Справа № 530/951/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

11.01.2024 року м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Ситник О.В. , за участі секретаря судового засідання Стрілець Л.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Зіньків Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( місце реєстрації АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

До Зіньківського районного суду звернувся ОСОБА_1 , з первинних позовних вимог відповідачем був зазначений Зіньківська міська рада Полтавського району Полтавської області . В подальшому позивач замінив відповідача на ОСОБА_2 . Із позову вбачається, що ОСОБА_1 у 2008 році звернувся до Зіньківської міської ради з метою вирішення своїх житлових питань . З цих підстав йому було запропоновано вселитись до житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , так як даний будинок пустував із 1990 року , там ніхто не проживав , руйнувався . Із 2008 року позивач ОСОБА_1 як вказує у позові вселився із дозволу місцевої влади , оскільки на цій території знаходився житловий будинок і почав відкрито ним користуватись , ним приведено у відповідність вказане житлове приміщення , а саме проведені комунікації , світло, газ , вода , наведено лад прибудинкової території. Тобто увесь цей час він господарює відкрито та вільно користується житлом, сплачує комунальні послуги . Увесь цей час я вважав цей житловий будинок власністю міської ради , оскільки вселився за їх дозволом, але ніяких документів на руки не тримав , а ні ордера на вселення , а ні будь яких інших документів . Нещодавно він звернувся до Зіньківської міської ради з питанням узаконення даного житлового будинку де він відкрито безперешкодно ним користується із 2008 року , тобто більше 15 років , то отримав відповідь що даний житловий будинок не рахується на балансі у міській раді . Стверджує, що не знав , що даний житловий будинок належить ОСОБА_2 , вважав що вселився на правовій підставі , а будинок належить місцевим органам, тому позивач враховуючи дані наявні факти , звернувся до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Ухвалою судді від 01.08.2023 року було відкрито загальне провадження , підготовче судове засідання призначено на 14.09.2023 року ( а.с. 32) , ухвалою суду від 17.11.2023 року витребувано докази із Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», розгляд справи відкладено на 11.12.2023 рік. ( а.с. 58) Ухвалою суду від 11.12.2023 року за заявою позивача було замінено відповідача по справі , а саме замінено відповідача Зіньківську міську раду на ОСОБА_2 , розгляд справи відкладено на 22.12.2023 рік . ( а.с. 85) Ухвалою суду від 22.12.2023 року закрито підготовче судове засідання та розгляд справи призначено на 11.01.2024 рік. ( а.с. 95) .

В судове засідання 11.01.2024 року сторони не з`явились , від позивача надійшла заява в якій він підтримує позовні вимоги та прохає їх задовольнити і розглянути справу у його відсутність ( а.с. 110) , від відповідача ОСОБА_2 заяв, клопотань , заперечень до суду не надійшло , він повідомлений належним чином про розгляд справи , в судове засідання не з`явився ( а.с. 107-109) .

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування підготовчого процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 ( місце проживання АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю - підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що в АДРЕСА_2 знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями за номером АДРЕСА_2 , який в цілому складається з житлового будинку ( літ. А-1), рік побудови 1930 , сараю ( літ. Б), сарай ( літ. В) , навіс ( літ. в) , погріб вхідний ( літ. в-1) , вбиральня ( літ. Г) , огорожа , ворота № 1- 2 , технічна документація на житловий будинок із господарськими будівлями занесена до Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва ( а.с. 8-13) , позивачем по справі є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалід 2 групи , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ( а.с. 5-7) , АДРЕСА_2 перейменована на АДРЕСА_2 ( а.с. 14) , позивач ОСОБА_1 вів переписку із Зіньківською міською радою щодо узаконення прав на проживання його у будинку за адресою АДРЕСА_2 ( а.с. 15-16) , з відповіді виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області від 08.09.2022 року позивачу ОСОБА_1 вбачається, що Зіньківська міська рада не має у комунальній власності житлового будинку за вище зазначеною адресою ( а.с. 17-18) , з довідки ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» вбачається, що власником домоволодіння є фізична особа , а її ідентифікація є конфіденційною інформацією ( а.с. 19, 34-36) , відповідно до звіту про оцінку майна на час звернення до суду вона складає 88 598 гривень ( а.с. 20-27) , земельна ділянка на якій розташований житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 у власність не передавалась та є комунальною власністю Зіньківської міської ради і відноситься до земель житлової та громадської забудови ( а.с. 46) , відповідно до довідки ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» вбачається, що у відповідності до матеріалів станом на 31.12.2013 року право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_2 зареєстровано в реєстровій книзі № 12 за реєстровим номером № 1633 за ОСОБА_2 ( свідоцтво про право на спадщину , видане Гадяцькою державною нотаріальною конторою від 26.08.1993 року за № 1552 ) частка 1/1 . ( а.с. 67) , відповідно до квитанцій про сплату комунальних послуг які надані до суду позивачем вбачається, що ОСОБА_1 уклав договір про надання газопостачання за адресою АДРЕСА_2 із 2014 року та сплачує комунальні послуги ( а.с. 71-83) , із показань свідків ОСОБА_3 вбачається , що вона проживає за адресою АДРЕСА_3 , та стверджує, що по АДРЕСА_2 , приблизно із 1990 років і до 2008 року ніхто не проживав , а з 2008 року з дозволу міського голови ОСОБА_4 в будинок заселився ОСОБА_1 , підключив комунікації , оскільки всі послуги були відключені за борги , та відкрито проживає , користується та володіє житловим будинком безперервно , здійснює ремонт ( а.с. 111-114) . З показань свідка ОСОБА_5 яка проживає за адресою АДРЕСА_4 , та стверджує, що по АДРЕСА_2 , приблизно із 1990 років і до 2008 року ніхто не проживав , а з 2008 року з дозволу міського голови ОСОБА_4 в будинок заселився ОСОБА_1 , підключив комунікації , оскільки всі послуги були відключені за борги , та відкрито проживає , користується та володіє житловим будинком безперервно , здійснює ремонтні роботи , ніколи не чула , щоб були якісь до нього претензії щодо проживання в цьому будинку , відомості їй про власника не відомі. ( а.с. 115-117) , із пояснень свідка ОСОБА_6 який проживає за адресою АДРЕСА_4 вбачається, що він знає ОСОБА_1 , оскільки останній є його сусідом , приблизно із 2008 року останній вселився зі згоди місцевої влади у даний житловий будинок , який до цього був порожній та безхазяйний , всі комунікації були відключені за борги , і з того часу ОСОБА_1 в ньому відкрито та постійно і безперервно проживає , щодо відсутності документів на цей будинок йому невідомо . ( а.с. 119-120) .

Враховуючи той факт , що позивач ОСОБА_1 проживає та користується відкрито житловим будинком із 2008 року , в який він вселився зі згоди представників міської ради в той час , та вважав що даний будинок належить міській раді , але даний житловий будинок як з`ясувалось не перебуває на балансі територіальної громади , а є у власності іншої фізичної особи , але ніяких претензій з боку власника чи будь кого іншого до позивача на протязі цих років із часу вселення - не було , та іншого альтернативного шляху визнати за ним право власності на цей будинок немає , він звернувся до суду із позовом про визнання права власності за набувальною давністю керується ст. 344 , 396 ЦК України , оскільки відкрито проживає та володіє і користується цим будинком більше 10 років. ( а.с. 1-4, 69)

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом . Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У Цивільному кодексі України набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Згідно ст.344 ЦК України, підставами для набуття права власності на майно за набувальною давністю, є добросовісне заволодіння особою чужим майном і відкрите, безперервне володіння нерухомим майном протягом десяти років. При цьому, добросовісним заволодінням може вважатись таке, коли володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю.

Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2001 року.

Таким чином, інститут набувальної давності за своєю правовою природою покликаний усунути юридичну невизначеність поняття фактичного володіння майном, ввести до цивільного обороту вибулі з нього нерухомі речі, чим забезпечити стабільність цивільних правовідносин. Набувальна давність є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 ЦК України, а саме: наявність законного об`єкту володіння, добросовісності, відкритості, безперервності, визначених законом строків володіння. Відсутність однієї із них виключає можливість для позитивного вирішення справи. При цьому, дана стаття визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю.

Зокрема, володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Крім того, володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним, та безперервним протягом визначених законом строків (для нерухомого майна протягом 10 років, а для рухомого майна - 5 років).

Законний об`єкт володіння означає, що річ, якою володіє особа (особи), не виключений з цивільного обороту та не обмежений в цьому.

В обґрунтуванні заявленого позову позивач зазначив про те, що він відкрито, безперервно володіє нерухомим майном, а саме житловим будинком з господарськими будівлями що розташований за адресою АДРЕСА_2 , вважав що вселився у будинок який перебуває на балансі міської ради , відкрито для третіх осіб , безперервно користується цим будинком , уклав договір із газопостачальною організацією офіційно про надання йому послуг , користувався цими послугами та сплачував комунальні послуги , з показань свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є сусідами позивача , що підтверджується їхньою пропискою , вбачається, що ОСОБА_1 з дозволу міської ради вселився у житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , а цей будинок із 1990 року був без господарів і там ніхто не проживав , будинок став розвалюватись , ОСОБА_1 став проживати там постійно , відкрито , провів комунікації , безперервно проживає там близько 16 років. Тобто позивач ОСОБА_1 більше ніж десять років проживає за адресою АДРЕСА_2 , відкрито для третіх осіб володіє та користується нерухомим майном , за цей час ніхто не звертався до позивача з питаннями та вимогами стосовно чи виселення чи якихось вимог про усунення перешкод у володінні майном .

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК).

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих наявних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, враховуючи визнання відповідачами у справі заявлених позовних вимог, а також роз`яснення, що викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових справ», суд приходить до висновку, що позивачем у справі належними і допустимими доказами доведені визначені законом підстави, які є необхідними для визнання права власності на майно за набувальною давністю (добросовісне заволодіння особою чужим майном, відкрите, безперервне володіння нерухомим майном протягом десяти років), тому, в сукупності вищевикладених обставин, вбачаються підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на домоволодіння за набувальною давністю в межах доводів позовної заяви та заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 76, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України та ст.ст.16, 328, 344 ЦК, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( місце реєстрації АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 , який складається з житлового будинку ( літ. А-1) , сараю ( літ. Б), сарай ( літ. В) , навіс ( літ. в) , погріб вхідний ( літ. в-1) , вбиральня ( літ. Г) , огорожа , ворота № 1- 2

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області О.В. Ситник