Справа № 484/2/24
Провадження № 2-о/484/24/24
Ухвала

про залишення заяви без руху

09 січня 2024 року м. Первомайськ

суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Максютенко О.А., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , заінтересована особа: Новобузький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства

встановив

04.01.2024 року заявниця в інтересах малолітніх дітей звернулась до суду з заявою про встановлення факту батьківства з померлим ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Статтями 175, 177ЦПК України визначено вимоги до змісту та форми позовної заяви, документів, що додаються до позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Статтею 130СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч.3 ст. 128 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 135 СК України встановлює, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Зазначене кореспондується з п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де вказано, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень вчинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) як заінтересовані особи.

Відповідно до ч. 4 ст.294ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

До заінтересованих осіб не можуть бути віднесені органи державної влади та місцевого самоврядування та інші організації, яким закон надає право засвідчити певний юридичний факт. Такі організації не є заінтересованими особами тому, що вони не визначають правових наслідків цього юридичного факту, а лише засвідчують, реєструють його.

При цьому заявниці слід врахувати, що суб`єктний склад заінтересованих осіб по справі визначається в залежності від мети встановлення факту (відділ соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; нотаріальну контору, інших спадкоємців - у справах про встановлення факту прийняття спадщини, тощо).

Встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні можливе за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, зазначення у заяві мети встановлення факту, що має юридичне значення має важливе значення для правильного визначення кола заінтересованих осіб, а також для перевірки судом наявності спору про право.

Між тим, заявниця у своїй заяві окреслила мету: «для того щоб у свідоцтві про народження дітей було вірно записано дані про батька та для підтвердження права на спадкування майна після смерті ОСОБА_5 ».

Щодо спадкування майна після смерті ОСОБА_5 заявниці необхідно зазначити, яке саме майно, залишилось після смерті, де та з чого воно складається.

Якщо заявниця бажає отримати грошову допомогу, як після загибелі (смерті) військовослужбовця, то в цьому випадку необхідно звернути увагу щодо кола заінтерисованих осіб.

Таким чином, відсутність у заяві конкретно зазначеної мети встановлення факту, що має юридичне значення перешкоджає суду правильному визначенню кола заінтересованих осіб, а також для перевірки наявності чи відсутності спору про право. Заявниці потрібно конкретно зазначити, яке саме майно вона бажає успадкувати після смерті ОСОБА_5 .

Також заявницею не зазначено, яким чином встановлення цього факту впливає на права і обов`язки заінтересованих осіб, про яких вона вказала у своїй заяві.

В заяві не зазначено, ким являється ОСОБА_4 по відношенню до неї та померлого, не вказано на які спадкові права вона претендує. Також заявниця не вказала останнього місця проживання ОСОБА_5 , що позбавляє суд можливості визначити коло спадкоємців.

Суд роз`яснює, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства за життя.

Суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Підставою для визнання батьківства в судовому порядку може бути також висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Як в самій заяві, так і в доданих до неї матеріалів відсутнє клопотання про призначення судово-генетичної експертизи з найближчими прямими родичами дитини, яка б могла підтвердити пряму спорідненість між померлим та дітьми.

Згідно ч. 1 ст.185ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищенаведене, заяву слід залишити без руху, надавши заявниці строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя

постановив

заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , заінтересована особа: Новобузький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства, залишити без руху.

Надати заявниці десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Роз`яснити заявниці, що у разі виконання вимог ухвали у встановлений строк, заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявниця не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява буде визнана неподаною і повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: