____________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2/947/3004/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2024 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді- Літвінової І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Скоропуда С.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в залі суду у місті Одесі у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 947/24189/19 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми,

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2019 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вищевказаною позовною заявою з позовними вимогами: зобов`язати відповідача ОСОБА_6 не чинити перешкоди позивачу, ОСОБА_5 у спілкуванні з дітьми - донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити позивачу ОСОБА_5 для участі у вихованні та спілкуванні з дітьми такі способи участі: щотижнево, шляхом його систематичних побачень кожної п`ятниці з 10.00 год. до 19.00 год., та щотижнево, шляхом його систематичних побачень щонеділі - 16.00 год. до 19 00 год. без присутності матері дітей - громадянки ОСОБА_6 , та впродовж одного місяця літнього періоду діти перебувають разом з батьком за попередньою домовленістю між батьками, без присутності матері дітей.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2021 року позов задоволено: зобов`язано відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми та встановлено позивачу для участі у вихованні та спілкуванні з дітьми наступні способи участі: щотижнево, шляхом його систематичних побачень кожної п`ятниці з 10.00 год до 19.00 год, та щотижнево, шляхом його систематичних побачень щонеділі з 16.00 год до 19.00 год без присутності матері дітей ? ОСОБА_6 , та впродовж одного місяця літнього періоду діти перебувають разом з батьком за попередньою домовленістю між батьками, без присутності матері.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15.12.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2021 року змінено та викладено резолютивну частину в наступній редакції: позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , , задоволено частково: зобов`язано ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_5 у спілкуванні з дітьми, та встановлено ОСОБА_5 для участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, наступні способи участі: щотижнево, шляхом його систематичних побачень кожної п`ятниці з 10.00 год до 19.00 год та щотижнево, шляхом його систематичних побачень з 10.00 год до 19.00 год (парна неділя; непарна субота) без присутності матері дітей ? ОСОБА_6 та впродовж двох тижнів літнього періоду (липень, серпень кожного місяця) діти перебувають разом з батьком за попередньою домовленістю між батьками, без присутності матері дітей, починаючи з 2023 року.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2024 року було частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_5 та рішення Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15.12. 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми було скасовано та справу в зазначеній частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

З Верховного Суду цивільна справа № 947/24189/19 надіслана до Київського районного суду м. Одеси за супровідним листом № 61-1338св23 та за результатами автоматизованого розподілу 03.04.2024 року передана судді Літвіновій І.А.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2024 року справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.05.2024 р.

06.05.2024 року у зв`язку із перебуванням судді Літвінової І.А. у відпустці справу було відкладено на 31.05.2024 року.

31.05.2024 року в судовому засіданні протокольною ухвалою було долучено до матеріалів справи пояснення відповідача та залучено до справи у якості третьої особи ОСОБА_4 , як дружину позивача. В підготовчому засіданні було оголошено перерву до 18.07.2024 року.

17.06.2024 року до суду надійшла заява, зі змісту якої вбачається уточнення позовних вимог, відповідно до якої позовні вимоги ОСОБА_5 викладені в наступній остаточній редакції: визначити наступний спосіб спілкування та зустрічей позивача з дітьми: кожен четвер з 09:00 години по неділю 09:00 без присутності матері; на період літніх канікул дітей - півтора місяця; півторамісячний період визначати в залежності від наявності закордонного відрядження за фахом моряка ОСОБА_5 . На період зимніх канікул дітей - один тиждень. Тижневий період визначати в залежності від наявності закордонного відрядження за фахом моряка ОСОБА_5 . Зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні позивача з дітьми у режимі телефонних розмов та відео зв`язку.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що станом на звернення до суду з позовом 04.10.2019 року ним вказувалося, що у нього та відповідача ОСОБА_6 є двоє дітей: дочка: ОСОБА_9 та син ОСОБА_10 , які з 29.08.2017 року проживають окремо від нього разом з матір`ю відповідачем ОСОБА_2 . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.02.2019 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано та було визначено місце проживання дітей разом з матір`ю ОСОБА_2 . Рішенням Київської РА ОМР з питань захисту прав дітей йому було визначено участь у вихованні та спілкуванні з дітьми. У зв`язку з перешкодами з боку відповідача у спілкуванні з дітьми та невиконанням рішення Київської РА ОМР він вимушений був вернутися до суду. На день уточнення позовних вимог, після скасування судових рішень по даній справі, відповідачка продовжує перешкоджати йому у спілкуванні з дітьми, у зв`язку з чим він неодноразово вимушений був звертатися в правоохоронні органи, що свідчить про наявність спору між сторонами, якии? не вирішено протягом тривалого часу. На даний час ним створено нову сім`ю з ОСОБА_4 , з якою він виховує чотирьох дітей, а також з метою задоволення потреб великої родини придбано новий будинок.

Відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги у зазначеній редакції не визнала.

18.07.2024 року на адресу суду надійшов відзив на заяву про уточнення позовних вимог, поданий представником відповідача адвокатом Тодирець А.О, в якому зазначається, що заявлені ОСОБА_5 позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки суперечать інтересам дітей сторін, а також обмежують права відповідача у спілкуванні та проведенні вільного часу з дітьми на вихідні дні. У дітей лише два вихідні дні, які вони можуть проводити разом, однак один день неділя з 09.00 год. по 13.00 год. дітям визначено проводити час з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які є дідусем та бабусею, а суботу позивач просить визначити йому для спілкування з дітьми. Також вказує про те, що під приводом визначення способу спілкування та зустрічей з дітьми позивач фактично намагається змінити місце проживання дітей, що також суперечить їх інтересам, оскільки місце проживання позивача знаходиться на значній відстані від школи, де навчаються діти та закладів, в яких діти займаються додатковими секціями та заняттями. Крім того, відповідач зазначає про абсурдність запропонованого позивачем графіку, оскільки професія та рід занять позивача, наперед вказує про неможливість його дотримання та виконання. Також, відповідач посилається на те, що діти уже є достатньо дорослими, тому встановлення способу та графіку участі батька у життя дітей повинен встановлюватися з врахуванням їх думок та бажань.

18.07.2024 року судом було прийнято уточнену позовну заяву до розгляду з долученими до неї доказами і відзив на вказану заяву, та позивачу визначено час для надання відповіді на відзив та у підготовчому засіданні оголошено перерву до 08.08.2024 року.

08.08.2024 року в підготовчому судовому засіданні суд задовольнив усне клопотання представника відповідача про визнання обов`язковою явки третіх осіб, та оголосив перерву до 30.08.2024 року.

30.08.2024 року в підготовчому судовому засіданні судом було задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит свідків: діда малолітніх дітей - ОСОБА_11 та лікаря психолога КНП «Дитяча міська поліклініка» ОМР ОСОБА_13 . Було допитано свідка ОСОБА_11 , у зв`язку з незабезпеченням явки в судове засідання свідка ОСОБА_13 , по справі було оголошено перерву до 30.09.2024 року.

30.09.2024 року у зв`язку із перебуванням головуючого судді Літвінової І.А. у щорічній відпустці справу було відкладено на 24.10.2024 року.

В судовому засіданні 24.10.2024 року було допитано в якості свідка ОСОБА_13 та з врахуванням думки сторін по справі щодо необхідності отримання особистих пояснень та думки малолітніх дітей було вирішено провести виїзне судове засідання за адресою робочого кабінету лікаря психолога КНП «Дитяча міська поліклініка» ОМР ОСОБА_13 , якого відвідують діти, та оголошено перерву до 04.11.2024 р.

04.11.2024 року було проведено виїзне судове засідання в КНП «Дитяча міська поліклініка № 6» ОМР в приміщенні кабінету психолога ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_1 , де судом було відібрано особисті пояснення у малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 . За згодою психолога до участі у засіданні було допущено батька дітей. Суд безпосередньо засвідчив зміну у поведінці дітей при приєднанні до спілкування їх батька. Заслухав їх зауваження, висловлені батькові. Зафіксував поведінку батька і реакцію на зауваження щодо обставин їх спілкування та досвіду знаходження у родині батька з його дружиною та їх дітьми. Також заслухав думку психолога щодо обставин, які склалися між членами родини та щодо позовних вимог, заявлених батьком.

Протокольною ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.12.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 26.12.2024 рік.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, в редакції, викладеній у заяві, датованій 16.06.2024 р., зареєстрованій канцелярією суду 17.06.2024 року, та надали пояснення аналогічні викладеним у ній.

Відповідач та його представник не визнали позовні вимоги, посилаючись на доводи викладені ними у письмових поясненнях та у відзиві на вищевказану заяву з уточненими позовними вимогами.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та просив ухвалити рішення з врахуванням прав та інтересів малолітніх дітей.

Представник третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, на засідання не з`явився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа ОСОБА_4 не заперечувала щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_5 ..

Дослідивши матеріали справи, заслухавши особисті пояснення сторін та їх представників, пояснення малолітніх дітей, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , свідків, які дали пояснення у судових засіданнях та третьої особи ОСОБА_4 , суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (стаття 7 СК України).

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Таким чином, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.

Є очевидним, що при вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин та долі дитини, першочергова увага приділяється інтересам дитини із дотриманням відповідної процедури, яка базується на оцінці всіх елементів у конкретних обставинах справи.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно вимог ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Положеннями статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Звертаючись до суду із уточненими позовними вимогами ОСОБА_5 просить суд визначити спосіб його спілкування з дітьми: кожен четвер з 09:00 години по неділю 09:00 без присутності матері; на період літніх канікул дітей - півтора місяця; на період зимніх канікул дітей - один тиждень. та не чинити перешкоди у його спілкуванні з дітьми у режимі телефонних розмов та відео зв`язку.

Судом встановлено, що 27.08.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1572 /т.1 а.с.7/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у шлюбі у них народилася дочка, ОСОБА_7 , актовий запис № 1291 /т.1 а.с.8/.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у шлюбі у них народився син, ОСОБА_8 , актовий запис № 5520 /т.1 а.с.9/.

З 29.08.2017 року сторони проживають окремо. З вказаного часу діти залишились проживати разом із матір`ю ОСОБА_6 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.09.2018 року (справа №520/4454/18) стягнено з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_14 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття та стягнено з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_15 аліменти на її утримання в сумі 1 000 (одна тисяча) гривень щомісячно, до досягнення ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.02.2019 року (справа № 520/12573/17) шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було розірвано, та було визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом з матір`ю ОСОБА_6 /т.1 а.с.26/.

ОСОБА_8 навчається в Одеської гімназії № 33 ОМР, має навчальні досягнення достатнього та середнього рівня, врівноважений та розсудливий.

ОСОБА_7 також навчається в Одеської гімназії № 33 ОМР з першого класу, має навчальні досягнення достатнього та середнього рівня.

Вказане підтверджене характеристиками на дітей, виданими Одеською гімназією № 33 ОМР за № 01-37/198 від 07.10.2024 року та за № 01-37/200 від 08.10.2024 року.

Діти знаходяться на обліку в КНП «Дитяча міська поліклініка № 6» ОМР, де у них складені декларації на медичне обслуговування/т.6 а.с.55/.

При розгляді справи встановлено та підтверджено матеріалами справи наявність тривалого конфлікту між сторонами щодо способу спілкування та участі ОСОБА_5 у житті малолітніх дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Позивач, як і відповідач систематично, протягом п`яти років, починаючи з 2019 року і по день розгляду справи звертаюся до правоохоронних органів із заявами щодо неправомірних дій відносно один одного.

Вказане підтверджується листами-відповідями Таі?ровського ВП Киі?вського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеськіи? області на звернення ОСОБА_5 : від 20.09.2019 року; листами-відповідями Департаменту ПП УПП в Одеськіи? області на звернення ОСОБА_5 від 10.09.2019 року, від 18.09.2019 року, від 07.09.2022 року, від 05.02.2024 року, від 17.08.2022 року, від 14.01.2023 року, від 21.01.2024 року, із заяв ОСОБА_6 від 05.09.2023 року за № 60-7847, від 15.02.2024 року за № 60/1119, від 26.03.2024 року за № 60-2142, від 15.02.2024 року за № 60-1118, талонів - повідомлень від 01.07.2023 року за № 12133, від 18.08.2023 року за № 15949, від 21.01.2024 року за № 1090, виданих ГУНП ОРУП ОСОБА_6 .

Малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 являються постійними свідками вказаних конфліктів, що негативно впливає на їх психоемоційний стан, моральний, духовний та психологічний розвиток.

Діти відвідують лікаря-психолога у зв`язку з наявністю у них тривожного стану.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка лікар-психолог ОСОБА_13 пояснила, що з діти відвідують її. При первісному обстеженні дітей, було встановлено у них тривожний стан. Зі слів матері, вказаний стан викликаний поведінкою їх батька ОСОБА_5 . Однак, вона причину вказаного стану поки назвати не може, оскільки встановлення причин, збудників виникнення вказаного стану у дітей потребує часу та занять з дітьми. При цьому, вказала, що діти дійсно потребують нагляду психолога та занять з психологом.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_11 вказав, що являється батьком позивача у справі, та йому відомо, що діти люблять батька, що вони проводять час з новою сім`єю ОСОБА_5 , грають з дітьми дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , що відповідач у справі перешкоджає його сину спілкуватися з дітьми, проводити з ним час, настроює дітей проти батька. На уточнююче питання суду чи знає свідок графік дітей з четверга 09:00 по неділю 09:00 пояснив, що достеменно не знає. Інших показів по суті позовних вимог свідок не надав.

Як встановлено, після розірвання шлюбу з ОСОБА_6 , батько дітей ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_4 . У сім`ї з ОСОБА_4 ними виховується двоє дітей ОСОБА_4 від першого шлюбу - ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Згідно рішення № 14 Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, від 27.06.2019 року «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_5 », позивачу було встановлено наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з дітьми: щотижнево, шляхом його систематичних побачень кожної п`ятниці з 10.00 год. до 19.00 год. та щотижнево, шляхом його систематичних побачень щонеділі з 16.00 год. до 19.00 год. без присутності матері дітей та впродовж одного місяця літнього періоду діти перебувають разом з батьком за попередньою домовленістю між батьками, без присутності матері дітей.

При цьому було відмічено, що спілкування має відбуватись за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичною і морального розвитку дітей, з урахуванням режиму дня малолітніх та особливостей відповідного віку дітей, та виключно за їх бажанням. /т.1 а.с.15-18/.

Дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Аналогічні положення закріплені у ст. 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і гарантує, що інтереси дітей захищені. Належна увага повинна приділятися поглядам та думці дитини згідно з її віком і зрілістю.

Закріплене вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються.

З урахуванням викладеного, 04.11.2024 року судом було проведено виїзне судове засідання в приміщенні кабінету лікаря-психолога КНП «Дитяча міська поліклініка № 6» ОМР ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_1 ,яка у якої спостерігаються малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в якому було заслухано думку дітей.

Спочатку вказане засідання було проведено за відсутності сторін у справі та третіх осіб, в присутності лікаря-психолога ОСОБА_13 .

Діти під час спілкування були спокійні, врівноважені, відкриті, з щирістю розказували про себе, про навчання та захоплення. ОСОБА_18 фактично весь час спілкувалася сидячи на руках у головуючого, а ОСОБА_19 проявляв не аби яку відкритість та поспішав не зупиняючись розказувати про всі обставини свого життя: пригоди, як навчається, чим займається, що полюбляє, як сприймає оточуючих та ін. Вказане додатково підтверджує, що діти при виїзному судовому засіданні були щирі, відкриті та довірилися суду. Однак, на запитання суду категорично заперечили можливість їх проживання (навіть тимчасового, періодичного) у батька ОСОБА_5 , їх спілкування з батьком, зустрічі та прогулянки з ним, зазначивши, що не бажають цього та бажають залишитися з матір`ю.

ОСОБА_18 вказала, що найріднішою для неї є мама, та вона хоче проживати з матір`ю. Що у батька є інша сім`я, діти: син ОСОБА_20 та дочка ОСОБА_21 . Коли вона знаходиться у батька, її заставляють прибирати за іншими дітьми та доглядати за ними. Їй неприємно спілкуватися з дітьми батька ОСОБА_20 та ОСОБА_22 та проводити з ними час. Також вона відчуває неоднакове відношення батька до себе та брата ОСОБА_23 , в порівняні з іншими його дітьми, яким батько приділяє більше уваги, дарить більше подарунків, що її пригнічує та для неї є неприємним. Малолітня ОСОБА_9 вказала що не бажає жити у батька та проводити з ним час, поки він не змінить свого відношення до них

ОСОБА_19 показав, що більше за всіх він довіряє мамі та бабусі, та йому дуже добре із мамою. Вказав, що батькові взагалі не довіряє та навіть боїться його, оскільки останній неодноразово при ньому та його сестрі ОСОБА_9 доставав із сейфу та демонстрував справжню зброю, пістолет. При цьому, вказав, на велику образу на батька, оскільки останній не вітає його з днями народження, не організовує свята та не дарує подарунки. Крім того, йому дуже некомфортно у батька в домі, оскільки його там пригнічують, недовіряють, заставляють прибирати у будинку, дивитися за дітьми. Батько не піклується про нього та не хвилюється за нього. ОСОБА_8 вказав, що бажає бути з мамою, що йому відомо, що саме із-за дій батька та ситуацій, які він створює, на матір накладають штрафи, які вона вимушена сплачувати, що не дає їм змоги зібрати кошти на переїзд в іншу квартиру, чого він дуже хоче. Назар вказав, що бажає, щоб батько змінився, та змінив своє відношення до них. На даний час ОСОБА_23 чітко вказав, що бажає жити лише з матір`ю , та категорично відмовляється від спілкування та прогулянок з батьком ОСОБА_5 .

В силу ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

20.11.1989 року Організацією Об`єднаних Націй була прийнята Конвенція про права дитини, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року.

Згідно з ст. 3 цієї Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (ст. 12).

Розкриваючи зміст принципу найкращих інтересів дитини і підходи по його реалізації Комітет ООН з прав дитини в своїх Зауваженнях загального порядку № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів (пункт 1 статті 3) сформулював такі підходи:

«Найкраще забезпечення інтересів дитини» - це право, принцип і правило процедури, які засновані на оцінці всіх елементів, що відображають інтереси дитини або дітей, в конкретних обставинах. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини з метою прийняття рішення про застосування тієї чи іншої конкретної міри належить діяти в наступному порядку:

по-перше, з урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них в співвідношенні з іншими;

по-друге, з цією метою необхідно слідувати правилам, що забезпечує юридичні гарантії та належну реалізацію цього права (пункт 46).

Комітет вважає за доцільне скласти невичерпний, не субпідпорядкований перелік елементів, які могли б розглядатися при проведенні оцінки найкращих інтересів будь-якою особою, відповідальною за прийняття рішень, якій належить визначати найкращі інтереси дитини. Невичерпний характер переліку елементів означає, що можна вийти за його рамки і розглянути інші фактори, що мають відношення до конкретних обставин, в яких знаходиться та чи інша дитина або група дітей. Всі елементи, що фігурують у переліку, повинні бути прийняті до уваги і зважені з урахуванням обставин кожного випадку. Перелік повинен служити конкретним керівництвом, забезпечуючи при цьому гнучкість (пункт 50).

У світлі цих міркувань Комітет вважає, що стосовно ситуації, яка розглядається доречними і такими, що підлягають врахуванню при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини є такі елементи: погляди дитини; індивідуальність дитини; збереження сімейного оточення і підтримання відносин; піклування, захист і безпеку дитини; вразливе положення; право дитини на здоров`я; право дитини на освіту.

Слід підкреслити, що базова оцінка найкращих інтересів - це загальна оцінка всіх відповідних елементів, що визначають найкращі інтереси дитини, зі зваженою оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Не всі елементи актуальні в кожному випадку, і в різних випадках різні елементи можуть використовуватися по-різному. Зміст кожного елемента неминуче буде неоднаковим залежно від конкретної дитини і конкретного випадку, в залежності від виду рішення і конкретних обставин; те саме стосується і значущості кожного елемента в контексті загальної оцінки (пункт 80).

Дослідивши всі обставини та матеріали справи № 947/24189/19 судом встановлено, що діти за волею обох батьків є свідками їх конфлікту. В силу віку та вразливості, малолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_23 висловлюють свою явну прихильність до матері ОСОБА_6 та категорично відмовляються спілкуватися з батьком ОСОБА_5 , проживати у нього та проводити з ним час, про що повідомили суд при їх допиті.

За цей період у дітей сформувалась певна образа на батька за його відношення до матері, до них, яку можна оцінити і як наслідок самостійних висновків, і як висновків, сформованих за допомогою дорослих людей, які мають для дітей авторитет. Діти не розуміють батька, який не вітає їх з днем народження, який демонструє при них справжню зброю, яку вони бояться, який на їх думку принижує їх перед іншими дітьми, які виховуються у його новій родині з ОСОБА_4 , який на їх думку не довіряє їм. Станом на цей час діти відкидають будь-яку можливість подальшого спілкування з батьком, кажуть, що не бажають цього, оскільки батько не дослухається до них, не чує їх.

Ситуація, яка склалась в їхньому житті негативно вплинула на їх відношення до батька, внаслідок чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не бажають зустрічей з ним, зазначаючи, що без нього їм буде краще і спокійніше.

