Справа № 164/2410/23
п/с 2-н/164/4/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

12 січня 2024 року. Селище Маневичі.

Суддя Маневицького районного суду Волинської області Токарська І.С., вивчивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг з постачання електричної енергії, -

В С Т А Н О В И В :

ТзОВ «Волиньелектрозбут» звернулося до суду із заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг з постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та витрат по сплаті судового збору, яку обґрунтовували тим, що між ТОВ «ВЕЗ» та споживачем ОСОБА_1 укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме: підписанням заяви приєднання та оплати рахунку за фактичне споживання електричної енергії. Відповідно до умов договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує вартість електричної енергії та інші платежі відповідно до умов договору. ТОВ «ВЕЗ» постачало електричну енергію на об`єкт побутового споживача, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та для проведення розрахунків на ім`я побутового споживача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Споживачу неодноразово виставлялись рахунки за спожиту електричну енергію і ОСОБА_1 також був виставлений рахунок за спожиту електричну енергію №881393 від 6 листопада 2023 року на суму 7 267, 20 гривень. Початком виникнення заборгованості є липень 2022 року. Виникнення боргу стало наслідком систематичного порушення споживачем оплати за спожиту електричну енергію: нерегулярна та не в повному обсязі оплата рахунків при постійному використанні електроенергії. 23 березня 2023 року ТОВ «ВЕЗ» зверталося із позовною заявою до Маневицького районного суду Волинської області про стягнення із ОСОБА_1 за спожиту електричну енергію в сумі 2 171, 52 гривні за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 29 грудня 2020 року. 14 червня 2023 року рішенням суду було задоволено позовні вимоги (справа 3164/508/23). Заявник виконав умови Договору в повному обсязі та належним чином, проте, в порушення умов договору ОСОБА_1 у визначений термін оплату вартості спожитої електроенергії і далі не проводила, внаслідок чого станом на 1 листопада 2023 року існує грошова заборгованість в розмірі 5 095, 68 гривень. Згідно з інформацією за спожиту та оплачену послугу електропостачання в період з 1 лютого 2023 року по 1 листопада 2023 року борг на 1 листопада 2023 року за спожиту електроенергію становить 5 095, 68 гривень. Рахунок за електроенергію №881393 від 6 листопада 2023 року виставлено на суму 7 267, 20 гривень. Так як 6 березня 2023 року був виставлений рахунок № НОМЕР_2 на суму 2 171, 52 гривні, а рішенням Маневицького районного суду Волинської області було стягнуто 2 171, 52 гривні заборгованості з ОСОБА_1 , тому розмір боргу зменшений на суму стягнуту раніше судом.

Зважаючи також на те, що протягом спірного періоду ОСОБА_1 не зверталася до ТОВ «ВЕЗ» із заявами щодо правильності показів лічильника чи зазначених у рахунках сум, просили суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 5 095, 68 гривень за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та витрат по сплаті судового збору у розмірі 268, 40 гривень.

Дослідивши матеріали заяви, приходжу наступних висновків.

Відповідно до частини першої ст. 160 та пункту третього частини першої ст. 161 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимоги про стягнення заборгованості за оплату житлово комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Судовий наказ, аналогічно до рішення суду, має відповідати вимогам законності і обґрунтованості (ст. 263 ЦПК України).

Судовий наказ є законним та обґрунтованим, якщо він виданий:

1)за всіма правилами предметної та суб`єктної юрисдикції загальних судів, а також підсудності;

2)на підставі вимоги, яка передбачена у ст. 161 ЦПК України;

3)із дотриманням передбаченої цивільним процесуальним законодавством процедури для його видачі;

4)враховуючи обставини справи, що чітко випливають із документів, які подав заявник;

5)із дотриманням усіх, передбачених ст. 168 ЦПК України вимог щодо його реквізитів.

Тобто, судовий наказ це особливий вид цивільного процесуального судового акту про стягнення з боржника грошових коштів, який ґрунтується на безспірних вимогах заявника, що підтверджені письмовими документами, виданий за спеціальною процедурою та є підставою для примусового виконання.

Безспірними є вимоги заявника, що випливають із визначених і неоспорюваних цивільно правових відносин. Отож, вимоги заявника викладаються у заяві про видачу судового наказу та підтверджуються відповідними документами, які, своєю чергою, мають бути вагомими та переконливим.

За вимогами пункту 4 ч.3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу, ТОВ «ВЕЗ» нараховану суму заборгованості, яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 , обґрунтовує також рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 14 червня 2023 року, яким було стягнуто із боржника 2 171, 52 гривні, та зменшує суму заборгованості за період з 1 лютого 2023 року по 1 листопада 2023 року до 5 095, 68 гривень (7 267, 20 гривень 2 171, 52 = 5 095, 68 гривень).

Однак на підтвердження вказаних розрахунків, всупереч вимогам п.4 ч.3 ст. 163 ЦПК України заявником суду не надано вищезгаданого судового рішення, а інші докази, що подає заявник, не можуть свідчити про безспірність стягнення саме такої суми із боржника.

А тому вважаю, що відсутність безспірних письмових доказів на обґрунтування вимог заяви про видачу судового наказу є ознакою спору про цивільне право, який має вирішуватися в порядку позовного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Таким чином, заява ТзОВ «Волиньелектрозбут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України, а тому приходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись ст. ст. 160, 163, 165 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг з постачання електричної енергії.

Роз`яснити ТзОВ «Волиньелектрозбут» про можливість звернення до суду із вимогою про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання електричної енергії в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя

Маневицького районного суду І.С. Токарська