Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1668/24
Провадження № 2/376/910/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Батовріної І.Г.

за участю секретаря Гіптенко Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 05.07.2021 року було укладено кредитний договір № 501, за умовами якого відповідач отримав кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 15 000 грн., який пізніше збільшено до 50 000 грн.. Відповідач не виконував свої кредитні зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом 31.03.2024 становить 72 813,11 грн., з яких: 45 317,66 грн. - заборгованість за кредитом, 27 495,45 грн. - заборгованість за процентами. Позивач направив письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем не погашено. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість на загальну суму 72 813,11 грн, а також судові витрати.

Ухвалою суду від 11.07.2024 року провадження у зазначеній справі відкрито та постановлено здійснювати розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

19.11.2024 року від представника відповідача надійшли пояснення на позовну заяву, у яких вказав, що позовну заяву визначає частково, а саме заборгованість у розмірі первинного ліміту 15 000 грн.. Зазначає, що збільшення кредитного ліміту до 50 000 грн. проведено без відома позивача, згоди на таке збільшення не надавав. Матеріали справи не містять письмових підтверджень, що з саме з наданими представником позивача Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою відповідач ознайомився при підписанні заяви. Окрім того інформація з сайту банку не може бути належним доказом, оскільки вона повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, а саме банку, яка на свій розсуд вносить зміни в умови та правила споживчого кредитування. Вказує, що відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням.

10.12.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на пояснення у яких зазначено, що відповідачем була підписана заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №501 від 05.07.2021. Банк належним чином виконав свої зобов`язання - надав відповідачу кредитні кошти. Відповідач погодилася із запропонованими умовами кредитування, підписав Заяви, Паспорти споживчого кредиту та фактично отримала кредитні кошти. Таким чином, між банком і відповідачем було укладено письмовий договір, згідно з яким відповідач отримав кредит. Кредит наданий, а договір укладений шляхом підписання заяви, яка містить усі суттєві умови, притаманні кредитному договору, згідно з ЦК України. Протягом дії заяви кредитний ліміт за заявою збільшувався. Наголошує на тому, що з внесенням змін до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» законодавство не вимагає підпису клієнта на публічній частині договору, а лише розміщення її оприлюднення на веб-сайті. Вказує, що протягом дії кредитного договору відповідач не надав заперечень банку, що не погоджується з розміром збільшеного кредитного ліміту, а навпаки активно користувався карткою після збільшення розміру кредитного ліміту. Окрім того відповідач не звертався до банку про надання роз?яснень незрозумілих йому умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування. Вказує, що відповідач активно користувався кредитними коштами та частково сплачував борг, що відображено у виписці з особового рахунку. Щодо посилання представника відповідача на те, що відповідач є учасником бойових дій, зазначає, що ОСОБА_1 не надав банку копію військового квитка або довідку про призов військовозобов?язаного на військову службу, або витяг із наказу чи довідку про зарахування до списків військової частини, які надають право на отримання пільг передбачених Законом України «Про соціальний статус і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Окрім того дані документи потрібно надати перед отриманням кредиту. На підставі викладеного просила позов задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позові просить здійснювати розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, про причини неявки суд не повідомили, подали заяву про розгляд справи без їх участі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 05.07.2021 р. відповідач підписав Заяву № 501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якої відкрив поточний рахунок № НОМЕР_1 та отримав кредитну картку № НОМЕР_2 з кредитним лімітом у сумі 15 000 грн. (а.с. 8).

Підписавши вказану заяву, відповідач беззастережно підтвердив, зокрема, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть йому бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку).

Відповідно до умов вказаної заяви стандартна процентна ставка складає 47,88 % річних, реальна річна процентна ставка складає 47,88 %.

Крім того, у заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначено, що розрахунковий день - 30 число кожного місяця. Строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дня кредитного ліміту. Зі спливом вказаного строку дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь якої із сторін або підстав для його скорочення у порядку, визначеному ДКБО.

У розділі «Заключні положення (Кредитна картка)» вказано, що у випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом, застосовується процентна ставка на основного боргу у розмірі 62 процентів річних (а.с. 8 зворот).

З копії паспорту споживчого кредиту, який підписано відповідачем 05.07.2021 року, слідує, що в ньому зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (тип кредиту - кредитна лінія, сума/ліміт кредиту - 15000,00 грн., строк кредитування - 12 місяців, зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін), інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача ( розмір стандартної процентної ставки - 47,88% річних, порядок повернення кредиту, додаткова інформація (процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 62,0% річних з 1 (першого) дня виникнення простроченої заборгованості на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 9).

Із змісту Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО, яка є складовою частиною договору, слідує, що у ній зазначено умови надання та обслуговування кредитної карти.

