ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1093/24 Справа № 201/4396/23 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С.О. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ткаченко Денис Володимирович, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2023 року у справі № 201/4396/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу (суддя першої інстанції Демидова С.О.), -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, укладеного 06 грудня 1975 року між ними у Галичському районному бюро записів актів цивільного стану Костромської області, актовий запис № 205.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на протязі останнього часу відносини між ним та відповідачкою стали погіршуватись, сторони почали віддалятись один від одного та перестали розумітися. У середині вересня 2021 року позивач був вимушений піти з дому та мешкати за іншою адресою. Шлюб між ними існує формально, сім`я припинила своє існування, спільного господарства подружжя не веде. Позивач вважає, що підтримувати сімейні відносини подальшого сенсу не має, оскільки всі зусилля позивача щодо збереження сім`ї виявились марними.

Питання щодо поділу сумісно нажитого майна на даний час не порушувалось сторонами з підстав намагання вирішення цього питання в досудовому порядку. Спільні діти подружжя вже є повнолітніми, однак відповідач не має можливості розірвати шлюб в органах РАЦС, оскільки там необхідна особиста присутність відповідачки.

Позивач ОСОБА_2 просив суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного 06 грудня 1975 року між ним та ОСОБА_1 у Галичському районному бюро записів актів цивільного стану Костромської області, актовий запис № 205 від 06 грудня 1975 року, вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, задоволено.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований 06 грудня 1975 року у Галичському районному бюро записів актів цивільного стану Костромської області, за актовим записом № 205, розірвано.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ткаченко Денис Володимирович, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, обґрунтовуючи це тим, що рішення суду є незаконним, не обґрунтованим та підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що з позивачем вона прожила разом 48 років, однак, з невідомих відповідачці причин, позивач подав 13 квітня 2023 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву про розірвання шлюбу.

В процесі розгляду справи відповідачка через свого представника просила суд надати строк на примирення, який і було надано ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2023 року. За час, який надавався судом на примирення, позивач постійно ухилявся від спілкування з відповідачкою та жодного разу не зустрівся для врегулювання питання щодо приводів та підстав, які слугували для подачі позову до суду, та можливості зберегти шлюбні відносини.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2023 року було поновлено провадження у справі та призначено судове засідання, про відкладення якого просила відповідачка, подавши про це клопотання, однак судом було призначено чергове судове засідання на 16 жовтня 2023 року без узгодження зі стороною відповідача, та в зазначену дату ані відповідачка, ані її представник не змогли з`явитись в судове засідання, про що також було подано клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання пояснень по суті позовних вимог та їх заперечень.

Суд першої інстанції цим обставинам не надав уваги та розглянув справу 16 жовтня 2023 року по суті спору. Відповідачка ОСОБА_1 зазначає, що розгляд справи судом у її відсутність позбавив її можливості надати особисто пояснення та скористатись іншими процесуальними правами, які мають істотне значення для вирішення справи, що призвело до ухвалення судом хибного рішення у справі.

Також апелянт зазначає про те, що шлюб між позивачем та відповідачкою існує формально та сім`я припинила своє існування не відповідає дійсності, а позивач таких доказів суду не надавав, однак суд першої інстанції таку обставину прийняв до уваги та надав правову оцінку без будь-яких цьому доказів, що призвело до передчасних висновків суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року справу було витребувано з суду першої інстанції.

29 листопада 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Позивач ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, подав 26 грудня 2023 року через свого представника - адвоката Шпакову Ольгу Сергіївну засобами поштового зв`язку відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що не погоджується з апеляційною скаргою відповідачки, вважає, що відомості, викладені ОСОБА_1 є такими, що не відповідають дійсності, а апеляційна скарга є необґрунтованою.

Так, доводи апелянта про те, що вона хоче зберегти сім`ю та почуття любові та поваги не зникли, не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 було подано заяву про вчинення ОСОБА_2 щодо неї кримінального правопорушення, про що ОСОБА_2 дізнався 03 листопада 2023 року, коли в будинку за його фактичним місцем проживання відбувся обшук на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року. Викладені обставини в ухвалі слідчого судді про примушення ним його дружини до виконання цивільно-правових зобов`язання шляхом побиття, систематичного насильства як фізичного так і психологічного, погроз їй та її сину і онуку, примусив написати власноручну розписку про її обов`язок подарувати йому свій будинок. 25 вересня 2023 року був укладений під примусом ОСОБА_2 договір дарування, де ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 свій будинок, що завдало їй великої шкоди. В якості потерпілої слідчим була допитана ОСОБА_1 , яка підтвердила вказані обставини.

Також зазначає, що не є зрозумілим, навіщо людині, якій у шлюбі погано живеться, якого потурають у шлюбі, намагатись більше ніж півроку зберегти шлюб та вказувати про те, що у шлюбі є любов і взаємоповага. У цих двох різних процесах ОСОБА_1 має діаметрально різне бачення її відносин з ОСОБА_2 , що є маніпуляцією фактами та обставинами в угоду процесуальної вигоди ОСОБА_1 .

Разом з цим зазначає, що викладені в ухвалі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року обставини не відповідають дійсності, фактично історія вигадана ОСОБА_1 та її сином з метою примушення ОСОБА_2 передати ТОВ «Укрспецсервіс», власником якого він є. Позивач вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про розірвання цього шлюбу, рішення є обґрунтованим та законним, а відмова у розірванні шлюбу буде означати примушення позивача до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до п.4 ч.6 ст. 19 ЦПК України, малозначними справами єсправи про розірвання шлюбу.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обгрунтованість рішення у цивільній справі.

Саме таким вимогам і відповідає рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2023 року.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач та відповідачка з 06 грудня 1975 року перебували у шлюбі, який був зареєстрований у Галичанському районному бюро записів актів цивільного стану Костромської області, актовий запис № 205.

Спільне життя у сторін не склалося, сімейно-шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведуть.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що шлюб не може бути поновлено, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу.

Дніпровський апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 про надання строку на примирення, задоволено.

Надано сторонам строк для примирення до 09 жовтня 2023 року (а.с. 37 - 38).

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ткаченко Денис Володимирович, про те, що суд при винесенні оскаржуваного рішення не встановив та не дослідив докази, що подальше спільне життя між позивачем та відповідачкою і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, є безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Як вбачається із частини 4 вказаної вище статті, примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Частиною 2 статті 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Як вбачається із частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони неповнолітніх дітей не мають.

Отже, суд першої інстанції, вірно встановивши характер спірних відносин, застосувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, в повному обсязі з`ясував фактичні обставини на момент розгляду справи по суті, тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції та застосування ст. 376 ЦПК України відсутні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2023 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ткаченко Денис Володимирович,немає.

Керуючись ст. 374, 375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ткаченко Денис Володимирович, залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3статті 389 ЦПК України.

Судді О.Д.Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи