Справа № 442/5445/24
провадження №2/457/297/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука В.І.,

при секретарі Ярова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати,

в с т а н о в и в :

Головне управління Пенсійного фонду України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення переплати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області перебуває ОСОБА_1 як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді. У 2020 році відповідач звернувся до Львівського окружного алміністративно суду із позовною заявою до Головного управління про зобов?язання провести перерахунок та виплату довічного грошового утримання в розмірі 90 % від суддівської винагороди відповідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області № 427 від 03.03.2020 року, починаючи з 19.02.2020 року. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у спраці №380/7718/20 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління про визнання протиправним дій та зобов?язання вчинити дії. Даним рішенням визнано протиправними дії Головного управління щодо відмови Відповідачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суді у відставці та зобов?язано Головне управління здійснити відповідачу, як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою ТУ ДСА у Львівській області від 03.03.2020 №427, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2021 у справі № 380/7718/20 апеляційну скаргу Головного управління залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №380/7718/20 без змін. На виконання вищезазначеного рішення суду у справі №380/7718/20, яке набрало законної сили 19.02.2021, Головним управлінням з 19 лютого 2020 року проведено перерахунок Відповідачу щомісячного довічного грошового утримання , судді у відставці згідно з довідкою ТУ ДСУ України від 03.03.2020 за №427 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум, у розмірі 56 % від суддівської винагороди. Оскільки рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №380/7718/20 зобов?язано Головне управління здійснити Відповідачу, як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою ТУ ДСА у Львівській області від 03.03.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020, то відповідний перерахунок було здійснено з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 та у відповідності до ст. 142 Закону 1402, тобто в розмірі 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Не погодившись з виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №380/7718/20, відповідач повторно звернувся до адміністративного суду з позовною заявою. Судовим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 у справі №380/17435/21, яке набрало законної (юридичної) сили 29.07.2022 та підлягає виконанню зобов?язано Головне управління зарахувати Відповідачу до стажу роботи, що дає судді право на відставку половину строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. Івана Франка (з 01.09.1982 по 15.06.1984, що становить 11 місяців 1 день та з 28.06.1986 по 29.06.1989, що становить 1 рік 6 місяців) і календарного періоду проходження строкової військової служби в Збройних силах (з 16.06.1984 по 27.06.1986, що становить 2 роки 11 днів) та зобов?язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату Відповідачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із врахуванням загального стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання 28 років 1 місяць 4 дні. В результаті проведення таких перерахунків довічного грошового утримани судді у відставці на виконання рішень судів, у відповідача виникла переплата за період, з 01.09.2016 по 31.01.2020 в сумі 54170,63 грн., яка підлягає поверненню. Станом на сьогоднішній день відповідачем зайво отримані суми довічного грошового утримання судді у відставці Головному управлінню не повернуті. У зв`язку з чим позивач просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 54170,63 грн. надмірно виплаченої пенсії та судовий збір.

Ухвалою суду від 26.08.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справ проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Відповідач до судового засідання не з`явився з невідомих причин. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши письмові докази по справі, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Львівській області і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Як вбачається з позовної заяви, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у спраці №380/7718/20 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління про визнання протиправним дій та зобов?язання вчинити дії. Даним рішенням визнано протиправними дії Головного управління щодо відмови Відповідачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суді у відставці та зобов?язано Головне управління здійснити відповідачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою ТУ ДСА у Львівській області від 03.03.2020 №427, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

На виконання вищезазначеного рішення суду у справі №380/7718/20, яке набрало законної сили 19.02.2021, Головним управлінням з 19.02.2020 року проведено перерахунок Відповідачу щомісячного довічного грошового утримання, судді у відставці згідно з довідкою ТУ ДСУ України від 03.03.2020 за №427 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум, у розмірі 56 % від суддівської винагороди.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 у справі №380/17435/21 зобов?язано Головне управління зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає судді право на відставку половину строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. Івана Франка (з 01.09.1982 по 15.06.1984, що становить 11 місяців 1 день та з 28.06.1986 по 29.06.1989, що становить 1 рік 6 місяців) і календарного періоду проходження строкової військової служби в Збройних силах (з 16.06.1984 по 27.06.1986, що становить 2 роки 11 днів) та зобов?язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із врахуванням загального стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання 28 років 1 місяць 4 дні.

Відповідачу було проведено перерахунок грошового утримання на підставі вище вказаного рішення суду.

Позивач посилається на те, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 по справі №380/17435/21 набрало законної сили з 29.07.2022 року, а перерахунок проведений із врахуванням загального стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання 28 років 1 місяць 4 дні із врахуванням раніше виплачених сум, у зв`язку з чим виникла переплата пенсії за період з 01.09.2016 року по 31.01.2020 року у розмірі 54 170 грн. 63 коп.

Тому позивач звернувся з даним позовом до відповідача, але суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (ч.5 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто, згідно з даною нормою закону поверненню підлягають лише кошти, якщо їх виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, та в разі недобросовісності з боку набувача.

За відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, такі кошти поверненню не підлягають.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі №6-151цс13 та від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс 14, яка, з точки зору ч.4 ст.263ЦПК України, має враховуватися судом.

Виходячи з аналізу ст. 1215 ЦК України безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Крім того, порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

В силу статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014).

Зі змісту п. 3 цієї постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або ненадання інформації, обов`язковість подання якої передбачена законодавством.

Закон встановлює два виключення з цього правила: по - перше , якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по - друге , у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17 зазначено, що обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. При цьому, порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначенийстаттею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`тастаттею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за правилами яких суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку (не більше як 20% пенсії).

На переконання суду, позивачем не доведено та не надано суду доказів на підтвердження рахункової помилки, а також доказів того, що переплата пенсії відповідачу була здійснена внаслідок зловживань, допущенням будь-якої недобросовісної поведінки з боку пенсіонера або подання ним недостовірних даних, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії.

В позовній заяві не обґрунтовано та не зазначено доказів недобросовісності та вчинення протиправних дій з боку ОСОБА_1 при отриманні коштів ГУ ПФУ в Львівській області. Окрім цього, позивачем не надано жодного розрахункового документу щодо виплачених сум в результаті чого викикла заборгованість саме у сумі 54170,63 гривень.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У рішенні суду повинні відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Оскільки позивачем в ході розгляду справи не доведено недобросовісності з боку відповідача, що є обов`язковою умовою для повернення безпідставно набутих виплат, а також набуття виплат в наслідок рахункової помилки, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ГУПФУ в Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми грошового утримання судді.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 280-284 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду Львівської впродовж тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, .

Відповідач: ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: В. І. Марчук