які було придбане обладнання, яке встановлене на земельній ділянці, площею 0,1352 га, кадастровий номер :05:001:0048, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 є отримані позивачем у позику від ОСОБА_3 кошти в сумі 25000 доларів. Ця сама обставина була встановлена і постановою Верховного Суду від 16.11.2022.

У ч. 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Позивач вважає, що договір позики від 30.04.2019 створив для позивача і для відповідача солідарний обов`язок повернення позичених коштів, оскільки ці кошти були використані у спільних сімейних інтересах сторін.

Погашення боргу за договором позики від 30.04.2019 відбувалось наступним чином: 30.04.2020, тобто після припинення шлюбних відносин між сторонами, позивачем повернуто ОСОБА_3 4800 доларів США з особистих коштів позивача, що встановлено рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.01.2022 та постановою Верховного Суду від 16.11.2022, які були ухвалені у справі №128/2224/20; 20000 доларів США повернуто позивачем ОСОБА_3 з коштів, які були одержані від реалізації майна, яке з часом було визнано між сторонами спільною власністю, що підтверджується договором купівлі-продажу від 10.06.2022 та розпискою ОСОБА_3 від 10.06.2022; 200 доларів США позивачем повернуто ОСОБА_3 09.02.2023 з особистих коштів позивача, про що свідчить розписка ОСОБА_3 від 09.02.2023. Таким чином, із загальної суми спільного майна зі ОСОБА_2 боргу: 20000 доларів США були повернуті зі спільного майна подружжя, а 5000 доларів США були повернуті з особистих коштів позивача, тому на підставі ч. 1 ст. 544 ЦК України позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Усов Ю.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бездітна Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Відзив на позовну заяву мотивований тим, що позивачем ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того факту, що саме кошти «нібито» отримані нею за договором позики та борговою розпискою, були використані нею на оплату обладнання та його монтажу. Даний договір позики від 30.04.2019 є нікчемним, так як він суперечить нормам чинного законодавства. Жодних договорів будь-яких позик грошових коштів на побудову сонячної електростанції на спільній ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) земельній ділянці в АДРЕСА_1 , на момент подання ОСОБА_2 первинної позовної заяви про поділ майна подружжя до Вінницького районного суду не існувало. Розрахунок з підрядником ФОП ОСОБА_4 за відповідними договорами проводився виключно за рахунок спільних ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) грошових коштів отриманих від основного виду діяльності - заробітної плати в АТ «Вінницяобленерго».

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що до нього звернулася сім`я ОСОБА_5 , а саме ОСОБА_1 , яка є його племінницею, позичити 25000 доларів США для бізнесу, а саме для придбання сонячних батарей. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 приїхали в офіс до ОСОБА_3 у м. Тиврів, де було укладено договір позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Кошти у розмірі 25000 доларів США ОСОБА_1 забирала особисто, однак свідок вважав, що кошти ним передаються в інтересах їх сім`ї ОСОБА_5 . Була домовленість, що вказані кошти будуть повертатися по 5000 доларів США щороку. В подальшому він дізнався, що між подружжям ОСОБА_5 виникли непорозуміння, однак ОСОБА_1 було продано майно і йому повернуті вказані кошти.

Свідок ОСОБА_6 , який є рідним братом відповідача ОСОБА_2 , в судовому засіданні пояснив, що зі слів його брата йому відомо, що він з дружиною купували обладнання, необхідне для будівництва сонячної електростанції, однак необхідності в отриманні позики для цього від брата він не чув.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який 19.03.2020 розірвано між ними у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), що не заперечується сторонами та підтверджується рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.01.2022 (справа №128/2224/20).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.01.2022 (справа №128/2224/20) позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне набуте в шлюбі майно: земельну ділянку, площею 0, 1352 га, кадастровий номер :05:001:0048, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; обладнання, встановлене на земельній ділянці, площею 0, 1352 га, кадастровий номер :05:001:0048, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з фотомодулів, моделі ALM 72-365W в кількості 84 шт., Інвертора ACRUX-30 k-ОМ в кількості 1 шт., металевого навісу 1 шт.; автомобіль Nissan X-Trail, сірого кольору, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Поділено вказане спільне майно подружжя, а саме:

визнано за ОСОБА_2 право власності на: 1/2 частку земельної ділянки, площею 0, 1352 га, кадастровий номер :05:001:0048, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частку обладнання, встановленого на земельній ділянці, площею 0,1352 га, кадастровий номер :05:001:0048, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з фотомодулів, моделі ALM 72-365W в кількості 84 шт., Інвертора ACRUX-30 k-ОМ в кількості 1 шт., металевого навісу 1 шт.; 1/2 частку автомобіля Nissan X-Trail, сірого кольору, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

визнано за ОСОБА_1 право власності на: 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1352 га, кадастровий номер :05:001:0048, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частку обладнання, встановленого на земельній ділянці, площею 0, 1352 га, кадастровий номер :05:001:0048, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з фотомодулів, моделі ALM 72-365W в кількості 84 шт., Інвертора ACRUX-30 k-ОМ в кількості 1 шт., металевого навісу 1 шт.; 1/2 частку автомобіля Nissan X-Trail, сірого кольору, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

припинивши право спільної сумісної власності на дане майно.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 51 890,24 грн., що становить 1/2 частку грошових коштів, отриманих ОСОБА_1 згідно договору №452-4 від 17.05.2019 «Про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом», укладеного між ТОВ «Енера Вінниця» та ОСОБА_1 , за період з 20 березня 2020 року по серпень 2020 року включно. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про поділ спільного майна подружжя відмовлено.

В задоволенні зустрічних позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності відмовлено в повному обсязі.

В задоволенні заявлених позовних вимог за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки в частині зазначення покупцем ОСОБА_1 , визнання ОСОБА_7 покупцем за договором купівлі-продажу земельної ділянки, визнання права власності на майно, відмовлено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5 994, 68 грн. (а.с. 62-85).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 17.05.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 січня 2022 року задоволено. Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 січня 2022 року в частині задоволення первісного позову ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання за ОСОБА_2 право власності на обладнання, встановленого на земельній ділянці, площею 0,1352 га, кадастровий номер :05:001:0048, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресом АДРЕСА_1 , яке складається з фотомодулів, моделі ALM 72-6-365 m, в кількості 84 шт., інвертора ACRUX-30 к-ОМ в кількості - 1 шт., металевого навісу 1 шт., про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 51 890, 24 грн, що становить частку грошових коштів, отриманих ОСОБА_1 , згідно договору № 452-4 від 17 травня 2019 року «Про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом», укладеного між ТОВ «Енера Вінниця» та ОСОБА_1 , за період з 20 березня 2020 року по серпень 2020 року включно, та відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 в частині визнання за нею права приватної власності на обладнання, встановленого на земельній ділянці, площею 0,1352 га, кадастровий номер :05:001:0048, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресом АДРЕСА_1 , яке складається з фотомодулів, моделі ALM 72-6-365 m, в кількості 84 шт., інвертора ACRUX-30 к-ОМ в кількості - 1 шт., металевого навісу 1 шт., а також в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат по оплаті судового збору в сумі 5 994, 68 грн. скасовано та ухвалено нове рішення. В задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання за ОСОБА_2 право власності на обладнання, встановленого на земельній ділянці, площею 0,1352 га, кадастровий номер :05:001:0048, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресом АДРЕСА_1 , яке складається з фотомодулів, моделі ALM 72-6-365 m, в кількості 84 шт., інвертора ACRUX-30 к-ОМ в кількості - 1 шт., металевого навісу 1 шт., та про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 51 890, 24 грн, що становить частку грошових коштів, отриманих ОСОБА_1 , згідно договору № 452-4 від 17 травня 2019 року «Про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом», укладеного між ТОВ «Енера Вінниця» та ОСОБА_1 , за період з 20 березня 2020 року по серпень 2020 року включно відмовлено. Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на обладнання, встановленого на земельній ділянці, площею 0,1352 га, кадастровий номер :05:001:0048, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресом АДРЕСА_1 , яке складається з фотомодулів, моделі ALM 72-6-365 m, в кількості 84 шт., інвертора ACRUX-30 к-ОМ в кількості - 1 шт., металевого навісу 1 шт. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 7900,65 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16.11.2022 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Постанову Вінницького апеляційного суду від 17 травня 2022 року в оскаржуваній частині вимог ОСОБА_2 скасовано та залишено в силі в цій частині рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 січня 2022 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 13 499,46 грн. (а.с. 35-60).

Згідно з копією договору позики від 30.04.2019, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_1 позичила у ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 25000 доларів США та зобов`язалася повернути їх до 30.04.2024, метою отримання позики вказано придбання та монтаж обладнання, необхідного для будівництва сонячної електростанції. Копією розписки ОСОБА_1 від 30.04.2019 підтверджується отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_3 кошти в сумі 25000 доларів США відповідно до договору позики від 30.04.2019 (а.с. 6-7).

Позичальником ОСОБА_1 повернуто позикодавцю ОСОБА_3 4800 доларів США в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором позики від 30.04.2019. Залишок коштів, які зобов`язана повернути ОСОБА_1 , складає 20200 доларів США, що підтверджується копією розписки ОСОБА_3 від 30.04.2020 (а.с. 8).

Згідно з копією розписки ОСОБА_3 від 10.06.2022, ОСОБА_3 10.06.2022 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20000 доларів США в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором позики від 30.04.2019 (а.с. 9).

Відповідно до копії розписки ОСОБА_3 від 09.02.2023, ОСОБА_3 09.02.2023 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 200 доларів США в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором позики від 30.04.2019 (а.с. 10).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 зобов`язання за договором позики від 30.04.2019 перед позикодавцем ОСОБА_3 виконала повністю.

Звертаючись до суду із цим позовом про стягнення з відповідача 2500 доларів США, ОСОБА_1 обгрунтовувала позовні вимоги тим, що оскільки позичені нею у ОСОБА_3 грошові кошти в загальній сумі 25000 доліарів США були використані в інтересах сім`ї, а саме для придбання та монтаж обладнання, необхідного для будівництва сонячної електростанції на земельній ділянці сторін по справі та рішенням суду, яке набуло законної сили, ця земельна ділянка і розміщене на ній обладнання сонячної електростанції було визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набутим в шлюбі майном та розділено між ними по частці кожному, тому відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір позики від 30.04.2019 створив для позивача і для відповідача солідарний обов`язок повернення позичених коштів, оскільки ці кошти були використані у спільних сімейних інтересах сторін. Так як 20000 доларів США позивачкою було повернуто ОСОБА_3 за рахунок реалізації спільного майна сторін - обладнання сонячної електростанції, а решту 5000 доларів США позивач повернула зі своїх особистих коштів, тому позивач вважає, що на підставі ч. 1 ст. 544 ЦК України слід стягнути з відповідача на її користь половину повернутих нею коштів, а саме в сумі 2500 доларів США.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 525, 526, 599 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга статті 1047 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором.

Договір позики від 30.04.2019, є тим документом, що підтверджує виникнення між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 правовідносин за договором позики. Вказані кошти були повністю повернуті позивачкою ОСОБА_1 , що не заперечується позикодавцем ОСОБА_3 та наданими суду копіями розписок. Вказаний договір позики є чинним та ніким не скасованим та не оспореним.

Судом встановлено, що на момент укладення ОСОБА_1 30.04.2019 договору позики сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі.

Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз вищевказаних норм свідчить, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно із п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, про визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при поділі майна враховується також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Правовий аналіз частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів.

Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

У рішенні Вінницького районного суду Вінницької області від 13.01.2022 (справа №128/2224/20), яке набуло законної сили, зазначено: «Крім цього, суд вважає доведеним, що сторонами в шлюбі було набуто у власність обладнання, встановлене на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з фотомодулів, моделі ALM 72-365W в кількості 84 шт., Інвертора ACRUX-30 k-ОМ в кількості 1 шт., металевого навісу 1 шт, оскільки його придбання та монтаж було вчинено в період перебування ними в шлюбі та відповідачкою не доведено достатніми доказами придбання даного майна за кошти, які належали їй особисто, з урахуванням також пояснень свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що надаючи кошти в позику вважав, що договір укладається ОСОБА_1 в інтересах сім`ї та про обставини їх окремого проживання йому нічого не було відомо. Крім цього, тривале не проживання особи за певною адресою не може підтверджуватися актами сусідів, оскільки такий доказ може засвідчувати лише обставини, які існують на момент складання відповідного акту. Та проживання подружжя в певний період часу за різними адресами не є достатнім доказом фактичного припинення шлюбних відносин за відсутності встановлення будь-яких перешкод для розірвання шлюбу, яке було вчинено сторонами добровільно в органах РАГСу лише 19.03.2020. Суд вважає, що відповідачкою не доведено достатніми та допустимими доказами фактичне припинення шлюбних відносин з позивачем з 01.01.2019, а отже не вбачає підстав для застосування ч. 6 ст. 57 СК України. Крім цього, суд звертає увагу, що договори підряду щодо виконання робіт з будівництва спірного обладнання було укладено між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_8 02.04.2019 та за умовами даних договорів (п.п. 5.1, 6.1) визначено вартість робіт в сумі 471 446 гривень та 151 637 гривень, та зазначено, що протягом 2-х днів з моменту підписання даних договорів замовник вносить аванс у розмір 30 % від суми, вказаної в п. 5.1 цього Договору, що виходячи із загальної суми договорів складає 186 924, 90 гривень. При цьому, договір позики коштів, про який зазначає ОСОБА_1 в зустрічній позовній заяві, був укладений 30.04.2019, тобто вже після дати укладення договорів підряду та дати сплати авансу, договір позики було укладено в період шлюбу, отримані кошти, за твердженням відповідачки, було використано на придбання вказаного спірного обладнання та його встановлення, з урахуванням того, що воно встановлене на земельній ділянці, що є спільним майном подружжя, суд вважає, що таке обладнання також є спільним майном подружжя. Відповідно, суд вважає доведеним належність сторонам на праві спільної сумісної власності спірної земельної ділянки, автомобіля та відповідного обладнання, розташованого на спірній земельній ділянці».

Як вбачається з копії договору позики від 30.04.2019, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_1 позичила у ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 25000 доларів США та зобов`язалася повернути їх до 30.04.2024, метою отримання позики вказано придбання та монтаж обладнання, необхідного для будівництва сонячної електростанції. Копією розписки ОСОБА_1 від 30.04.2019 підтверджується отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_3 кошти в сумі 25000 доларів США відповідно до договору позики від 30.04.2019.

Матеріалами справи підтверджується, що позичені у ОСОБА_3 грошові кошти за договором позики від 30.04.2019 повернуті ОСОБА_1 повністю. Зокрема, 20000 доларів США позивачкою було повернуто ОСОБА_3 за рахунок реалізації спільного майна сторін - обладнання сонячної електростанції, а решту 5000 доларів США позивач повернула зі своїх особистих коштів.

Оскільки використання позивачкою ОСОБА_1 позичених грошових коштів в загальному розмірі 25000 доларів США в інтересах сім`ї, а саме для придбання та монтаж обладнання, необхідного для будівництва сонячної електростанції на земельній ділянці сторін по справі, підтверджується рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.01.2022 (справа №128/2224/20), яке набуло законної сили і обов`язок за договором позики щодо повернення грошових коштів ОСОБА_1 виконала повністю, зокрема, 20000 доларів США позивачкою було повернуто ОСОБА_3 за рахунок реалізації спільного майна сторін - обладнання сонячної електростанції, а решту 5000 доларів США позивач повернула зі своїх особистих коштів, тому відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину повернутих нею коштів, а саме в сумі 2500 доларів США.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 202, 207, 372, 525, 526, 530, 544, 599, 626, 1046-1049 ЦК України, ст. 61, 65, 69, 70 СК України, ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 82, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2500 доларів США та 1073,60 грн. понесеного судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Суддя: