Справа № 204/5624/22
Провадження № 2/204/77/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Романюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» до ОСОБА_1 , третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про захист права власності шляхом зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій просив: зняти арешт, накладений в рамках виконавчого провадження № 44055038 головним держаним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжою О.В. від 19 травня 2016 року на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 100,0 кв.м., номер запису про обтяження 40818241; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 27 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» (Фактор) укладено договір факторингу № 27/10/20/1, відповідно до умов якого Клієнт (первісний кредитор) передає, а Фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за Кредитним договором № CNL-301/412/2007 від 19.07.2007 року, який було укладено між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 . Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за вказаними кредитним договором. Клієнтом було належним чином сповіщено боржника про відступлення прав вимоги фактору у спосіб, який закріплений в Договорі факторингу. Отже, право вимоги належного виконання відповідачем зобов`язання по сплаті суми заборгованості за Кредитним договором № CNL-301/412/2007 від 19.07.2007 року після підписання вищевказаного Договору факторингу безумовно перейшли до Нового кредитора, а саме до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп». Загальна сума боргу ОСОБА_1 , право вимоги якої було передано за Договором факторингу, становить 71 223,56 шв.франків, що станом на дату підписання сторонами договору факторингу становить 2 225 187,83 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 19.07.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № PCL-301/221/2007, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 7990, Відповідно до якого в іпотеку ОСОБА_1 передано нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 100,0 кв.м. У зв`язку з укладенням Договору факторингу, 29.10.2020 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Первісний іпотекодержатель) та ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» (Новий іпотекодержатель) також укладено Договір відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № PCL-301/221/2007, посвідченим 19 липня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованим в реєстрі за №7990, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамовою В.М. та зареєстровано в реєстрі за №111. Первісним іпотекодержателем було належним чином сповіщено боржника про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки у спосіб, який закріплений в договорі відступлення. У зв`язку з чим, позивач отримав статус іпотекодержателя стосовно іпотечного майна боржника. Іпотекодержатель має право задовольнити з вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення, зокрема, несплати іпотекодавцем іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі. Позивач, застосовуючи положення пп. 6.4.2 п.6.4 ст. 6 Договору іпотеки, п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, здійснив реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке було передано в іпотеку та яким забезпечувалось належне виконання боржником зобов`язання по поверненню кредитних коштів. Записи про право власності за ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» на вищезазначену квартиру внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.02.2021 року. Таким чином, з 25.02.2021 року позивач є фактичним власником нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 100,0 кв.м. Додатково звертає увагу, що примусове виконання в рамках ВП № 44055038 було завершено у зв`язку з прийняттям постанови від 20.03.2017 року про закінчення виконавчого провадження, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (скасування рішення, яке підлягало виконанню). Наявність арешту в разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404 - VIII, сама по собі є незаконною з моменту прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 20.03.2017 року. Однак, наразі продовжує існувати обтяження на нерухоме майно (яке належить позивачеві на праві власності), у вигляді арешту, який було накладено постановою від 19.05.2016 року в рамках виконавчого провадження № 44055038. Але, арешт, накладений на майно, порушує право власності ТОВ «Фінансова компанія «Фінвест Груп». У зв`язку з викладеним, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» вимушений звернутися до суду з даним позовом.

20 жовтня 2022 року від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає з огляду на наступне. Як вбачається із фактичних обставин справи та заявлених позовних вимог, предметом спору у цій справі є захист права власності шляхом скасування арешту. Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що за ним зареєстровано право власності на нерухоме майно відповідно до рішення про державну реєстрацію прав, прийнятого приватним нотаріусом Ричка Ю.О. Але, зазначає, що дане рішення приватного нотаріусу оскаржується ОСОБА_1 у судовому порядку. Фактично правовою підставою для заявлених позовних вимог є договір іпотеки № РСL-301/221/2007 від 19 липня 2007 року. Але, у провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває справа №200/3309/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання недійсними кредитного договору № CNL-301/412/2007 від 19 липня 2007 року та договору іпотеки № РСL-301/221/2007 від 19 липня 2007 року, а також за зустрічним позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CNL-301/412/2007 від 19 липня 2007 року. На сьогоднішній день справа ще не розглянута. Отже, дійсність кредитного договору та договору іпотеки, а також сама сума заборгованості на момент звернення стягнення на предмет іпотеки є спірними. Всі вищевикладені обставини є предметом розгляду справи № 204/7861/21 за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп», третя особа - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Юлія Олександрівна про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності, яка розглядається у Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська. Вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки позивач просить суд лише скасувати арешт та не зазначає у прохальній частині про визнання права власності (державна реєстрація прав, на яку посилається позивач в своїй позовній заяві, не є підставою виникнення права власності). Також, зазначає, що позивач вважає, що перехід права власності до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» на підставі договору іпотеки та реєстрація права власності були незаконними. Повідомлення про відступлення права вимоги ОСОБА_1 не отримувала. Вважає, що при проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп», приватним нотаріусом не були дотримані вимоги Закону «Про іпотеку» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Закон України «Про іпотеку», в редакції від 12 травня 2006 року, встановлює необхідність укладення для переходу права власності на предмет іпотеки окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який між сторонами іпотечного договору не був укладений. Вважає, що при реєстрації права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» приватний нотаріус була введена в оману стосовно фактичних обставин по зазначеному кредитному договору та договору іпотеки, відсутності безспірності заборгованості та законності документів наданих ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп». ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» приховав від нотаріуса той факт, що по даному кредитному договору та договору іпотеки триває багаторічний судовий спір і на даний час він не закінчений. У зв`язку з викладеним просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

