Провадження № 2/522/1020/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала справа за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 04.08.2016 року у розмірі 83 648,97 гривень.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.09.2023 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.08.2016 року у розмірі 83 648, 87 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суму сплаченого судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

09.10.2023 року від ОСОБА_1 на адресу суду надала заяву про перегляд заочного рішення від 05.09.2023 року по зазначеній цивільній справі.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення суду зазначено, що ОСОБА_1 не згодна з рішенням суду, поштову кореспонденцію від імені суду не отримувала, у зв`язку з чим при розгляді справи у судовому засіданні присутня не була, через що була позбавлена можливості надавати суду пояснення та свої заперечення на позов. Також зазначає, що не отримувала від суду копію заочного рішення, про існування судового рішення дізналася з Єдиного державного реєстру судових рішень Вважає, що судове рішення є необґрунтованим, на думку відповідачки дане рішення прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, ухвалене без повного та всебічного з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для справи, без проведення в судовому засіданні належного дослідження та оцінки доказів, які мають істотне значення для вирішення справи по суті. Також зазначила, що роздруківка із сайту Банку не може бути належним доказом, оскільки не підтверджує умов кредитування та наявності заборгованості у визначеній позивачем сумі. Крім того, Банк не надав документи щодо руху коштів по банківським рахункам за картками, відкрити 11.08.2016 року та 03.04.2018 року. Тобто, встановити суму загальної заборгованості не є можливим.

Матеріали заяви разом зі справою суддя отримала 10.10.2023 року.

Ухвалою суду від 10.10.2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 05.09.2023 року було призначено до розгляду у судовому засіданні на 20.10.2023 року.

У судове засідання призначене на 20.10.2023 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 03.11.2023 року.

У судове засідання призначене на 03.11.2023 року сторони не з`явилися, 27.10.2023 року АТ КБ «ПриватБанк» адресу суду поштою надав заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в яких просили відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

В обґрунтування заперечень зазначено, що заявником не надано доказів, які б підтверджували поважність причин її неявки в судові засідання. Звернувшись до суду з заявою про перегляд заочного рішення, доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи, не надає. Крім того, відповідачкою не доведено відсутність заборгованість перед Банком. Щодо ненадання Банком розрахунку заборгованості зазначено, що позивачем було надано виписку по рахунку, з якої вбачається, що відповідачка знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором и знову користувалася кредитними коштами. Крім того, відповідачка до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що вона знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за Договором..

Ухвалою суду від 03.11.2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду задоволено. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.09.2023 року по даній справі скасовано та призначено справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін із призначенням судового засідання на 23.11.2023 року.

У судове засідання 23.11.2023 року сторони не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 10.01.2024 року.

У судове засідання 10.01.2024 року сторони не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. В матеріалах справи наявна заява позивача щодо розгляду справи за їх відсутністю. З боку відповідачки відзив на позов не надано.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України передбачено що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 12.01.2024 року.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та додані до неї документи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.08.2016 року Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» укладено кредитний договір із ОСОБА_1 , шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з умовами якого остання отримала кредит на споживчі цілі. (а. с. 24).

Позивач виконав вимоги укладеного кредитного договору між ним та відповідачкою та надав відповідачці кредитні кошти, які в цьому договорі зазначені, що не спростовано стороною відповідача.

Із позову вбачається, що відповідачка свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Зазначені обставини відповідачкою не оспорюються.

Згідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно позову, позивач виконав вимоги укладеної між ним та Відповідачем кредитного договору та надав Відповідачу кредитні кошти, що не спростовано стороною Відповідача.

Відповідно до наданих до суду позивачем розрахунків заборгованості за договором № б/н від 04.08.2016 року судом встановлено, що у відповідачки станом на 22.05.2023 року має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 83 648,87 грн. (а. с. 4-21).

