Справа № 646/2261/24
№ провадження 2-з/646/5/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

13.03.24 м.Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Білінська О.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Дзюбенко Анатолій Петрович про визнання договору дарування недійсним, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень припинивши право власності на нерухоме майно та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, відповідно до якої остання просить вжити заходів по забезпеченню позову та застосувати заходи забезпечення позову у порядку ст. ст. 149-150 ЦПК України у вигляді заборони будь-яким особам, вчиняти будь-які дії відносно житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі, реєстраційні дії, дії направлені на розпорядження вказаним нерухомим майном, перепланування, ремонт, демонтаж, будь-які інші будівельні роботи, зміну дверей, замків вхідних та інших дверей, вчиняти дії, направлені на зупинення постачання, відключення (в тому числі, механічне) комунальних послуг, встановлення технічних та інших засобів (сигналізація, відеоспостереження, тощо), до набрання остаточним рішення у справі законної сили.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову тягне за собою реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України суд розглянув заяву про забезпечення позову без виклику осіб.

Дослідивши заяву та додані матеріали, суд приходить до наступного.

Згідно з інформації про державний реєстр на нерухоме майно від 09.02.2024, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дзюбенко А.П. 25.10.2023 р. було зареєстровано право власності на підставі договору дарування № 525, на житловий будинок, загальною площею 166.6 кв.м., житловою площею 70.5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: №120 від 25.10.2023 р.

Разом з цим, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, за правилами п.п. 1, 2 ч.1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Враховуючи, що між сторонами дійсно існує спір, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення вказаного позову.

Враховуючи ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в разі його задоволення, а також не забезпечити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а також приймаючи до уваги співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для вжиття заходу забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо відчуження вищевказаного майна.

Разом з тим, за правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19, арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженні майном.

Верховний Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідачів та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідачів та інших осіб права користування ним.

Враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову в частині заборони вчинення інших дій окрім тих, що стосуються заборони відчуження нерухомого майна, що є достатнім та ефективним способом забезпечення вказаного позову.

Таким чином, заява представника позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Частково задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Заборонити вчиняти дії щодо відчуження житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Копію ухвали для виконання направити до Департаменту реєстрації Харківської міської ради (місцезнаходження: 61003, Харківська область, м. Харків, майдан Павлівський,4), а іншим учасникам справи - для відома.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Суддя О.В. Білінська