Таким чином, між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Згідно з довідкою про збільшення кредитного ліміту по договору №501, укладеного з ОСОБА_1 , кредитний ліміт за картою збільшувався, складав станом на 05.07.2021 15 000,00 грн., 22.10.2021 30 000,00 грн., 25.11.2021 40 000,00 грн., 14.12.2021 50 000,00 грн., 27.02.2022 43 576,00 грн., 03.03.2022 48 576,00 грн., 13.05.2022 50 000,00 грн..

З наданих позивачем розрахунків суми заборгованості за кредитним договором, станом на 31.03.2024 р. загальний розмір заборгованості відповідача становить 72 813,11 грн., з яких: 45 317,66 грн. - заборгованість за кредитом, 27 495,45 грн. - заборгованість за процентами (а.с. 29-31).

Також, з виписки з особового рахунку за період з 05.07.2021 р. по 31.03.2024 р. вбачається користування ОСОБА_1 кредитними коштами з деталізацією операцій (а.с.32-40).

Відповідач погодився із умовами Кредитного договору, адже після отримання кредитної картки, за умовами укладеного з банком договору, здійснював дії щодо її активації, користувався карткою (отримував готівку, сплачував карткою товари та послуги), що підтверджується випискою з рахунку.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором.

Суд звертає увагу, на той факт, що виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, оскільки містить детальний розпис нарахованої заборгованості, зокрема, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом.

31.03.2024 АТ «ПУМБ» направило ОСОБА_1 письмову вимогу (повідомлення) про необхідність виконати зобов`язання щодо погашення заборгованості на загальну суму 72 813,11 грн., проте відповідач залишив зазначене повідомлення банку без відповіді та задоволення.

У силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «ПУМБ» та був ознайомлений з основними умовами кредитування, надання споживачу споживчого кредиту, інформацією щодо орієнтованої реальної річної ставки, порядком повернення кредиту та інше, про що свідчить паспорт споживчого кредиту, який підписаний власноручним підписом відповідача.

Відповідно до довідки, виданої АТ «ПУМБ», кредитний ліміт за договором №501 було збільшено до 50 000,00 грн..

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №501 та виписки по особовому рахунку з 05.07.2021 року по 31.03.2024 року ОСОБА_1 користувався вказаними кредитними коштами, та не висловлював заперечень, щодо зміни кредитного ліміту по вказаному кредитному договору.

Відповідно підпункту 4.3.6.4 пункту 4.3 частини 4 розділу ІІ ДКБО, який є публічною частиною договору, до якого приєднався відповідач, підписавши заяву на приєднання до ДКБО, яка є індивідуальною частиною договору, сторони дійшли згоди, що банк (відповідач) має право змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого кредитного ліміту або закрити кредитний ліміт взагалі за умови інформування клієнта (позивача) шляхом направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір кредитного ліміту. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19 розділу ІІ цього договору, клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення банку, згода клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним, що позивачем сума кредитного ліміту збільшена правомірно відповідно до умов договору.

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було, власного контррозрахунку не надано.

Щодо посилання представника відповідача на те, що відповідач є учасником бойових дій, то суд зазначає наступне.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У статті 1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 15 статті 14 вказаного Закону військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Відповідно до роз`яснень Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (лист від 01.02.2019 №321/722) зазначено, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Вказаний висновок сформульовано і у постанові Верховного суду від 04.09.2024 року по справі № 426/4264/19.

У свою чергу матеріали справи не містять відповідних документів як доказів звільнення ОСОБА_1 від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом в розумінні пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Представником відповідача надано до суду лише копія посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_3 від 17 червня 2015 року.

Дана копія посвідчення є документом, що може підтверджувати наявність у ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та права на пільги (з 17 червня 2015 року) відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Разом з цим, вказаний закон не містить норм, які б звільняли позичальника від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом протягом особливого періоду у зв`язку з наявністю у нього статусу учасника бойових дій.

Окрім того матеріали справи не містять доказів про повідомлення стороною відповідача банку та надання перелік документів на підтвердження того, що відповідач має право на пільги, визначені п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк, кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість згідно з договором за основним зобов`язанням у розмірі 45 317,66 грн. та за нарахованими відсотками 27 495,45 грн.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Матеріали справи не містять, та відповідачем і його представником не надано доказів в розумінні положень ст.ст.76-81 ЦПК України на спростування позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у заявленому позивачем розмірі, що виникла внаслідок порушення кредитних зобов`язань відповідачем.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 2 422,40 грн.

На підставі приведеного вище, керуючись 11, 526, 610, 611, 625, 627,634, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 4, 12, 76 81, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, , заборгованість за кредитним договором № 501 від 05.07.2021 року у розмірі 72 813 (сімдесят дві тисячі вісімсот тринадцять) грн. 11 коп., яка складається з: 45 317,66 грн. - заборгованість за кредитом, 27 495,45 грн. - заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, , судовий збір у сумі 2 422 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г. Батовріна