Справа № 214/8809/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Малаховська І.Б. дослідивши зміст заяви представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, -

Встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони проведення будь-яких дій, що пов`язані з відчуженням ( купівлі-продажу, дарування, застави та інше) майна яка належить ОСОБА_3 у вигляді двокімнатної квартири, яка розташована за адресою на 2 поверсі 4 поверху житлового будинку, загальною площею 55,8 кв.м., житлова площа 31,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви вказує що в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває позовна заява за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою, справа № 214/8809/23. Після відкриття провадження у справі за вищезазначеною позовною заявою позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

07.04.2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, що підтверджується борговою розпискою, про те що ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 суму у розмірі 10 000,00 Доларів США.

ОСОБА_3 свої зобов`язання за договором позики не виконав, отримані в борг грошові кошти не повернув.

Предметом розгляду позовної заяви є стягнення боргу за борговою розпискою у розмірі 10 000,00 доларів США.

Відповідно до відомостей з єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_3 володіє на праві приватної власності квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно середньостатистичних даних сайту «OLX» аналогічна за характеристиками квартира у Саксаганському районі має ринкову вартість 357 245 грн.

Забезпечення позовної заяви шляхом заборони відчуження квартири буде відповідати принципу співмірності із заявленими вимогами.

Дослідивши заяву про забезпечення позову суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

В рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд наголошує на необхідності підтримання «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

В свою чергу представником позивача не зазначено обґрунтування того, яким чином незабезпечення позову може реально утруднить або унеможливить виконання рішення про стягнення грошових коштів, які дії відповідача свідчать про його наміри відчужити квартиру або навмисно уникнути цивільної відповідальності.

Крім того, квартира яка розташована за адресою АДРЕСА_1 ., згідно витягу з реєстру про державну реєстрацію обтяжень є предметом іпотеки, за договором іпотеки з позикою грошей, іпотекодержателем якої є ОСОБА_4 (запис 57032785 від 11.03.2021 р.) Згідно ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель має першочергове право задоволення своїх вимог у разі реалізації предмету іпотеки. Наявність іпотеки не позбавляє суд права в рамках забезпечення позову накладати заборону відчуження на майно, проте, заявник при зверненні до суду має вказати крім заходу забезпечення позову, який належить застосувати, обґрунтування його необхідності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню оскільки заявником не зазначено обґрунтування необхідності заборони відчуження та що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

Постановив:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Суддя І.Б. Малаховська