Провадження №2/523/668/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами в яких просить зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01.07.2019р. №523/16044/18 на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частки на 1/6 частину заробітку (доходу).

Позовні вимоги мотивовані тим, що встановлений судом розмір аліментів повинен бути зменшений, так як нараз він доглядає за своїм батьком, ОСОБА_4 , який є інвалідом І групи. Крім того, він доглядає за матір`ю, яка є тяжко хворою та не може себе обслуговувати самостійно. Своїх батьків він забезпечує самостійно, за власний кошт. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2023р. було відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.02.2024р. було закрито підготовче провадження у справі з призначенням розгляду справи за участю сторін.

Внаслідок відсутності відомостей про належне сповіщення відповідачки, розгляд справи неодноразово відкладався.

Позивач ОСОБА_1 в призначене судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Направив до суду заяву в якій просить провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином. Нарпаивла заяву в якій просить відмовити у задоволенні позову.

Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини прийшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від шлюбу народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01.07.2019р. (справа №523/16044/18) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 були стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) батька.

З представлених позивачем документів убачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками є: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ) (а.с.9).

Згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 та довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААА №951592 ОСОБА_5 з 07.09.2012р. була встановлена перша «Б» група інвалідності.

Довідками, виданими Управлінням соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси від 25.03.2022р. та від 20.03.2023р. підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та йому з 01.01.2020р. по 31.01.2023р. та з 01.02.2023р. по 31.01.2024р. призначено допомогу компенсацію за надання соц. пос. особ. з інв. 1 гр. ОСОБА_5 . Вказаною довідкою не вказано розмір призначеної допомоги.

Крім того, як стверджує позивач, він з 26.07.2023р. втратив свій єдиний офіційний заробіток, є безробітним та не може знайти собі інший вид заробітку.

Підставою звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів є посилання позивача на зміну матеріального стану, що унеможливлює проведення сплати аліментів у розмірі, визначеному судовим рішенням.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за домовленістю сторін або рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, ОСОБА_1 посилається на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки на теперішній час він не може працевлаштуватись та отримувати дохід, а також вказує, що на його утриманні перебувають його батьки.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

У відповідність до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Так, посилаючись на зміну матеріального стану ОСОБА_1 вказує на відсутність у нього на теперішній час роботи та постійного джерела доходу. Водночас, матеріали справи не місять жодного доказу, який би вказував на те, що ОСОБА_1 у 2023р. не отримував будь який дохід (заробіток). Не надані суду документи, які б підтверджували розмір доходу (заробітку) позивача, який він отримував на час стягнення з нього аліментів.

Відтак, позивачем не доведено, що з часу стягнення з нього аліментів (2020р.) та до теперішнього часу його дохід (заробіток) значно став меншим.

Посилання ОСОБА_1 про те, що на його утриманні перебувають його батьки також судом до уваги не приймається, так як по-перше, суду не надано жодного доказу, який підтверджував перебування його матері на його утриманні, по-друге, сама по собі інвалідність батька ОСОБА_1 та отримання ним від соціальної служби допомоги у вигляді компенсації за надану допомогу, не може бути оцінено судом, як безумовна підстава погіршення матеріального стану позивача, що в свою чергу давало б підстави для зменшення розміру аліментів. При цьому позивачем не надано суду розмір допомоги, який він отримує, як компенсацію, розмір щомісячного пенсійного забезпечення його батька, якщо така йому виплачується, докази фактичних витрат, які він несе внаслідок перебування на його утриманні батька тощо.

Крім того, приймаючи до уваги, що з ОСОБА_1 рішенням суду була стягнута частка від його заробітку (доходу), позивач взагалі не вказує у якому грошовому розмірі він сплачує аліменти на утримання дитини, від якого розміру його доходу здійснюється такі розрахунки, чи перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист зі стягнення аліментів, та чи існує заборгованість по аліментам на сьогодні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі у зв`язку з їх недоведеністю.

Згідно ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12,81,141,263, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення у повному обсязі.

Відомості про сторін.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 23 лютого 2024р.

Суддя