За указаних обставин, суд не вважає, що в найкращих інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є спосіб спілкування та зустрічей позивача з дітьми, який він просить визначити за уточненими вимогами, а саме: кожен четвер з 09:00 години по неділю 09:00 без присутності матері; на період літніх канікул дітей - півтора місяця та на період зимніх канікул дітей - один тиждень. Суд за своїм внутрішнім переконанням вважає, що такий спосіб і примушування дітей до спілкування з батьком і тривалим знаходженням з його новою дружиною та їх дітьми, може завдавати їм ще більшої шкоди, з урахуванням недовірливих та неприязних відносин, що склалися між ними. Діти вважають, що батько ОСОБА_5 не прислухається до їх прохань і бажань. Суд не може не зважувати на бажання дітей бути почутими батьками та іншими, зокрема судом.

Слід також звернути увагу на те, що рішення суду після набрання ним законної сили є обов`язковим до виконання. У випадку ухвалення рішення про задоволення вимог батька і наступного невиконання такого рішення у добровільному порядку законом визначена процедура примусового виконання рішення суду за участю державних чи приватних виконавців. Ухвалюючи рішення у цій справі суд також запобігає і з цього боку вчиненню по відношенню до дітей дій, які вони можуть сприймати як психологічний чи емоційний тиск на них, що може сприйматися дітьми як насилля над їх волею.

Саме тому, суд вважає, що в даній справі забезпеченню принципу найкращих (найвищих) інтересів дітей сприятиме встановлення способу участі батька у їх вихованні шляхом надання йому можливості у спілкуванні з дітьми у режимі телефонних розмов та відео зв`язку, з метою відновити їх довіру та прихильність до себе.

При цьому, суд роз`яснює, що ці заходи застосовуються судом на момент вирішення справи, та їх подальша доля буде залежати вже не від дитини, чи суду, а від батька, який сприятиме поверненню довірливих та близьких взаємовідносин дітей та його. Після цього, у випадку зміни відношення дітей до зустрічей з батьком та зміні обставин, встановлених цим судовим рішенням, може бути реалізовано право на пред`явлення нового позову чи самостійного вирішення цього питання в межах сім`ї, без втручання органів державної влади.

Застосовуючи вищевказані стандарти захисту прав людини у даному провадженні, суд зауважує про те, що у взаємовідносинах між ОСОБА_5 та дітьми тривалий час приймають опосередковану участь органи державної влади, а саме суд, орган опіки та піклування, соціальні служби. Думка дітей, щодо небажання спілкуватися з батьком є тривалою та незмінною, що підтверджена суду під час допиту дітей.

Думка малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в даному випадку сама по собі не стала б підставою для ухвалення саме такого рішення, однак в сукупності з тривалістю конфлікту між батьками, прив`язаністю дітей до матері, категоричну і сталу незгоду дітей на спілкування з батьком, захищаючи їх найкращі (найвищі) інтереси, суд доходить висновку про необхідність для подальшої участі батька у житті дітей наявність їх згоди на такі зустрічі.

Таке рішення, на думку суду, буде справедливим до ситуації, яка склалась в житті дітей та сприятиме налагодженню відносин між батьком та дітьми шляхом вчинення кожним з них дій, спрямованих на досягнення цієї мети, та стимулюватиме відновлення стосунків дітей та батька через певний проміжок часу.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи, що зміни до встановленого судом графіку можуть вноситись за їх спільної згоди шляхом проведення переговорів. Рішення суду не позбавляє сторони можливості самостійно визначитись з іншими способом та порядком участі батька у вихованні дитини.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, ОСОБА_4 про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_5 з дітьми ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спосіб:

- кожен четвер з 09:00 години по неділю 09:00 без присутності матері;

- на період літніх канікул ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - півтора місяці, визначаючи півторамісячний період в залежності від наявності закордонного відрядження за фахом моряка ОСОБА_5 ;

- на період зимніх канікул ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тиждень, визначаючи тижневий період в залежності від наявності закордонного відрядження за фахом моряка ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, ОСОБА_4 про зобов`язання ОСОБА_6 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_5 з дітьми ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у режимі телефонних розмов та відеозв`язку задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_6 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_5 з дітьми ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у режимі телефонних розмов та відеозв`язку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Якщо судом було постановлено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Днем складення повного рішення є 07 січня 2025 року.

Суддя І. А. Літвінова