Справа № 351/1345/18
Провадження № 22-ц/4808/35/24
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М.М.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Девляшевського В. А.,

Луганської В. М.,

секретар Возняк В. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Фармуга Василь Степанович, та ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Візінський Василь Васильович, на рішення Снятинського районного суду від 30 травня 2023 року в складі судді Калиновського М. М., ухвалене в м. Снятині Івано-Франківської області, в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення самовільно захопленої земельної ділянки, демонтування самочинно зведеної огорожі, приведення земельної ділянки до стану придатного до використання за цільовим призначенням та визнання недійсним і скасування державного акта на право власності на землю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив зобов`язати відповідачку повернути йому самовільно захоплену земельну ділянку площею 0,0170 га, в межах згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по межі поділу земельної ділянки :02:005:0029 по АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати самочинно зведену на земельній ділянці огорожу, пересадити насадження плодових дерев і привести земельну ділянку до стану придатного до використання за цільовим призначенням; визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1788 га для обслуговування житлового будинку.

Позов мотивовано тим, що на підставі договору міни земельних ділянок 08 грудня 2006 року йому видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №847690 на земельну ділянку із кадастровим номером :02:005:0029 площею 0,1097 га, яка розташована по АДРЕСА_1 . У 2016 році після проведення поділу вказаної земельної ділянки, утворилось дві земельні ділянки, а саме: земельна ділянка площею 0,890 га (кадастровий номер :02:005:0192) та земельна ділянка площею 0,0207га (кадастровий номер :02:005:0191). Відповідачка є власником сусідньої земельної ділянки.

У результаті проведення землевпорядних робіт, булновлено, що частина належної йому земельної ділянки із кадастровим номером :02:005:0191 самовільно захоплена ОСОБА_2 . Зокрема, згідно із технічною документацією із землеустрою, відповідачка загородила та засадила саджанцями дерев 0,0170 га вказаної земельної ділянки. Факт самовільно зайнятої частини земельної ділянки також підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки №338/0/92-18-ДК/338/АП/09/01/-18 та актом обстеження земельної ділянки №338/01/92-12-28/124/70210/01/-18 від 05 квітня 2018 року. Крім того, ОСОБА_2 користується земельною ділянкою, розмір площі якої перевищує розміру наданої її рішенням Снятинської міської ради від 06 березня 1998 року.

З цих підстав просив задовольнити позов.

ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв адвокат Візінський В. В., у жовтні 2018 року подала зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 15 березня 1998 року є власником земельної ділянки площею 0,1788 га по АДРЕСА_1 . Право приватної власності на земельну ділянку не припинялося, державний акт не скасовано. На замовлення ОСОБА_2 розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Проте, відділом у Снятинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області її відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку із перетином (накладкою) з ділянкою, кадастровий номер :02:005:0191, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Вважає, що оскільки право власності на земельну ділянку виникло у ОСОБА_2 у 1998 році, то саме ОСОБА_1 відбулося захоплення земельної ділянки ОСОБА_2 .

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1097 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:005:0029 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0207 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:005:0191, реєстраційний номер 52.

Ухвалою Снятинського районного суду від 26 березня 2019 року вказані позови об`єднано в одне провадження.

Снятинський районний суд рішенням від 30 травня 2023 року відмовив у задоволені позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Фармуга В. С., та ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Візінський В. В., подали апеляційні скарги.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволення його позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволені його позовних вимог, оскільки ним надано докази на підтвердження позовних вимог. Так, факт користування відповідачкою ОСОБА_2 земельною ділянкою, яка перевищує розмір земельної ділянки наданої їй рішенням Снятинської міської ради №4 від 06 березня 1998 року підтверджується актом дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки №338/0/92-18-ДК/338/АП/09/01/-18 від 05 квітня 2018 року та актом обстеження земельної ділянки №338/01/92-12-28/124/70210/01/-18 від 05 квітня 2018 року. Обставини про те, що фактичний розмір земельної ділянки, якою користується відповідачка, не відповідає інформації щодо розмірів (площі та відстані між точками окружної межі), наявній у державному акті на право приватної власності на землю підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи від 09 березня 2010 року.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що вона є законним власником земельної ділянки площею 0,1788 га по АДРЕСА_1 із відповідними схематичними зображенням та розмірами, які зазначенні в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ІФ-12-01-2/0000262 від 06 березня 1998 року №4. У 2018 року ОСОБА_2 було замовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). З підстав перетину належної ОСОБА_2 земельної ділянки із земельною ділянкою кадастровий номер :02:005:0191, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , її відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Наведене свідчить про порушення права власності позивача на земельну ділянку, яка передана її із дотриманням закону ще у 1998 році.

Просить рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 представник ОСОБА_1 адвокат Фармуга В. С. посилається на необґрунтованість доводів апеляційної скарги. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Фармуги В. С., який просив задовольнити апеляційну скаргу позивача, пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Візінського В. В., який просив задовольнити скаргу відповідачки, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає,що апеляційні скарги необхідно задовольнити частково, рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №847690 від 08 грудня 2006 року ОСОБА_1 був власником земельної ділянки 0,1097 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:005:0029, яка розташована по АДРЕСА_1 . У подальшому ним здійснено поділ земельної ділянки :02:005:0029 на дві земельні ділянки, кадастровий номер :02:005:0191, площею 0,0207 га та кадастровий номер :02:005:0192, площею 0,0890 га.

Відповідно до акта прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 11 січня 2018 року межа поділу земельної ділянки за кадастровим номером: :02:005:0029 по АДРЕСА_1 , площею 0,1097 га наданої власнику ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства закріплені в натурі межовими знаками в кількості 3 штуки. 4 межовий знак не встановлено, оскільки доступ до теоретичного місця знаходження межового знака унеможливлений.

За змістом акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 05 квітня 2018 року у результаті перевірки провідним спеціалістом відділу контролю за використання та охороною земель у Городенківському, Коломийському, Косівському, Снятинському районах Білейчук О. П. встановлено, що земельна ділянка площею 0,1097 га кадастровий номер :02:005:0029, яка розташована по АДРЕСА_1 згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №847690 належить ОСОБА_1 . Згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по межі поділу земельної ділянки кадастровий номер: :02:005:0029 ОСОБА_1 на дві земельні ділянки кадастрові номери: :02:005:0191 (0,0207га) та :02:005:0192 (0,0890га). На момент проведення перевірки земельної ділянки площею 0,0207 га, частина якої, а саме 0,0170 га самовільно зайнята ОСОБА_2 , шляхом встановлення огорожі та засаджено деревами, що є порушенням ст.ст. 125,126 Земельного кодексу України, за що передбачена відповідальність згідно п.1 ст. 211 Земельного кодексу України.

Згідно з актом обстеження земельної ділянки від 05 квітня 2018 року на момент обстеження частина земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,0170 га огороджена парканом та засаджена деревами, використовується ОСОБА_2 .

Відповідно до державного акта на право приватної власності на земельну ділянку від 06 березня 1998 року серії ІФ-12-01-2/0000262 виданого Снятинською міською радою на підставі рішення Стятинської міської ради від 06 березня 1998 року №4, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1788 га, яка розташована у АДРЕСА_1 .

В 2018 року ФОП ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_2 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства, які перебували у власності, які розташовані по АДРЕСА_1 . При встановленні меж земельних ділянок була вирахувана їх площа, яка склала 0,1788 га (том 1 а.с. 101-131).

Рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу у Снятинському районі Головного Держгеокадастру в Івано-Франківській області відмовлено у внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок з підстав: невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: XSD Схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою :02:005:0191. Площа співпадає на 14.581%; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (том 1 а.с. 132).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що сторонами не надано належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження заявлених ними вимог, а тому у задоволенні первісного та зустрічного позовів необхідно відмовити.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (частина перша статті 22 ЗК України, частина перша стаття 125 ЗК України, в редакції, чинній на момент видачі оспорюваних державних актів).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Земельного Кодексу України в редакції, чинній на момент видачі ОСОБА_2 оскаржуваного позивачем державного акту на право власності на землю, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України (частина перша стаття 126 ЗК України, в редакції, чинній на момент видачі ОСОБА_1 оспорюваного державного акту).

Належними відповідачами у справах про визнання недійсними та скасування актів про право власності на земельну ділянку є особа, якій видано державний акт про право власності на відповідну земельну ділянку та орган місцевого самоврядування чи орган виконавчої влади, що прийняв рішення про його видачу.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 травня 2022 року в справі № 357/12524/18 (провадження № 61-18786св20) вказано, що: «оспорюваний за первісним позовом державний акт виданий ЗАТ «Маки» на підставі рішення Макіївської сільської ради народних депутатів Білоцерківського району від 20 грудня 1996 року; оспорюваний за зустрічним позовом державний акт виданий ОСОБА_4 на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 01 березня 2006 року. Позовних вимог до Макіївської сільської ради Білоцерківського району та Білоцерківської районної державної адміністрації не пред`явлено, клопотань про залучення їх до участі у справі як співвідповідача позивачі не заявляли. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсними оспорюваних державних актів внаслідок неналежного складу співвідповідачів. З огляду на незалучення до участі в справі осіб, питання про права та обов`язки яких підлягає вирішенню за результатами розгляду позовних вимог, у задоволенні вказаних вимог судам слід було відмовити з цих підстав».

Як вбачається з матеріалів справи, оспорювані державні акти на право власності на земельну ділянку видані сторонам Снятинською міською Радою та Снятинським районним відділом земельних ресурсів.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що належними відповідачами у справах про визнання недійсними та скасування актів про право власності на земельну ділянку є особа, якій видано державний акт про право власності на відповідну земельну ділянку та орган місцевого самоврядування чи орган виконавчої влади, що прийняв рішення про його видачу.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пред`явили позовні вимоги тільки один до одного, позовних вимог до Снятинської міської Ради та Управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Снятинському районі Івано-Франківської області, як правонаступника Снятинського районного відділу земельних ресурсів, не пред`явили, клопотань про залучення до участі у справі як співвідповідачів не заявляли. Тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог внаслідок неналежного складу відповідачів. Як наслідок, оскаржуване рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові як ОСОБА_1 , оскільки інші його позовні вимоги пов`язані та випливають із оспорення державного акту на землю відповідачки, так і в позові ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Фармуга Василь Степанович, та ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Візінський Василь Васильович задовольнити частково.

Рішення Снятинського районного суду від 30 травня 2023 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення самовільно захопленої земельної ділянки, демонтування самочинно зведеної огорожі, приведення земельної ділянки до стану придатного до використання за цільовим призначенням та визнання недійсним і скасування державного акта на право власності на землю, а також в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 січня 2024 року.

Судді В. М. Барков

В. А. Девляшевський

В. М. Луганська