КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Гуль В.В.,

судді Матвієнко Ю.О., Мельник Я.С.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку "Оберіг-Київ" - Халупного Андрія Вадимовича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 травня 2023 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку "Оберіг-Київ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку "Оберіг-Київ" звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило:

- стягнути з ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_1 на користь ОСББ "Оберіг-Київ" заборгованість по сплаті внесків та платежів у розмірі 6861 грн. 04 коп., з яких: 6631 грн. 74 коп. - основний борг за несвоєчасну оплату внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, 66 грн. 72 коп. - 3 % річних та 162 грн. 58 коп. - інфляційні втрати;

- судові витрати за подання позовної заяви про стягнення заборгованості, сплачені ОСББ "Оберіг-Київ", покласти на відповідача.

У березні 2023 року позивачем було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій він, посилаючись на те, що відповідач у повному обсязі сплатив заборгованість по сплаті внесків та платежів, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 8770 грн. 00 коп., з яких: 2270 грн. 00 коп. - судовий збір за подання позовної заяви; 6500 грн. 00 коп. - судові витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01.05.2023 провадження у справі за позовом ОСББ "Оберіг-Київ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрито. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп. (а.с. 78-81).

Відмовляючи у стягненні судових витрат на професійну (правничу) допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача не направлено на адресу іншого учасника (відповідача) документів на підтвердження відповідних вимог, що позбавило останнього можливості подати до суду клопотання про зменшення розміру таких витрат відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 126 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить частково скасувати рішення суду першої інстанції та змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат, а саме стягнути витрати на професійну правничу допомогу з відповідача.

При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що разом із заявою про зменшення позовних вимог позивачем було надано належні докази надсилання її копії з додатками відповідачу, що, у свою чергу, свідчить про неправомірність відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржено лише позивачем і лише в частині незадоволених вимог про стягнення судових витрат на професійну (правничу допомогу). В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01.05.2023 провадження у справі за позовом ОСББ "Оберіг-Київ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрито. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп.

При цьому, як вбачається зі змісту вказаного рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки представником позивача не направлено на адресу іншого учасника (відповідача) документів на підтвердження відповідних вимог, що позбавило останнього можливості подати до суду клопотання про зменшення розміру таких витрат відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 126 ЦПК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення витрат на професійну (правничу) допомогу у розмірі 6500 грн. 00 коп. позивачем до заяви про зменшення позовних вимог було додано копію платіжного доручення №104 ПАТ КБ "Приватбанк" від 06.12.2021, копію платіжного доручення № 247 ПАТ КБ "Приватбанк" від 15.03.2023, копію договору про надання правничої допомоги № 01/11 від 01.11.2021, копію додаткової угоди № 1 від 01.11.2021 № 1 до договору № 01/11 про надання правничої допомоги від 01.11.2021, копію Акту виконаних робіт № 1 від 01.12.2021, копію Акту виконаних робіт № 2 від 15.03.2023.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

За приписами ч.3ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 28.12.2020 року по справі № 640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу адвокатом часу.

Разом з тим, за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 (постанова від 03.10.219 року), в яких, серед іншого наголошено, що:

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт;

- суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У додатковій постанові від 19.02.2020 року по справі № 755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Дослідивши надані стороною позивача докази на понесення ним судових витрат на правничу допомогу, перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 грн. 00 коп.

Висновок суду першої інстанції про те, що представником позивача не направлено на адресу іншого учасника (відповідача) документів на підтвердження відповідних вимог, що позбавило останнього можливості подати до суду клопотання про зменшення розміру таких витрат відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 126 ЦПК України, колегія суддів вважає помилковим, адже в матеріалах справи наявні належні докази надіслання заяви про зменшення позовних вимог на повну адресу відповідача, що вказана на описі вкладення, відправка якого засвідчена фіскальним чеком з трекінговим номером, а також відміткою (підписом оператора та печаткою поштового відділення) на самому описі вкладення (а.с. 67, 69).

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у цій частині про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку "Оберіг-Київ" - Халупного Андрія Вадимовича - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 травня 2023 року в частині вирішення питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку "Оберіг-Київ" судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п'ятсот) грн. 00 коп.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Оберіг-Київ", , місцезнаходження: м. Київ, пров. Московський, будинок № 2-И.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник