П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/9957/23

Провадження № 22-ц/4815/418/24

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Тимощук О.Я.

Рішення суду першої інстанції проголошено

(вступна і резолютивна частини)

18 січня 2024 року у м. Рівне

Рівненської області (часу не зазначено)

Повний текст рішення складено: 22 січня 2024 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 січня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Мотивуючи свої вимоги, зазначала, що шлюб між сторонами розірвано, будь-яких відносин вони не підтримують. Разом з цим мають двох спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з нею.

Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2022 року із ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 28 жовтня 2022 року до досягнення дітьми повноліття. Проте присуджений судовим наказом розмір аліментів на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а рівень витрат постійно зростає. Діти потребують значно більшого догляду та матеріального забезпечення, оскільки кошти витрачаються на одяг, товари першої необхідності, на ліки під час сезонних захворювань, на повноцінне і збалансоване харчування. При цьому до 01 березня 2023 року вона працювала у КНП "Пологовий будинок" Рівненської міської ради на посаді молодшої медичної сестри, проте зараз тимчасово не працює, у зв`язку з чим погіршилося її матеріальне становище. З огляду на низький рівень доходу отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

Натомість відповідач займається підприємницькою діяльністю - виготовленням хлібобулочних виробів та має достатній дохід. Доказом покращення його матеріального становища вважає набуття ОСОБА_2 у червні 2022 року права власності на автомобіль Mitsubishi Outlander, 2019 року випуску, та наявність зареєстрованого на нього нерухомого майна.

З наведених мотивів просила збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, які стягуються з ОСОБА_2 згідно з судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2022 року у справі № 569/16127/22, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 січня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягувалися на підставі судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/16127/22 від 10 листопада 2022 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 4 000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в прибуток держави судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073 гривні 60 копійок.

Відкликано судовий наказ, виданий Рівненським міським судом Рівненської області від 10 листопада 2022 року № 569/16127/22 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 28 жовтня 2022 року та до досягнення дітьми повноліття.

На рішення суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано апеляційні скарги, де вказувалося про його незаконність і необґрунтованість.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначала, що у справі дослідженню та з`ясуванню підлягають обставини за період з 10 листопада 2022 року, тобто з дати набрання судовим наказом законної сили, по 27 червня 2023 року дату відкриття провадження у справі. Всупереч зазначеному судом було враховано фінансові розрахунки відповідача за період з 2021-2023 роки, в т.ч. здійснено оцінку укладеним договірним зобов`язанням ОСОБА_2 за 2021-2022 роки. При цьому з огляду на існування договірних зобов`язань суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що позивачем не надано доказів спроможності оплачувати аліменти в розмірі 10 000 гривень на кожну дитину, адже у нього не відбулося суттєвих змін фінансового становища з моменту стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Вважає, що наявні у матеріалах справи податкові декларації за 2021-2022 роки та придбання відповідачем у 2022 році автомобіля свідчать про те, що майновий стан дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 10 000 гривень на кожну дитину. З долучених до справи фінансових відомостей вбачається, що за неповний 2023 календарний рік його доходи становили 3 802 957 гривень.

З викладених підстав просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_2 покликається на судову практику Верховного Суду. Так у постановах Верховного Суду неодноразово зазначалося, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Право вимагати зміни розміру вліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Враховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст. ст. 182-184, 192 СК України. Вказує на те, що судом встановлено обставину ненадання позивачем доказів спроможності відповідача оплачувати аліменти в заявленому в позові розмірі та не доведено суттєвої зміни його фінансового стану з моменту стягнення з нього аліментів на утримання дітей судовим наказом. Вважає, що 4 500 гривень, які він сплачує як аліменти на утримання двох дітей, є достатньою сумою, адже такий розмір аліментів є значно більшим за мінімально гарантований розмір аліментів на одну дитину. Крім того, він оплачує навчання дітей, забезпечує їх кишеньковими коштами, купує одяг, необхідний інвентар та канцелярію.

З викладених міркувань просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначала, що доводи ОСОБА_2 не відповідають фактичним обставинам справи, а наведені обгрунтування не містять посилання на норми права, які надають відповідачу можливість оскаржувати судове рішення. Тому просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, хоча про таке право було роз'яснено ухвалою Рівненського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявників, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційних скарг.

Як установлено судом, позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , проте на час спірних відносин шлюб між ними розірвано. Сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим від 02 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 18 серпня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області (а.с. 5, 6).

Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2022 року у справі № 569/16127/22 стягнуто із ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 28 жовтня 2022 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 21).

Згідно з відомостями Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про реєстрацію місця проживання особи від 06 вересня 2022 року №36567, №36568, №36569, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто спільні діти зареєстровані та проживають разом з матір`ю.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 31 травня 2023 року вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність з 29 листопада 2016 року, основний вид діяльності виробництва хліба та хлібобулочних виробів, виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів, тістечок нетривалого зберігання (а.с. 22).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

Згідно із ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

За правилами частин першої-другої ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України).

Отже, закон передбачає два способи захисту у справах про стягнення аліментів - у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів - в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 10 000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, як на підставу для збільшення розміру аліментів, позивач покликалася на наявність у ОСОБА_2 нерухомого майна та на його доходи.

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У частині другій ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Норми статей 181, 192 СК України вказують, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

29 червня 2022 року за ОСОБА_2 як титульним власником зареєстровано автомобіль Mitsubishi Outlander, 2019 року випуску, що підтверджується наявним у матеріалах справи листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області від 14 жовтня 2022 року №31/5057з-17-5641-2022 (з.с. а.с. 6).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 333528900 від 25 травня 2023 року видно, що за ОСОБА_2 також зареєстровано таке нерухоме майно: будівля котельні, дві земельні ділянки, частка житлового будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину (а.с. 13-17).

Відповідно до податкових декларацій, що подавалися ОСОБА_2 як підприємцем до Управління Державної податкової служби Рівненської області, він перебуває на спрощеній системі оподаткування останні три роки (2021, 2022 та 2023 роки). За звітні періоди часу отримав доходи, а саме за 2021 рік в розмірі 1 448 000 гривень та за 2022 рік в розмірі 2 537 086 гривень. За 2023 рік відомостей не надано, оскільки граничний термін подачі податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2023 року не настав (а.с. 107-112).

З фінансових розрахунків відповідача за 2021-2023 роки вбачається, що витрати ОСОБА_2 як підприємця в 2023 році становили 3 802 957 гривень (в т.ч. податки, заробітна плата працівників, кредитні зобов`язання, сировина, господарські витрати, витрати на ремонт та обслуговування обладнання, генератори, малоцінні швидкозношувані предмети, оформлення торгової марки, електроенергія, вивіз сміття, спецодяг); в 2022 році 2 416 054 гривень; в 2021 році 1 299 013 гривень (а.с. 157-159).

Згідно з кредитним договором № 915/В/2021 від 20 жовтня 2021 року, укладеним між ОСОБА_2 як суб`єктом господарської діяльності та АТ АКБ "Львів", відповідач отримав кредит на суму 1 000 000 гривень строком до 19 квітня 2024 року (а.с. 135-138).

Відповідно до кредитного договору № 523/В/2023 від 24 липня 2023 року, укладеного між АТ АКБ "Львів" та ОСОБА_2 як підприємцем, відповідач отримав кредит на суму 1 500 000 гривень строком до 23 липня 2026 року (а.с. 204-211).

З наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівне №206198 від 05 вересня 2023 року, вбачається, що станом на 01 вересня 2023 року за ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження 70583858 на виконання судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей рахується переплата. Розмір щомісячних аліментів на утримання дітей складає 4 452 гривні 66 копійок.

З довідки № 34/23 від 03 жовтня 2023 року, виданої т.в.о. директором Рівненської філії Приватного навчального закладу "Європейський університет" Кучиною Н.І., видно, що ОСОБА_2 у 2023 році вступив до Приватного навчального закладу "Європейський університет" IV рівня акредитації і на даний час навчається на 2 курсі денної форми навчання факультету економіки та менеджменту за освітнім рівнем "Бакалавр", спеціальність "Економіка". Початок навчання: 02 жовтня 2023 року. Термін закінчення навчання: 26 червня 2026 року (а.с. 140). Також у справі є платіжна інструкція від 10 жовтня 2023 року, за якою відповідач за своє навчання у 2023-2024 навчальному році сплатив Приватному навчальному закладу "Європейський університет" 15 000 гривень (а.с. 151).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з договором про надання освітніх послуг № 140 від 31 липня 2023 року, укладеного між ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та Рівненським фаховим коледжем інформаційних технологій, і договором № 9/9-2/121/2023 від 03 серпня 2023 року, укладеним між Рівненським фаховим коледжем інформаційних технологій та ОСОБА_2 для здобувача освіти ОСОБА_3 , вбачається, що вартість освітніх послуг щороку становить 19 000 гривень.

Приходячи дло переконання про залишення оскаржуваного рішення без змін, колегія суддів бере до уваги, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про недоведеність позивачем тих обставин, що з часу видачі судового наказу 10 листопада 2022 року у відповідача значно покращилося матеріальне становище, а тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь аліментів ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 гривень на кожну дитину щомісячно.

Між тим, враховується і те, що у позовній заяві ОСОБА_1 зазначала, що у неї значно погіршилося матеріальне становище, адже її звільнено з посади молодшої медичної сестри КНП "Пологовий будинок" Рівненської міської ради, де вона працювала до 01 березня 2023 року. Оскільки відповідачем жодним чином не заперечувалася та не спростовувалася дана обставина, то, на переконання апеляційного суду, відсутність офіційного доходу у позивача є достатньою та обгрунтованою підставою для зміни розміру аліментів, що повністю відповідає вимогам ст. ст. 182, 192 СК України. Доказом погіршення матеріального становища позивача є також довідка про призначення ОСОБА_1 допомоги малозабезпеченим сім`ям на період з 01 березня 2023 року по 01 вересня 2023 року, яка видана Департаментом соціальної політики Рівненської міської ради 25 травня 2023 року №946.

Разом з тим відповідач не надав інформацію про свої доходи за 2023 рік, що позбавляє суд можливості надати об`єктивну оцінку його матеріального становища. Тому в матеріалах справи відсутні докази як погіршення, так і покращення матеріального становища ОСОБА_2 . Проте встановлений судовим наказом Рівненського міського суду від 10 листопада 2022 року розмір аліментів для утримання дітей є недостатнім. Тому враховуючи те, що ОСОБА_2 має стабільний дохід, відсутність заборгованості зі сплати аліментів, своєчасне погашення ним кредитних зобов`язань, наявність у нього можливості здобувати вищу освіту за платною формою навчання, відсутність у нього інших дітей і осіб, які перебувають на його утриманні, та зважаючи на погіршення матеріального становища ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, тобто зміни способу стягнення аліментів з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 4 000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Відмовляючи позивачу у стягненні аліментів на утримання дітей у розмірі 10 000 гривень на кожну дитину щомісячно, суд першої інстанції виходив з відсутності належних та допустимих доказів для підтвердження обставин, на які покликається позивач. Крім того, судом враховано правила ст. 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків з забезпечення дітям необхідного матеріального утримання.

Зауважується, що розгляд справи стосується захисту, в-першу чергу, прав та інтересів спільних дітей сторін спору, тому встановлений судовим рішенням розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам дітей, буде необхідним для забезпечення належних умов для їх фізичного, розумового, морального і соціального розвитку. Отже, зміна способу стягнення аліментів не порушить прав платника аліментів, адже розмір аліментів на утримання дітей у 4 000 гривень щомісячно на кожну дитину не буде непосильним тягарем для відповідача, враховуючи його матеріальне становище, та відповідатиме інтересам як стягувача, так й інтересам їхніх спільних дітей.

Інші доводи апеляційних скарг не заслуговують на увагу, позаяк вони зводяться до власного тлумачення заявниками норм сімейного законодавства та не підтверджуються будь-якими обєктивними і переконливими доказами.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до часткового застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягала позивач, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позов частково.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 січня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків