Справа № 214/9665/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., оглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, третя особа ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду, завдану в результаті ДТП у розмірі 44682 грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 50000 грн. 00 коп., а також стягнути судові витрати по справі.

Разом із позовом представником позивача подано клопотання про поновлення строку на звернення до суду із даним позовом, яке обґрутновано тим, що 01.07.2014 року відповідачем було допущено порушення ПДР України та як наслідок вчинено ДТП, внаслідок чого автомобілі сторін отримали механічні пошкодження та позивачу було завдано матеріальної та моральної шкоди. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.07.2014 року встановлено наявність вини ОСОБА_3 у вищевказаній ДТП. Отже, з моменту ДТП минуло більше трьох років. 11.05.2018 року позивачем було подано до суду позовну заяву до відповідача з тим самим предметом позову та з тих самих підстав. Заочним рішенням від 24.10.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 було частково задоволено, проте в подальшому за заявою відповідача заочне рішення було скасовано, справу призначено до розгляду. Ухвалою суду від 20.01.2021 року позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача у судове засідання. При цьому представник позивача зауважує, що про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 не була повідомлена, ніяких документів від суду не отримувала та про ухвалу про залишення позову без розгляду дізналась лише у липні 2023 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. Оскільки позивач не позбавлена права повторного звернення до суду із позовною заявою після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду, її представником 27.08.2023 року було подано до суду позовну заяву до відповідача повторно, але ухвалою від 20.02.2024 року позовну заяву залишено без розгляду. Ухвалу обґрунтовано тим, що ефективним способом захисту порушених прав у даному випадку є оскарження в апеляційному порядку ухвали суду від 20.01.2021 року про залишення позовної заяви без розгляду, з якою позивач не погоджується та вважає, що має право на повторне звернення до суду із позовом до ОСОБА_3 . Разом з тим, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16.09.2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження. Так, у зв`язку з викладеним, враховуючи конституційне право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, представник позивача просить поновити строк на звернення до суду із даною позовною заявою.

Дослідивши доводи представника позивача, викладені ним у клопотанні, долучені ним письмові докази, суд дійшов наступного.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.10.2018 року (справа №214/3018/18) позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, частково стягнуто моральну шкоду, завдані ним внаслідок ДТП, яка мала місце 01.07.2014 року.

Ухвалою суду від 27.09.2019 року, яка є у вільному доступі в ЄДРСР за номером справи №214/3018/18, заочне рішення від 24.10.2018 року скасовано, справу призначено до розгляду.

Ухвалою суду від 20.01.2021 року (справа №214/3018/18) позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача у судове засідання.

У серпні 2023 року позивач, через свого представника адвоката Сергієнка Д.М. повторно звертається до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 з тих самих підстав (справа №214/6290/23) та ухвалою суду від 20.02.2024 року подану позовну заяву залишено без розгляду, оскільки позивачем невірно обрано спосіб захисту порушених прав, позаяк повторно звертається до суду із аналогічним спором, у той час. як спір між сторонами по суті не вирішений в іншій справі між тими самими сторонами і з тих самих підстав.

Звернувшись до апеляційного суду за оскарженням ухвали суду від 20.01.2021 року по справі №214/3018/18, позивачу ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16.09.2024 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження з причин пропуску позивачем строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, за текстом мотивувальної частини вказаної ухвали, апеляційним судом зроблено висновок про те, що ОСОБА_1 була повідомлена про розгляд справи та залучена до участі у ній. Доказами, наявними у справі було спростовано твердження представника позивача про необізнаність ОСОБА_1 щодо подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення та його скасування з подальшим розглядом справи.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 4 ст. 127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Частинами 6, 7 та 8 ст. 127 ЦПК України передбачено, що про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

У ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При вирішенні питання про поновлення строку суд дає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду у разі їх існування та взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого спеціальним законом строку звернення до суду із позовом до дати подання такого позову.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом строк, подання позову.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Вирішуючи, чи з поважних причин пропущено певний процесуальний строк, суд у кожному конкретному випадку оцінює сукупність обставин на свій розсуд.

Так, у поданому клопотанні про поновлення строку на звернення до суду із даною позовною заявою представник позивача не навів жодного доводу щодо причин пропуску строку звернення до суду та поважності цих причин, по суті зазначивши хід розгляду справи №214/3018/18.

Згідно ч. 2 ст. 126 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав щодо поновлення позивачу процесуального строку, встановленого законом на подання до суду вказаної позовної заяви, у зв`язку з необґрунтованістю клопотання щодо поновлення такого строку та відсутністю поважних причин його пропуску, що відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України має наслідком залишення без розгляду поданої позовної заяви.

Керуючись ч. 2 ст. 126 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача адвоката Сергієнка Дмитра Миколайовича про поновлення строку на звернення до суду залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, третя особа ОСОБА_4 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Попов.