Банк надав Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, згідно якої:

-11.08.2016 року старт карткового рахунку № НОМЕР_1 ;

-11.08.2016 року зміна кредитного ліміту, встановлено кредитний ліміт в розмірі 0,00 грн.;

-11.08.2016 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн.;

-12.08.2016 року збільшено кредитний ліміт до 1 000,00 грн.;

-08.11.2017 року збільшено кредитний ліміт до 15 000,00 грн.;

-02.10.2018 року збільшено кредитний ліміт до 50 000,00 грн.;

-15.10.2019 року збільшено кредитний ліміт до 56 500,00 грн.;

-21.05.2020 року зменшено кредитний ліміт до 54 104,75 грн.;

-01.06.2020 року зменшено кредитний ліміт до 52 857,08 грн.;

-13.10.2021 року збільшено кредитний ліміт до 75 000,00 грн.;

-14.01.2022 року збільшено кредитний ліміт до 100 000,00 грн.;

-28.10.2022 року зменшено кредитний ліміт до 100 000,00 грн.;

-08.11.2022 року зменшено кредитний ліміт до 100 000,00 грн.;

-22.11.2022 року зменшено кредитний ліміт до 100 000,00 грн.;

-06.12.2022 року зменшено кредитний ліміт до 99 604,59 грн.;

-20.12.2022 року зменшено кредитний ліміт до 99 604,59 грн.;

-26.12.2022 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а. с. 22).

Також банком надано довідку про видані кредитні картки, згідно якої відповідачці видано:

- кредитну картку Універсальна НОМЕР_2 , дата відкриття 11.08.2016 року, термін дії до 03/18;

- кредитну картку Універсальна НОМЕР_3 , дата відкриття 03.04.2018 року, термін дії до 03/22. (а. с. 23).

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. (а. с. 29-66).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Проте позивач не просить стягнути з відповідачки проценти за користування кредитом.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті (https://privatbank.ua), як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (04.08.2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (05.06.2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) .

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Предметом позову є стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 83 648,87 грн.

Дана сума підтверджена випискою по рахунку за договором і розрахунком наданим як доказ в матеріалах справи позивачем. Окрім того суд враховує, що відповідно до розрахунку встановлено, що відповідач періодично сплачувала заборгованість за кредитним договором. (а. с. 80-170).

На зазначені у заяві ОСОБА_1 про перегляд рішення суду доводи, суд зазначає наступне.

Щодо підстави про ненадання сторонами по справі заяв чи клопотання про ухвалення заочного рішення, то суд зазначає, що позивачем разом з позовом було надано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та позивач не заперечував проти заочного розгляду. (а.с. 78).

Щодо підстави про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог суд зазначає, що згідно п. 2.1.1.2.12 умов договору у разі закінчення строку дії карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту карти з новим строком дії).

Відповідачка звернулася в Банк з заявою про перевипуск карти, тобто надання карт з новим строком дії. На підтвердження здійснення перевипуску карток позивачем надана відповідна довідка про видані картки та виписку по рахунку.

Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого Клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці.

Оскільки перевипуск карти не являється укладенням нового кредитного договору, в заповненні додаткових документів для перевипуску картки не мало необхідності, що не суперечить чинному законодавству України.

Таким чином виписка по рахунку відповідачки за договором містить у собі усі картки, які перевипускалися у зв`язку з закінченням строку дії попередньої картки.

Також суд зауважує, що загальна заборгованість відповідачки перед позивачем визначається випискою по рахунку за договором і розрахунком наданим як доказ в матеріалах справи позивачем, що було зазначено у заочному рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 05.09.2023 року.

Щодо посилання відповідачки на неврахування судом факту періодичної сплати нею заборгованості за кредитним договором, то суд зазначає, що даний факт також було встановлено судом- а саме 31.03.2023 року переказ з картки на картку, 21.07.2022 року здійснювала переказ з цієї картки на іншу картку, 30.06.2022 року витрачала кошти в м. Берлін на послуги туризму та транспортних перевезень, що свідчить про користування кредитними коштами.

Відповідачка не надала до суду будь-яких доказів на спростування наявності заборгованості або його розміру.

Відповідно до наданої банком виписки по рахунку по картці ОСОБА_1 суд вбачає, що відповідачка активно користувалася кредитними коштами, наданими позивачем, а тому було обізнана про фактичну суму заборгованості.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2 684,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 16, 203, 207, 509, 524, 525, 526, 530, 536, 549, 550-551, 610-612, 625-626, 629, 638, 639, 640, 1048, 1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 27, 43, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України; суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.08.2016 року у розмірі 83 648 (вісімдесят три тисячі шістсот сорок вісім) гривень 87 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) суму сплаченого судового збору у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 12.01.2024 року.

Суддя: Л.В. Домусчі