ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8001/22Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-з/4817/21/24 Доповідач - Храпак Н.М.
Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2024 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:
головуючого - Храпак Н.М.
суддів - Костів О. З., Хома М. В.,
за участі секретаря - Іванюти О.М.
представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дубового А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Дубовий Артема Михайлович про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення судових витрат у справі №607/8001/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2023 року, ухваленого суддею Братасюком В.М., у цивільній справі за позовом приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа ОСОБА_3 про стягнення грошей,-
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишено без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2023 року - залишено без змін.

13 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дубовий А. М. подав до Тернопільського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткової постанови.

В обґрунтування вимог посилається на те, що у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні, яке відбулось 06.02.2024, представником позивача було зроблено заяву про те, що буде понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., докази чого будуть надані суду протягом 5-ти днів з дня прийняття постанови у справі відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України .

Позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи у розмірі 6000,00 грн., що підтверджується: договором про надання правничої (правової) допомоги № 01/2022-06-17 від 17.06.2022 р.; додатковою угодою № 1 від 11.12.2023 р. до договору про надання правничої (правової) допомоги № 01/2022-06-17 від 17.06.2022 р.; актом від 09.02.2024 р. про надання правничої допомоги згідно з договором про надання правничої допомоги № 01/2022-06-17 від 17.06.2022 р., ; платіжною інструкцією № 54 від 17.01.2024 р.

Вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим та співмірним.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Дубовий А.М. підтримав заяву про ухвалення додаткової постанови.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за штрих кодом 42.

Представник АТ «Універсалбанк» також в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки до електронного кабінету.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за штрих кодом 606.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи.

Відповідно до п.п 1, 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку та день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету учасника справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши пояснення представника позивача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами заяви про ухвалення додаткового рішення в її межах, колегія суддів вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно з ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Так, за правилами ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 ст.137 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Наявними в справі письмовими доказами підтверджується, що представником скаржника вищенаведені вимоги закону дотримані, оскільки заява про стягнення витрат за професійну правничу допомогу міститься у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до апеляційного суду та в судовому засіданні 06.02.2024 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Дубовий А.М. через систему "Електронний суд" подав до Тернопільського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткової постанови, в якій зазначив, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи у розмірі 6000,00 грн.

На підтвердження вимог додав: договір про надання правничої (правової) допомоги № 01/2022-06-17 від 17.06.2022 р.; додаткову угоду № 1 від 11.12.2023 р. до договору про надання правничої (правової) допомоги №01/2022-06-17 від 17.06.2022 р.; акт від 09.02.2024 р. про надання правничої допомоги згідно з договором про надання правничої допомоги № 01/2022-06-17 від 17.06.2022 р.; платіжну інструкцію №54 від 17.01.2024 р.

Відповідно до описів вкладення №030 та №022 про направлення листів, копію заяви про вирішення питання про стягнення судових витрат та додатки до неї направлені позивачу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Також згідно з квитанцією №576018 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету заява про вирішення питання про стягнення судових витрат та додатки до неї направлені АТ "УніверсалБанк".

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвокат Дубовий А.М. надав суду копію додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №01/2022-06-17 від 17.06.2022 р., акти приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 17.06.2022р. , з яких вбачається, що вартість отриманих послуг з надання правової допомоги складає 6000 гривень, а саме, за ознайомлення із апеляційною скаргою ОСОБА_2 , написання відзиву на апеляційну скаргу та участь у судовому засіданні при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Як вказано в зазначеному акті, сторони зауважень та скарг з приводу дотримання договорів про надання правничої допомоги не мають.

ОСОБА_1 сплачено по договору гонорар у розмірі 6000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №54 від 17.01.2024.

Отже, вказані документи в сукупності підтверджують, що адвокатом надано, а клієнтами прийнято роботу щодо справи в суді апеляційної інстанції .

Також колегія суддів бере до уваги, що від ОСОБА_2 не надійшло заперечення щодо стягнення судових витрат чи обґрунтованого клопотання про зменшення розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги.

При цьому, колегія суддів зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У п. 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт при перегляді даної справи в суді апеляційної інстанції, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також відсутність обґрунтованого клопотання про зменшення розміру вказаних витрат, колегія суддів вважає, що слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6000 грн.

Керуючись ст.ст. 35, 133, 137, 141, 259-261, 270, 374, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Дубовий Артем Михайлович про ухвалення додаткової постанови задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Додаткова постанова складена 12 березня 2024 року.

Головуючий: Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома