Номер провадження: 22-ц/813/2212/24
Справа № 495/6296/22
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Нікіпелової Катерини Євгенівни на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 червня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про захист ділової репутації юридичної особи та спростування недостовірної інформації,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації до ОСОБА_1 в якому просили суд:

- визнати, що поширені ОСОБА_1 зокрема, але не виключно, відомості про те, що: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у цивільному шлюбі; ОСОБА_3 є цивільним чоловіком ОСОБА_2 ; ОСОБА_4 має цивільного чоловіка « ОСОБА_5 »; розіслані відомості з мережі Інтернет щодо ОСОБА_4 ; інші неправдиві відомості, які будуть отримані судом на підставі додатково отриманих витребуваних доказів, не відповідають дійсності та принижують честь, гідність та ділову репутацію позивачів;

- зобов`язати ОСОБА_1 припинити розповсюдження недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачів;

- зобов`язати ОСОБА_1 спростувати розповсюджену нею недостовірну інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачів, шляхом відкликання поданих нею заяв до Фонду державного майна України, Національного агентства з питань запобігання корупції України, Національного антикорупційного бюро України, Управління СБУ в Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають наступне.

Позивач-1 ОСОБА_2 працює на посаді в.о. директора державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» з 09 червня 2021 року по теперішній час.

Позивач-2 ОСОБА_3 працює на посаді в.о. першого заступника директора ДП «БДМТП» з 15 червня 2021 року по теперішній час.

Позивач-3 ОСОБА_4 працює на посаді в.о. начальника служби юридичної та договірної роботи ДП «БДМТП» з 13 квітня 2022 року по теперішній час.

Відповідач ОСОБА_1 з 22 червня 2021 року по 31 березня 2022 року працювала на посадах в.о. заступника директора з економіки та інвестицій, в.о. головного бухгалтера ДП «БДМТП». Звільнилась за власним бажанням згідно заяви за ч.1 статті 38 КзПП України.

Після звільнення з ДП «БДМТП» відповідач, маючи намір створити умови, спрямовані на звільнення позивачів, почала поширювати серед компетентних органів, правоохоронних органів недостовірну інформацію, тобто таку, яка не відповідає дійсності та негативно впливає на рівень ділової репутації позивачів, ганьбить їх честь та гідність, перешкоджає позивачам повно і своєчасно використовувати своє особисте немайнове право на відповідний соціальний рівень авторитетності у суспільстві, що змусило їх звернутися до суду.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про захист ділової репутації юридичної особи та спростування недостовірної інформації задоволено частково.

Зобов`язано відповідача ОСОБА_1 припинити розповсюджувати недостовірну інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Нікіпелова Катерина Євгенівна подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачам у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Окремо просила стягнути з позивачів на користь відповідача судовий збір та витрати на професійну правову допомогу, понесені в апеляційній інстанції.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 13.02.2024 року на 14:00 годину, позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_1 не з`явилися. ОСОБА_4 на електронну адресу Одеського апеляційного суду надіслала заяву про розгляд справи за відсутності останньої та підтримала доводи викладені у відзиві позивачів.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Нікіпелова К.Є., яка взяла участь у справі в режимі відеоконференцзв`язку, повідомила про обізнаність своєї довірительки про розгляд справи та не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги за фактичною явкою сторін.

Присутній в судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечували проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , які обізнані про розгляд справи.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки поважність причин неучасті в судовому засіданні 13.02.2024 року о 14:00 годині позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції не встановлена, скаржник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, позивач - у відзиві на апеляційну скаргу, а наявних у праві матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності сторін та їхніх представників при таких обставинах не є порушенням прав осіб, які не з`явилися до судового засідання або не прийняли участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, щодо забезпечення участі в судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у вимогах про визнання поширених ОСОБА_1 зокрема, але не виключно, відомостей про те, що: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у цивільному шлюбі; ОСОБА_3 є цивільним чоловіком ОСОБА_2 ; ОСОБА_4 має цивільного чоловіка « ОСОБА_5 »; розіслані відомості з мережі Інтернет щодо ОСОБА_4 ; інші неправдиві відомості, які будуть отримані судом на підставі додатково отриманих витребуваних доказів, - не відповідають дійсності та принижують честь, гідність та ділову репутацію позивачів та про зобов`язання ОСОБА_1 спростувати розповсюджену нею недостовірну інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачів, шляхом відкликання поданих нею заяв до Фонду державного майна України, Національного агентства з питань запобігання корупції України, Національного антикорупційного бюро України, Управління СБУ в Одеській області, суд першої інстанції виходив з того, що:

- звернення Відповідача до поліції, Служби безпеки України, Фонду державного майна України та інші заяви носять характер звернень та скарг, що подані у відповідності до норм діючого законодавства і є способом реалізації права Відповідача на звернення до відповідних органів, а не розповсюдженням завідомо неправдивої інформації;

- інформація використана Відповідачем у своїх заявах, зверненнях та скаргах і носить виключно оціночний характер, а тому підстав для задоволення позову немає.

Щодо розповсюдження Відповідачем компрометуючої інформації про ОСОБА_4 .

Суд зазначає, що долучена до позовної заяви роздруківка статті «СБУ: затримана на отриманні великого хабара чиновниця зізналася, що виконувала доручення заступника міністра АПК Олени Ковальової» з особистою фотографією ОСОБА_4 не є статтею чи публікацією за авторством Відповідача.

Більше того, вищезазначена стаття є загальнодоступною та розміщена у мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вищезазначена інформація була опублікована на ресурсі «INFOKAVA.COM» та відноситься до журналістського розслідування та діяльності ЗМІ. Дата вищезазначеної публікації - 09.08.2016

Разом з тим зобов`язуючи відповідача припинити розповсюджувати недостовірну інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачів, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи не знайшли підтвердження факти, викладені у скаргах та зверненнях відповідача ОСОБА_1 , а саме, що: «Позивач-1 ОСОБА_2 та Позивач-2 ОСОБА_3 перебувають у цивільному шлюбі; Позивач-2 ОСОБА_3 є цивільним чоловіком Позивача-1 ОСОБА_2 ; Позивач-3 ОСОБА_4 має цивільного чоловіка « ОСОБА_5 ».

Проте повністю погодитись за таким висновком суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- ОСОБА_2 працює на посаді в.о. директора державного підприємства «Білгород- Дністровський морський торговельний порт» з 09 червня 2021 року по теперішній час;

- ОСОБА_3 працює на посаді в.о. першого заступника директора ДП «БДМТП» з 15 червня 2021 року по теперішній час;

- ОСОБА_4 працює на посаді в.о. начальника служби юридичної та договірної роботи ДП «БДМТП» з 13 квітня 2022 року по теперішній час;

- ОСОБА_1 з 22 червня 2021 року по 31 березня 2022 року працювала на посадах в.о. заступника директора з економіки та інвестицій, в.о. головного бухгалтера ДП «БДМТП». Звільнилась за власним бажанням згідно заяви за ч. 1 статті 38 КзПП України;

- ОСОБА_1 звернулась з письмовим листом від 14 червня 2022 року до Національного агентства з питань запобігання корупції, Національного антикорупційного бюро України, Управління СБУ в Одеській області, Фонду державного майна України з заявою щодо проведення перевірки можливих порушень Закону України «Про запобігання корупції» відносно ОСОБА_2 та інших посадових осіб ДП «БДМТП». Також у вказаному листі ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_3 являється цивільним чоловіком ОСОБА_2 , свої відносини вони не приховують, та про цей акт відомо усім працівникам підприємства, проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в двокімнатному номері ТЦ Рута Plaza, мають спільний побут, відпочивають разом, такі відносини тривалі у часі і є постійними. До вказаної заяви Відповідач ОСОБА_1 додає фото, отримані нею з особистої сторінки Фейсбук, яка знаходиться у вільному доступі з публікаціями ОСОБА_2 та інформацію стосовно ОСОБА_4 з фото останньої, з мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з листом до ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», копію якого також було направлено нею до Департаменту управління державними підприємствами Фонду державного майна України, в якому вживала по відношенню до Позивача-1 ОСОБА_2 зокрема наступні фрази: «Мені Вас шкода, що Ваше самолюбство перевищує Ваш розум»; «Намагаюся Вам нагадати, оскільки у Вас проблеми з пам`яттю. Підніміть накази РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях та подивіться хоча б, коли пишете «ахінею...»; «у 2019 році Ви, пані ОСОБА_6 брали участь десь у 11 чи 12 конкурсах на посаду у ФДМУ, але чомусь не перемогли чи досвіду не вистачило, чи практики, а можливо знань в частині застосування Законів України, я не розумію за якими критеріями Вас призначили на дану посаду, швидше за все то дивний збіг обставин».

Під час розгляду справи судом в межах ухвали про витребування доказів від 31.10.2022 року було витребувано від Білгород-Дністровського відділу поліції Одеської області матеріали перевірки за скаргами ОСОБА_1 щодо керівника та працівників ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт».

Згідно з наданою Білгород-Дністровським відділом поліції Одеської області відповіді вбачаться, що:

- 19.04.2022 року до чергової частини Білгород-Дністровського РВИ ГУНИ в Одеській області надійшло звернення ОСОБА_1 , мешканки м. Білгород-Дністровський, щодо заборгованості по заробітній платі в ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт». Зазначене звернення зареєстровано до ЄО №4713 від 19.04.2022 року, та долучено до матеріалів кримінального провадження №0000653 від 25.12.2022 року за ознаками ч. 1 ст. 175 КК України;

- 15.07.2022 року до чергової частини Білгород-Дністровського РВП ГУНІ в Одеській області надійшло звернення ОСОБА_1 , щодо проведення перевірки за фактом корупційних дій з боку ОСОБА_7 . Зазначене звернення зареєстровано до ЄО № 9178 від 15.07.2022 року, та розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян»;

- 25.07.2022 року до чергової частини Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшло звернення ОСОБА_1 , щодо проведення перевірки за фактом корупційних дій з боку ОСОБА_7 . Зазначене звернення зареєстровано до ЄО № 9750 від 25.07.2022 року, та розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян»;

- 17.08.2022 року до чергової частини Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшло звернення ОСОБА_1 , з приводу можливих неправомірних дій керівника та окремих посадових осіб в ДІ «Білгород-Дністровський морський торговельний порт». Зазначене звернення зареєстровано до ЄО№ 11173 від 17.08.2022 року, та розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян»;

- 22.08.2022 року до чергової частини Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшло звернення ОСОБА_1 , з приводу можливих неправомірних дій керівника та окремих посадових осіб в ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт». Зазначене звернення зареєстровано до ЄО №11430 від 22.08.2022 року, та розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян»;

- 01.09.2022 року до чергової частини Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшло звернення ОСОБА_1 , з приводу проведення перевірки відносно ОСОБА_8 в ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт». Зазначене звернення зареєстровано до ЄО № 11998 від 01.09.2022 року, та розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян»;

- 14.09.2022 року до чергової частини Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшло звернення ОСОБА_1 , з приводу можливих неправомірних дій керівництва та окремих посадових осіб ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт». Зазначене звернення зареєстровано до ЄО № 12616 вілд 14.09.2022 року, та розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян»;

- 03.10.2022 року до чергової частини Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшло звернення ОСОБА_1 , з приводу неправомірних дій керівника та окремих посадових осіб ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт». Зазначене звернення зареєстровано до ЄО №13449 від 03.10.2022 року, та розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян»;

Копії матеріалів перевірки за заявами ОСОБА_1 , зареєстровані в ЄО №11430 від 22.08.2022 року, №11173 від 17.08.202 року, №11998 від 01.09.2022 року, №12616 від 14.09.2022 року, №13449 від 03.10.2022 року направлені Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області на адресу суду. Також повідомляється, що копії матеріалів перевірки за заявами ОСОБА_1 , зареєстровані в ЄО №4713 від 19.04.2022 року, № 9178 від 15.07.2022 року та №9750 від 25.07.2022 року долучено до матеріалів кримінальних проваджень.

Надіслані до суду копії матеріалів перевірки за заявами ОСОБА_1 , зареєстровані в ЄО №11430 від 22.08.2022 року, №11173 від 17.08.202 року, №11998 від 01.09.2022 року, №12616 від 14.09.2022 року, №13449 від 03.10.2022 року досліджені судом першої інстанції під час розгляду справи.

Колегія суддів виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. З Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Частиною першою статті 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань кореспондує обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Частиною другою статті 5 Закону України «Про інформацію» визначено, що реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 28, ч. 4 ст. 32 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти.

З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 30 березня 2020 року у справі №523/9870/18-ц (провадження № 61- 20095св19).

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року роз`яснено, що позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні немайнові права.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права.

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Таким чином, слід відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер образи, однак в цілому контексті є оцінюючими судженнями з урахуванням вживаних слів та виразів з використанням мовно-стилістичних засобів.

Судження - це те саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Аналогічні висновки викладені у рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей).

З матеріалів справи вбачається, що позивачі обіймають керівні та значущі посади у державному підприємстві «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», а відповідач неодноразово зверталась до Національного агентства з питань запобігання корупції, Національного антикорупційного бюро України, Управління СБУ в Одеській області, Фонду державного майна України та органів Національної поліції України з заявами щодо проведення перевірки можливих порушень Закону України «Про запобігання корупції» відносно ОСОБА_2 й інших посадових осіб ДП «БДМТП». Зазначення про наявність особистих фактичних сімейних стосунків відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , а також ОСОБА_4 з чоловіком на ім`я « ОСОБА_10 » обумовлено перевіркою даних фактів та у разі їх підтвердження подальшою перевіркою відображення позивачами цих відомостей в їхніх майнових деклараціях.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції вірно зазначив, що це є способом реалізації права Відповідача на звернення до відповідних органів, а не розповсюдженням завідомо неправдивої інформації, тому у задоволенні позовних вимог Позивачів в частині зобов`язання Відповідача ОСОБА_1 спростувати розповсюджену нею недостовірну інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію Позивача-1 ОСОБА_2 , Позивача-2 ОСОБА_3 , Позивача- 3 ОСОБА_4 шляхом відкликання поданих нею заяв до Фонду державного майна України, Національного агентства з питань запобігання корупції України, Національного антикорупційного бюро України, Управління СБУ в Одеській області, немає правових підстав.

Також суд вірно встановив, що долучена до позовної заяви роздруківка статті «СБУ: затримана на отриманні великого хабара чиновниця зізналася, що виконувала доручення заступника міністра АПК Олени Ковальової» з особистою фотографією ОСОБА_4 не є статтею чи публікацією за авторством саме Відповідача, а вищезазначена стаття є загальнодоступною та розміщена у мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 та відноситься до журналістського розслідування та діяльності ЗМІ. Дата вищезазначеної публікації - 09.08.2016 року.

Оскільки реалізація права Відповідача на звернення до відповідних компетентних органів гарантована Конституцією і таке звернення не може вважатися розповсюдженням завідомо неправдивої інформації, у суду першої інстанції не було підстав зобов`язувати відповідача припинити розповсюдження недостовірної інформації, а саме, що: «Позивач-1 ОСОБА_2 та Позивач-2 ОСОБА_3 перебувають у цивільному шлюбі; Позивач-2 ОСОБА_3 є цивільним чоловіком Позивача-1 ОСОБА_2 ; Позивач-3 ОСОБА_4 має цивільного чоловіка « ОСОБА_5 » лише у зв`язку з тим, що дані обставини та факти, викладені у скаргах та зверненнях відповідача ОСОБА_1 , не знайшли підтвердження під час розгляду справи в суді.

За наведених обставин, позивач може отримати судовий захист лише в частині стягнення моральної шкоди і лише тоді, коли заяви та скарги до компетентних державних (правоохоронних) органів містять нецензурні слова відносно особи та/або свою суб`єктивну думку по відношенню до іншої особи заявник висловила у брутальній, принизливій чи непристойній формі.

Однак, у справі, яка переглядається, позивачі звернувшись до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, не заявляли до відповідача вимог про стягнення моральної шкоди.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про зобов`язання відповідача припинити розповсюдження недостовірної інформації, а саме, що: «Позивач-1 ОСОБА_2 та Позивач-2 ОСОБА_3 перебувають у цивільному шлюбі; Позивач-2 ОСОБА_3 є цивільним чоловіком Позивача-1 ОСОБА_2 ; Позивач-3 ОСОБА_4 має цивільного чоловіка « ОСОБА_5 » є помилковим.

Тому рішення суду першої інстанції в цій частині вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення вимог позивачів без задоволення.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні у серпні 2022 року спільного позову до суду, позивачами заявлені 3 (три) позовні вимоги немайнового характеру та сплачений судовий збір у розмірі 2977 грн 20 коп. (992,4*3).

Рішенням суду позовні вимоги задоволено частково - в частині 1 (однієї) немайнової вимоги і саме в цій частині рішення фактично оскаржено в апеляційному порядку.

Тому судовий збір, який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги, складає 1488 грн 60 коп. (992,4*1,5).

Оскільки внаслідок перегляду справи в апеляційному порядку, рішення суду в частині однієї задоволеної позовної вимоги скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні даної позовної вимоги, судовий збір, який підлягав сплаті і був сплачений ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги - 1488 грн 60 коп. підлягає стягненню на її користь з позивачів у рівних частках.

Колегія суддів роз`яснює, що надмірно сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги може бути повернуто за заявою відповідача в порядку передбаченому Законом України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Нікіпелової Катерини Євгенівни задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 червня 2023 року в частині зобов`язання ОСОБА_1 припинити розповсюдження недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 скасувати та в цій частині вимог відмовити.

Стягнути у рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1488 грн 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 12.03.2024 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова