Справа № 727/3138/23
Провадження № 2/0203/168/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23.12.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді - Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання - Клімової Н.А.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Чернівецької міської ради, про визначення місця проживання дитини,

встановив:

23.05.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали цивільної справи №727/3138/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Чернівецької міської ради, про визначення місця проживання дитини, в якому позивач, з урахуванням заяви від 26.03.2024 року, просить суд:

- визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , разом з її батьком громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що вони з відповідачем є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами був розірваний за рішенням суду, а під час судового розгляду справи про розірвання шлюбу вимога про визначення місця проживання дитини не вирішувалась, бо сторони досягли згоди з цього приводу. Після розірвання шлюбу малолітня дитина - ОСОБА_1 залишилась проживати разом з позивачем за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 , де вони проживали до 24.02.2022 року. З часу розірвання шлюбу відповідач не приймає участі у житті, вихованні та утриманні дитини. У зв`язку з військовою російською агресією, позивач разом з донькою перемістились до м. Чернівці. За час проживання у м. Чернівці малолітня ОСОБА_1 вступила на навчання до Чернівецького ліцею №7.

Відповідач повідомила позивачу про те, що вона планує забрати спільну дитину в інше місце для проживання, та між сторонами виник спір стосовно місця проживання малолітньої дитини. На думку позивача, зміна місця проживання дитини та розірвання соціальних зв`язків, які утворились за час спільного проживання позивача та доньки, під час воєнного стану зашкодить інтересам дитини. Звернення позивача до органу опіки та піклування із заявою про визначення місця проживання дитини не дало результатів, тому позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини.

Відповідно до заяви від 26.03.2024 року, позивач повідомив суд про те, що його місце фактичного проживання як внутрішньо переміщеної особи (ВПО) разом з дитиною значиться за адресою: АДРЕСА_3 , де вони проживають разом з донькою.

Відповідач у встановлений судом строк не подала до суду відзив на позов.

Третя особа 26.08.2024 року подала до суду висновок про визначення місця проживання дитини ОСОБА_1 та у письмовій заяві від 08.11.2024 року просила суд при розгляді справи врахувати інтереси дитини, відповідно до вимог чинного законодавства.

Під час судового розгляду справи позивач, який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснив суду таким чином, як про це вказано вище. Позивач пояснив, що він самостійно виховує дитину, а мати не бере участі у вихованні доньки. Дитина хоче проживати разом з батьком та йому невідоме місце проживання матері доньки. З 2020 року після розлучення мати не бере участі у вихованні доньки.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 02.06.2023 року було прийнято до провадження цивільну справу №727/3138/23 та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 02.06.2023 року було витребувано у Міністерства соціальної політики України інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відносно відповідача ОСОБА_2 , дата та місце народження: невідомі, місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспортні дані відсутні.

Ухвалою суду від 12.06.2024 року було задоволено повністю клопотання позивача про витребування висновку щодо доцільності визначення місця проживання дитини в цивільній справі та зобов`язано Орган опіки та піклування Чернівецької міської ради надати Кіровському районному суду міста Дніпропетровська письмовий висновок щодо доцільності (недоцільності) визначення місця проживання дитини: малолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_4 , разом з її батьком громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 13.11.2024 року було закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання 23.12.2024 року з`явився позивач, який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Відповідач повторно не з`явилась у судові засідання, призначені на 06.12.2024 року та 23.12.2024 року, відзив на позовну заяву без поважних причин до суду не надала.

Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи та розгляду справи за наявними у справі письмовими доказами.

Суд, заслухавши думку позивача, на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223, 280-283 ЦПК України розглянув справу в порядку заочного розгляду за наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Під час судового розгляду справи суд заслухав усні пояснення позивача по суті спору, дослідив наявні в матеріалах справи письмові докази, у ході судових дебатів заслухав заключне слово позивача, та 23.12.2024 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої доньки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 20.02.2019 року, серії НОМЕР_2 (повторно).

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.07.2020 року, справа №264/3195/20, було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, та розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 27 вересня 2011 року в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №308. Вказане рішення суду набрало законної сили станом на 03.08.2020 року.

Відповідно до довідок від 22.03.2022 року №7726- та №7726- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ; законний представник, що супроводжує малолітню дитину: ОСОБА_1 .

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 30.01.2023 року, складеного членами комісії та затвердженого начальником служби у справах дітей Чернівецької міської ради, члени комісії на підставі заяви ОСОБА_1 з метою перевірки умов проживання дитини, встановлення факту, що має юридичне значення, встановлення місця проживання дитини було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_5 , та встановлено, що житло знаходиться на 1 поверсі 5-поверхового будинку та складається з 1 кімнати в гуртожитку, зі слів 12 м в кімнаті, чисто, є двоярусне ліжко, ліжко для батька, письмовий стіл, стілець, телефон, шафа (3 шт.), холодильник. Для виховання, розвитку та проживання дитини створені умови. За даною адресою проживають: ОСОБА_1 та ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини ОСОБА_1 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 13.08.2024 року №522/16, службою у справах дітей міської ради 19.07.2024 року було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 та встановлено, що помешкання складається з однієї кімнати, для дівчинки є окреме спальне місце, письмовий стіл, шафа для зберігання особистих речей, ноутбук, іграшки, загалом створені умови для повноцінного розвитку та виховання дитини. Заступником начальника служби, начальником відділу соціального та правового захисту дітей служби у справах дітей міської ради було проведено бесіду з ОСОБА_3 , в ході якої з`ясовано, що дівчина емоційно близька з батьком та висловила бажання проживати з ним, про що написала власноруч в заяві. Мати ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час місце її перебування невідоме. Орган опіки та піклування, враховуючи рівні права батька та матері на проживання з дитиною та її виховання, вік дитини, прихильність дитини до батька, ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, та інші обставини, що мають істотне значення, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із батьком ОСОБА_1 , не порушуючи право матері ОСОБА_2 на участь у вихованні дитини.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу визначення місця проживання малолітньої дитини.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини).

При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей (постанова ВС від 20.10.2020 року, справа №333/1013/17, провадження № 61-5230св20).

Згідно з положеннями ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі дока зам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз викладених вище норм вказує, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Так, суд, вирішуючи по суті спір між сторонами, враховує те, що у ході судового розгляду справи було встановлено, що позивач надав суду належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту проживання разом з ним малолітньої доньки. Також суд враховує те, що батько піклується про доньку, утримує її, сприяє її всебічному розвитку, створив задовільні та належні умови для її проживання, а відповідач не довела зворотного. Крім того, суд бере до уваги те, що орган опіки та піклування надав суду висновок про доцільність визначення місця проживання дитини разом з батьком.

З огляду на викладене вище, а також, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, те, що дитина фактично проживає разом з батьком, який піклується про неї, утримує її, суд доходить висновку, що визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає найкращим інтересам дитини, бо донька сторін потребує постійного догляду та турботи, це позитивно сприятиме її розвитку та не буде перешкодою для спілкування дитини з обома батьками.

Тому суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про визначення місця проживання дитини разом з батьком у повному обсязі.

З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються , зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача .

Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.

З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 90, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 280-283, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Чернівецької міської ради, про визначення місця проживання дитини - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; адреса фактичного місця проживання ВПО: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) за адресою фактичного місця проживання ВПО: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса останнього відомого зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; адреса фактичного місця проживання ВПО: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складений 06.01.2025 року.

Суддя Ф.М. Ханієва