21 листопада 2022 року від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» - Падалка Ю.П. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Позивач, звертаючись до суду з позовною заявою, чітко окреслив вимогу захист права власності шляхом скасування арешту з нерухомого майна, яке належить останньому на праві приватної власності. Допоки особа є власником нерухомого майна, тобто за нею зареєстровано право власності на це майно, вона не може бути обмежена в праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування й розпорядження цим майном. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він визнаний судом недійним. Позивачем аргументований факт набуття права власності, підтверджена державна реєстрація такого права, а названі обставини є дійсними і достовірними як на момент подання позовної заяви, так і на час розгляду спору по суті. На переконання позивача, сам факт реалізації відповідачем права на захист цивільних прав та інтересів, шляхом пред`явлення позовних вимог (справи № 200/3309/13-ц та № 204/7861/21) без вирішення спорів по суті (ухвалення рішень суду, які набрали законної сили) не може слугувати підставою для відмови в задоволенні пред`явленого позивачем позову про скасування арешту з нерухомого майна. Вважає, що посилання відповідача на обставину неефективного способу захисту порушеного права не заслуговують на увагу, оскільки у постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 03.06.2016 № 5 роз`яснено, що якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. Додатково зазначає, що позивачем раніше було ініційовано спір (предмет і підстава позову ідентична справі № 204/5624/22) різниця полягає лише у визначенні суб`єктивного складу учасників справи. Так, ухвалою від 31.08.21 року (справа № 904/7323/21) було відкрито провадження за позовною заявою позивача до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору по справі № 204/5624/22) про скасування арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження № 44055038 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжою О.В. від 19.05.2016р. на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 100,0 кв.м., номер запису про обтяження 40818241. В рамках справи № 904/7323/21 ОСОБА_1 було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Рішення суду по суті позовної вимоги було предметом перегляду Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду. У задоволенні позову по справі №904/7323/21 було відмовлено на підставі пред`явлення позову до неналежного відповідача (органу державної виконавчої служби), поряд з цим судом касаційної інстанції констатовано, що в даному випадку захист порушеного права буде ефективним та належним в разі пред`явлення позовної вимоги лише про скасування арешту. Наявність арешту в разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404 VIII, сама по собі є незаконною з моменту прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 20.03.2017 року. На переконання позивача, наведені аргументи у відзиві не стосуються предмета доказування у вказаній справі та беззаперечно виходить за межі пред`явленої вимоги (оскільки наведені доводи відповідача стосуються питання оскарження державної реєстрації права власності за позивачем), а посилання на відкриті провадження у справах № 200/3309/13-ц та № 204/7861/21 є цілком ідентичні тим, на які було акцентовано увагу в рамках справи № 904/7323/21 (за результатами якого суд касаційної інстанції також керувався положенням про презумпцію правомірності правочину). Тому, беручи до уваги викладені аргументи, норми законодавства та судову практику, на думку позивача, наявні підстави для задоволення пред`явленого позову.

28 липня 2023 року від третьої особи Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено наступне. Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у вказаній справі покладається на розсуд суду. Згідно даних системи АСВП на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 44055038 відносно ОСОБА_1 , а саме з примусового виконання виконавчого напису № 8223, виданого 25.11.2013 року Приватним нотаріусом Бондар І.М., яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в рахунок погашення заборгованості, яка становить 762 572,26 грн. В межах примусового виконання наведених виконавчих проваджень, державним виконавцем вживались заходи примусового виконання, в тому числі постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику на праві власності. Постанови направлені для належного виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника та сторонам. Відповідні записи належним чином внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В подальшому вказане виконавче провадження завершене в силу приписів п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі того, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року по справі № 203/2725/16-ц (провадження 2/0203/128/2017) задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», треті особи: ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, приватний нотаріус ДМНО Бондар І.М., а саме виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 8223, визнано таким, що не підлягає виконанню, про що винесена відповідна постанова про закінчення виконавчого провадження. Так як зазначені виконавчі провадження завершені у 2017 році, надати більш детальну інформацію або будь-які документи виконавчого провадження Відділ примусового виконання рішень не має змоги, у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження із закінченням терміну зберігання, відповідно до вимог Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5. У зв`язку з викладеним просив прийняти рішення на розсуд суду.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з`явилась, але надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, у поданих до суду письмових поясненнях просив проводити розгляд справи без його участі та прийняти рішення на розсуд суду.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16 липня 2014 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 25 листопада 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8223, яким пропонувалось звернути стягнення на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в рахунок погашення заборгованості, яка становить 762 572,26 грн., було відкрито виконавче провадження № 44055038, що підтверджується Інформацією про виконавче провадження від 03 серпня 2022 року (т. 1 а.с. 30-34). У вказаному виконавчому провадженні стягувачем виступало Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», а боржником ОСОБА_1 .

19 травня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжою Олександром Володимировичем у виконавчому провадженні № 44055038 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що належить боржнику ОСОБА_1 , а також заборонено здійснювати відчуження вказаної квартири (т. 2 а.с. 19-20).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який діяв на момент винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 44055038, тобто станом на 19 травня 2016 року, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який діяв на момент винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 44055038, тобто станом на 19 травня 2016 року, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, серед іншого, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 259530468 від 06 червня 2021 року вбачається, що 27 травня 2016 року на підставі постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжа О.В. у виконавчому провадженні № 44055038 від 19 травня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, було внесено запис про обтяження № 40818241 (т. 1 а.с. 25-27).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ від 21 лютого 2017 року у справі № 203/2725/16-ц було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою «ОТП Факторинг Україна», треті особи Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис, вчинений 25 листопада 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за №8223 - визнано таким, що не підлягає виконанню.

Вказані обставини були також встановлені у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2021 року по справі № 904/7323/21, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/101827687, залишеному без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16 травня 2022 року, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/104441877, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 13 липня 2022 року (т. 1 а.с. 163-165).

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжа Олександра Володимировича від 20 березня 2017 року у виконавчому провадженні № 44055038 про закінчення виконавчого провадження (т. 1 а.с. 28-29), у зв`язку з тим, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ від 21 лютого 2017 року у справі № 203/2725/16-ц виконавчий напис № 8323, виданий 25 листопада 2013 року приватним нотаріусом Бондар І.М., було визнано таким, що не підлягає виконанню, керуючись вимогами пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 8323, виданого 25 листопада 2013 року приватним нотаріусом Бондар І.М., було закінчено, а також постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення, вжиті в межах зазначеного виконавчого провадження.

25 лютого 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною на підставі договору іпотеки № РСL-301/221/2007 від 19 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 7990, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 100,0 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (номер запису про право власності 40818190, підстава для державної реєстрації рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 56905165 від 03.03.2021 року), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 246739170 від 03 березня 2021 року (т. 1 а.с. 24).

Звертаючись у серпні 2022 року до суду з даним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» посилалось на те, що незважаючи на закінчення виконавчого провадження № 44055038 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначення у постанові головного державного виконавця від 20 березня 2017 року про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення, вжитих в межах зазначеного виконавчого провадження, арешт, накладений 19 травня 2016 року головним державним виконавцем Ванжою О.В. у виконавчому провадженні № 44055038 на квартиру АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_1 , так і не був знятий, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до теперішнього часу наявний запис про обтяження № 40818241, що порушує права Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» на розпорядження цим нерухомим майном.

ОСОБА_1 , за якою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , не погоджуючись з рішенням приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. про державну реєстрацію права власності на квартиру за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп», зверталась у жовтні 2021 року до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Юлія Олександрівна про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності.

Так, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2023 року по справі № 204/7861/21 було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Юлія Олександрівна про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності. Скасовано рішення Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Юлії Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 56905165 від 03.03.2021 року. Припинено право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» на квартиру АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 203-210).

Однак, постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року по справі № 204/7861/21, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/110658029 (вступна та резолютивна частина даної постанови наявна в матеріалах справи (т. 1 а.с. 232)) рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2023 року було скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Юлія Олександрівна про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності, - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 15 листопада 2023 року по справі № 204/7861/21 (т. 2 а.с. 86-89) постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп», третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Юлія Олександрівна, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, залишено без змін. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп», третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ричка Юлія Олександрівна, про припинення права власності на квартиру та в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» змінено, виклавши мотиви відмови у задоволенні указаних позовних вимог в редакції цієї постанови.

За таких обставин, наведені у відзиві на позовну заяву посилання сторони відповідача на те, що перехід права власності від ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» на підставі договору іпотеки та реєстрація права власності були незаконними, суд до уваги не приймає та відхиляє, даним доводам ОСОБА_1 судом вже надано оцінку під час розгляду справи № 204/7861/21, у своїй постанові від 15 листопада 2023 року по справі № 204/7861/21 Верховний Суд прийшов до висновку, що суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про те, що у державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рички Ю. О. були наявні підстави для проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «Фінвест Груп».

Згідно пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Отже, суд вважає встановленим, що з 25 лютого 2021 року власником квартири АДРЕСА_2 є позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп».

Стаття 391 ЦК України закріплює право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При цьому, допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном.

Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

У частинах першій та третій статті 3 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа як суб`єкт цивільних, земельних, сімейних правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Тобто, у контексті зазначених норм процесуального права здійснення розгляду справ за правилами іншого судочинства означає наявність у законодавстві чітко й однозначно сформульованих підстав і порядку вирішення відповідних правових питань судом іншої юрисдикції, що дає заінтересованій особі обґрунтовані підстави розраховувати на вирішення ним спору по суті.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливого суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, відповідно до статті 13 Конвенції повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Як вже було зазначено вище, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжа Олександра Володимировича від 20 березня 2017 року у виконавчому провадженні № 44055038 про закінчення виконавчого провадження виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 8323, виданого 25 листопада 2013 року приватним нотаріусом Бондар І.М., було закінчено на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а також постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення, вжиті в межах зазначеного виконавчого провадження.

Так, у пункті 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, в редакції, що діяла на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, тобто станом на 20 березня 2017 року, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»).

Але, по закінченню виконавчого провадження № 44055038 державним виконавцем, хоча і зазначено у постанові про закінчення виконавчого провадження від 20 березня 2017 року про те, що чинність арешту майна боржника підлягає припиненню та скасовуються інші заходи примусового виконання рішення, вжиті в межах зазначеного виконавчого провадження, однак до теперішнього часу арешт на квартиру АДРЕСА_2 так і не був знятий, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження № 40818241 від 27 травня 2016 року.

У письмових поясненнях, якій надійшли до суду 28 липня 2023 року, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) підтвердив встановлені судом обставини щодо виконавчого провадження № 44055038 та підтвердив, що вказане виконавче провадження було закінчене на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а також додатково зазначив, що так як зазначене виконавче провадження завершене у 2017 році, надати більш детальну інформацію або будь-які документи виконавчого провадження Відділ примусового виконання рішень не має змоги, у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження із закінченням терміну зберігання, відповідно до вимог Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5.

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що на час звернення з даною позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно квартиру АДРЕСА_2 , порушується право позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» як власника майна на розпорядження майном, а тому наявні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» про скасування арешту майна.

Оцінюючи наведені у відзиві твердження представника відповідача про те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки позивач просить суд лише скасувати арешт та не зазначає у прохальній частині про визнання за ним права власності на нерухоме майно, слід зазначити, що такі твердження представника відповідача є безпідставними, помилковими та такими, що обумовлені помилковим тлумаченням ним норм чинного законодавства України. Більш того, оцінка таким твердженням сторони відповідача вже була надана Верховним Судом у постанові від 13 липня 2022 року по справі № 904/7323/21, в якій Верховний Суд зазначив, що оскільки ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» має зареєстроване право власності на спірне нерухоме майно (квартиру), тому висновок про обрання позивачем неналежного способу захисту у зв`язку з непред`явленням одночасно з вимогою про зняття арешту з майна вимоги про визнання прав власності на це майно є помилковим.

Всі інші наведені у відзиві на позовну заяву заперечення сторони відповідача проти позову зводяться лише до посилань на наявність в провадженні судів спорів ОСОБА_1 щодо визнання недійсними кредитного договору № CNL-301/412/2007 від 19 липня 2007 року та договору іпотеки № РСL-301/221/2007 від 19 липня 2007 року. Однак, суд звертає увагу, що такі аргументи відповідача виходять за межі позовних вимог та не є предметом розгляду у вказаній справі про скасування арешту, накладеного постановою головного державного виконавця від 19 травня 2016 року у виконавчому провадженні № 44055038.

Враховуючи викладене, оскільки позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна, захистити своє порушене право не може, з урахуванням того, що виконавче провадження з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 25 листопада 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8223, закінчено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», та при цьому на виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не було знято арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_2 , суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування арешту, накладеного постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжа Олександра Володимировича про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 травня 2016 року у виконавчому провадженні № 44055038 на квартиру АДРЕСА_2 (в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження № 40818241 від 27 травня 2016 року), а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» підлягають задоволенню.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 321, 391 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись 2, 3, 4, 19, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» до ОСОБА_1 , третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про захист права власності шляхом зняття арешту з майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжа Олександра Володимировича про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 травня 2016 року у виконавчому провадженні № 44055038 на квартиру АДРЕСА_2 , запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 40818241 від 27 травня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» (, місцезнаходження: 49057, м. Дніпро, пр. Б.Хмельницького, буд. 208Б, оф. 9) судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня, 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез