ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2172/24 Справа № 183/7610/22 Суддя у 1-й інстанції - Дубовенко І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лопатіної М.Ю.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюГоловного управління Пенсійного фонду України в Луганській області

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, до якої увійшла недоотримання за життя пенсія.

В процесі оформлення спадщини, на запит нотаріуса відповідачем надано довідку для видачі свідоцтва про право на спадщину та листом від 17 лютого 2022 року за №1200-0501-8/10301 було повідомлено, що сума недоотриманої пенсії за період з 04 листопада 2018 року по 31 січня 2020 року становить 157410,84 грн.

На підставі вказаної довідки нотаріусом було видано відповідно свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається з грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії у загальній сумі 157410,84 грн.

15 грудня 2021 року він звернувся до відповідача за отриманням вказаної суми, проте отримав відповідь, в якій повідомлено про те, що виплата недоотриманих пенсій ОСОБА_2 за період з 14 грудня 2018 року по 31 січня 2020 року у розмірі 146096,43 грн. здійснюється в порядку черговості .

Окрім вказаної суми пенсії, яка не була отримана спадкодавцем у розмірі 157410,84 грн за період з 04 листопада 2018 року по 31 січня 2020 року, з відповідача також підлягає стягненню недоотриманий ОСОБА_2 розмір пенсії за період з 01 березня 2016 року до 04 листопада 2018 року у розмірі 171737,52 грн.

З огляду на викладене, просив стягнути з відповідача недоотриману пенсію після смерті ОСОБА_2 у загальному розмірі 329148,36 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто ГУ Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії за період з 01 березня 2016 року по 31 січня 2020 року, яка належала за життя ОСОБА_2 , набута в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 275551,86 грн.

Стягнуто з ГУ Пенсійного фонду України в Луганській області за рахунок відповідних бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2755,52 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до положень статті 1227 ЦК України та частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які узгоджуються з положеннями частини першої статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно з якою суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю, передбачаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини, наявні підстави для задоволення позову та стягнення на користь позивача недоотриману за життя ОСОБА_2 пенсію за відповідний період.

Не погодившись з таким рішенням суду, ГУ Пенсійного фонду України в Луганській області звернулося з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за життя померлий не виявляв бажання поновити виплату пенсії, із заявою до пенсійного фонду не звертався про поновлення виплати пенсії, тому пенсійні виплати починаючи з 01 березня 2016 року не отримані з вини отримувача пенсії. Вказує, що нарахована сума пенсії не увійшла до складу спадщини, право на яку має позивач, у зв`язку з тим, що відповідно до вимог діючого законодавства до складу спадкового майна входить лише нарахована пенсія, таким чином не нараховані за життя суми пенсії, не можуть увійти до складу спадщини.

У відзиві на апеляційна скаргу ОСОБА_1 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дід позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) актовий запис № 668 від 22 липня 2020 року.

З копії спадкової справи № 720/2020, заведеної 13 липня 2020 року після смерті ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 Першої київською державною нотаріальною конторою на підставі заяви позивача онука спадкодавця, вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_1 , який є його онуком.

З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 12 листопада 2021 року №1200-0401-8/50071, наданої на запит нотаріуса, вбачається, що загальний розмір недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 за період з 04 листопада 2018 року по 31 січня 2020 року становить 157410,84 грн.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 грудня 2021 року, виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори, спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії в сумі 157410,84 грн за період з 04 листопада 2018 року по 31 січня 2020 року.

Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 24 січня 2022 року №1200-0501-8/4530, наданої на запит позивача, загальний розмір недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 за період з 14 грудня 2018 року по 31 січня 2021 року становить 146096,43 грн, проте період, за який на запит нотаріуса надано інформацію стосовно суми недоотриманої пенсії для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, складає 157410,84 грн за період з 04 листопада 2018 року по 31 січня 2020 року. Також у вказаному листі відповідачем зазначено, що відповідно до норм ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено його обов`язок виплатити недоотриману пенсію за минулий час, але не більш ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, в зв`язку із чим для розрахунку недоотриманої пенсії взято вищевказаний період.

З цієї ж відповіді також вбачається, що розмір пенсії ОСОБА_2 станом на 01 березня 2016 року час припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_2 становив 3659,3 грн на місяць.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Цивільний Кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

На частку недоотриманої пенсії ОСОБА_2 з 01 березня 2016 року по 03 листопада 2018 року відповідачем відомості нотаріусу не надано, без чого той позбавлений можливості видати свідоцтво, оскільки відповідно до пункту 4.14. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 № 296/5 із змінами та доповненнями при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, крім іншого, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Судом встановлено, що розмір пенсійної виплати ОСОБА_2 станом на лютий 2016 року становив 3659,3 грн на місяць.

Період з 01 березня 2016 по 03 листопада 2018 становить 2 роки 9 місяців і 3 дні, а у місяцях це буде 33 місяці і 3 дні.

Виходячи з місячного розміру пенсії - 3659,3 грн, за 33 місяці розмір пенсії складає 117786,9 грн (3659,3 грн * 33 міс).

Розрахунок розміру пенсії за 1 день у березні 31 календарний день, виходячи з розміру пенсії - 3659,3 грн, шляхом поділу місячного розміру на 31 день отримуємо 118,04 грн. та шляхом множення на 3 дні отримуємо суму пенсії, у цей період, яка складає 354,12 грн.

Таким чином всього за період з 01 березня 2016 року по 03 листопада 2018 року розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 складає 118141,02 грн. (117786,9 грн.+ 354,12 грн).

З урахуванням вищезазначеного та на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки грошові кошти, набуті позивачем в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію за період з 01 березня 2016 року по 31 січня 2020 року, яка належала за життя ОСОБА_2 , у розмірі 275551,86 грн. підлягає стягненню на його користь.

Проаналізувавши зміст рішення суду першої інстанції з точки зору застосування норм права, які стали підставою для позову по суті, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалене рішення відповідно до встановлених ним обставин на підставі наданих доказів, які мають індивідуальний характер. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що померлий ОСОБА_2 за життя не виявив бажання поновити виплату пенсії, яку з 01 березня 2016 року було призупинено на підставі списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб по яких надано інформацію Службою безпеки України щодо перевірки обґрунтованості продовження виплати пенсії на підконтрольній території, тому пенсійні виплати з 01 березня 2016 року не отримані з вини пенсіонера, є безпідставними, оскільки незвернення особи, яка є внутрішньо переміщеною особою, про поновлення виплати пенсії не є підставою для її невиплати. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18), від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18), від 22 липня 2019 року у справі № 418/2434/18 (провадження № 61-10590св19), від 21 вересня 2020 року у справі № 428/2426/18 (провадження 61-7829св19), від 22 вересня 2020 року у справі № 408/9430/18-ц (провадження № 61-18830св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Окрім того, слід звернути увагу на те, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 грудня 2021 року не оспорено та є чинним, а тому відмова ГУ Пенсійного фонду у України в Луганській області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю, є безпідставною.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

Відповідно до статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із статею 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

М.Ю.Лопатіна