Справа № 473/5032/23 Головуюча у 1-й інстанції Лузан Л. В.
Провадження № 22ц/812/116/24 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

4 січня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Серебрякової Т. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 8 листопада 2023 року, ухваленого під головуванням судді Лузан Л. В. у місті Вознесенську Миколаївської області зі складанням його повного тексту 13 листопада 2023 року, по справі

за позовом

Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (АТ КБ «ПриватБанк»)

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення 68 615 грн 12 коп. заборгованості за кредитним договором у вигляді тіла кредиту та прострочених відсотків.

В обґрунтування позову банк зазначив, що 15 липня 2019 року позичальницею ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, з метою отримання банківських послуг та оформлення картки, на підставі якої відкрито рахунок та надана кредитна картка.

Між тим, в порушення умов договору кредитування з використанням кредитної карти, позичальницею у визначені строки не погашена сума основного кредиту та проценти за користування кредитом, а тому банк має право вимагати повернення кредитної заборгованості та прострочених відсотків.

У відзиві на позовну заяву відповідачка, діючи через свого представника - адвоката Могилу С. М., заперечувала щодо задоволення позову, та вважала його необґрунтованим, оскільки додана до позову анкета, тарифи а також умови і правила надання банківських послуг не містять доказів, що сторони погодили умови надання банківських послуг, а саме нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Крім того в анкеті заяві не зазначено конкретні строки, на які надано кредит та не передбачено його дострокове повернення, тому вважала позовну заяву передчасною та необґрунтованою. До моменту звернення банка до суду вона не отримувала вимог про здійснення відповідних платежів та необхідності повернення кредиту. На час судового розгляду Торгово-промисловою палатою України засвідчено форс-мажорні обставини у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору та іншим зобов`язанням.

Подала до суду клопотання про долучення виписок з її рахунку, які підтверджують погашення нею кредитної заборгованості.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 8 листопада 2023 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, ухвалено про стягнення з ОСОБА_1 40 128 грн 69 коп. заборгованості за кредитним договором, в іншій частині позову відмовлено.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем за допомогою належних доказів не доведено узгодження усіх істотних умов з позичальницею при укладенні договору кредитування, а тому немає підстав для стягнення з відповідачки відсотків нарахованих за користування кредитом. При тому є підстави для стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту внаслідок неповернення кредитних коштів

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, а також недостатньо вмотивованим просить його скасувати та ухвалити нове, про відмову в задоволенні позову. Посилалася на відсутність узгодження між сторонами основних умов договору, зокрема, відсотків за користування кредитом та терміну повернення кредитних коштів. Інша заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг підписана нею лише 11 липня 2023 року, та свідчить про ознайомлення позичальниці з умовами та правилами надання послуг у банку, без узгодження конкретних умов договору.

Посилалась на відповідну судову практику.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважав її доводи необґрунтованими, а саму скаргу такою, що не підлягає задоволенню та просив залишити рішення місцевого суду без змін.

В письмових поясненнях на відзив на апеляційну скаргу вважав доводи відзиву необґрунтованими, а його зміст таким, що не заперечує доводів апеляційної скарги з приводу строку дії договору.

Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 15 та 27 грудня 2023 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 липня 2019 року відповідачкою ОСОБА_1 підписана анкета - заява про приєднання до надання ПАТ «ПриватБанк» банківських послуг без зазначення будь-якого різновиду банківських послуг, як то кредит, депозит, відкриття рахунку, та бажаного розміру кредитного ліміту. Між тим за довідкою, що надана банком, за кредитним рахунком, яким користувалася відповідачка, на підставі виданих їй платіжних карток, встановлено ліміт щодо отримання нею банківських коштів, який станом на 26 вересня 2013 року складав 5 000 грн та збільшений 1 жовтня 2013 року до 13 000грн, 12 травня 2017 року до 15 000грн, 17 серпня 2017 року до 17 000грн, після чого 7 серпня 2018 року до 22 000 грн, 15 липня 2019 року до 30 500 грн, 13 лютого 2020 року до 35 000грн, 18 серпня 2020 року до 50 000грн та 18 грудня 2020 року до 60 000грн. Кінцевий термін повернення банківських коштів визначено за строком дії п`яти платіжних карток, які були надані позичальниці для користування кредитними коштами починаючи з 26 вересня 2013 року і до травня 2023 року (а.с.11,12,13).

За таких обставин, договір кредитування, що укладався між сторонами повинен був складатися із заяви позичальника щодо приєднання, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою.

Разом з тим, позичальницею ОСОБА_1 підписана тільки заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у якій не узгоджено інші складові договору про надання банківських послуг, а саме розмір відсотків, тощо, та не підписані «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» (а.с.13, 27-64). Відповідачкою лише надана згода на те, що вона зобов`язується знайомитися з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті (а.с.13).

Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозуміли усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші.

Відтак, положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

Вважаючи, що такі умови між банком та позичальницею узгоджені, банком до матеріалів справи наданий витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених протоколом шаблоном № 118 від 8 квітня 2019 року (а.с.27-64), на яких відсутній підпис позичальниці про ознайомлення з ними, та їх узгодження.

Надаючи саме такі Умови та правила, затверджені у банку 8 квітня 2019 року, позивачем не доведені обставини, що розрахунок ним проведено виключно за їх умовами, та на час підписання позичальницею анкети-заяви ці Умови та правила не були змінені, зокрема, наведений банком розрахунок заборгованості свідчить про застосування ним, як кредитором процентної ставки у розмірі 3,4 % щомісяця (40,8% річних) за користування кредитом та з 1 листопада 2021 року в розмірі 3,4 % щомісяця (40,8% річних) на прострочений кредит (а.с.6-8).

Між тим, у заяві позичальниці від 15 липня 2019 року відсоткова ставка взагалі не зазначена.

За такого та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду при ухвалені постанови від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 та є підставою для застосування до правовідносин, що виникли між учасниками даної цивільної справи, яка знаходиться на перегляді у суді апеляційної інстанції.

Надання банком копії заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, яка підписана від імені ОСОБА_1 11 липня 2023 року, як дати підписання та укладення договору, не може вважатися узгодженням умов попереднього договору, укладеного на підставі заяви-анкети від 15 липня 2019 року, оскільки по-перше, у цій заяві від 11 липня 2023 року перелічені фінансові умови надання платіжних карток за сьома типами кредитного продукту за різними кредитними картками з отриманням для використання семи різних розмірів кредитного ліміту коштів, із зазначенням різних процентних ставок, розмірів мінімального платежу; а по-друге, строк дії платіжних карток за анкетою-заявою від 15 липня 2019 року закінчився ще у травні 2023 року до моменту ознайомлення відповідачки з іншими умовами договорів шляхом її підписання у липні 2023 року (а.с.14-25).

Відповідно до висновку Великої Плати Верховного Суду, зробленого у постанові від 23 травня 2022 року під час розгляду справи № 393/126/20, під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

За такого, підтвердження прийняття позичальницею умов та тарифів зі сплати процентів за наданими банком заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 11 липня 2023 року, є неналежним доказом за укладеним між сторонами договором на підставі заяви-анкети від 15 липня 2019 року, строк дії якого сплив.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, які встановлені на підставі належних доказів, що надані сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для нарахування процентів за користування кредитом до 11 липня 2023 року. Але не звернув увагу на нарахування банком комісії, що не зазначена в розрахунку, але відображена у виписці за рахунком.

За положеннями абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.

Разом з тим, з доданих до позовної заяви розрахунку і банківської виписки позивачем нарахована комісія на суму 4 961 грн, яка врахована у тіло кредиту та заявлена як заборгованість за кредитом, хоча не є узгодженою з відповідачкою, а тому підлягає виключенню із суми заборгованості за тілом кредиту.

На підставі наведеного, слід дійти висновку, що фактично отримані та використані позичальницею кошти на загальну суму 174 014 грн повернуті АТ КБ «ПриватБанк» в добровільному порядку лише в розмірі 145 299 грн 50 коп., та враховуючи списання банком з її іншого рахунку у серпні і вересні 2023 року суми 2 102 грн 10 коп., з підтвердженням цього відповідними виписками. Внаслідок цього сума неповернутих позичальницею банку коштів складає 29 761 грн, яка і є заборгованістю за тілом кредиту на підставі укладеного сторонами договору від 15 липня 2019 року (а.с.9-10, 90,91).

За такого суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі, зазначаючи про відсутність підстав для стягнення відсотків, але при визначенні суми заборгованості за тілом кредиту помилився у вирахуванні цієї суми.

Тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту слід змінити у відповідності до пп. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, зазначивши про стягнення з позичальника на користь банку заборгованості за кредитом в сумі 29 761 грн.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», на його користь слід стягнути з відповідачки судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1 164 грн 15 коп., та на користь ОСОБА_1 з банку судові витрати в розмірі 832 грн 25 коп. за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Усі інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та обставин справи, які належним чином встановлені та досліджені судами першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями 367, 376, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені представником ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 8 листопада 2023 року - змінити, зазначивши про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 29 761 грн заборгованості за тілом кредиту та 1 164 грн 15 коп. судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 832 грн 25 коп. судових витрат за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

Т. В. Серебрякова