Справа № 351/1921/22
Провадження № 22-ц/4808/138/24
Головуючий у 1 інстанції ПОСОХОВ І. С.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.,

з участю секретаря Гудяк Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Снятинського районного суду від 24 жовтня 2023 року, у складі судді Посохова І.С., у справі за позовом адвоката Тіцької Олесі Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до Гвіздецької селищної ради Івано-Франківської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

В грудні 2022 року адвокат Тіцька О.М. в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до Гвіздецької селищної ради Івано-Франківської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування заявлених вимог посилались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Після смерті батьків позивача залишилися житловий будинок та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Померлому на підставі державного акта на право власності на землю серії IІ-ІФ № 003048, виданого 26 червня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 548, належали земельні ділянки, а саме: земельна ділянка площею 1,0925 га, кадастровий номер :04:002:0157, земельна ділянка площею 0,1506 га, кадастровий номер :04:002:1033, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Гвіздецької селищної ради за межами населеного пункту с. Кулачківці.

19.07.2022 позивач звернувся до приватного нотаріуса Білоконя С.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

У зв`язку з тим, що державний акт на земельні ділянки був виданий на ім`я померлого ОСОБА_3 після його смерті, спадкоємцем за законом якого була мати позивача ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позивач просив суд визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки, а саме: земельну ділянку площею 1,0925 га, кадастровий номер :04:002:0157, земельну ділянку площею 0,1506 га, кадастровий номер :04:002:1033, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Гвіздецької селищної ради за межами населеного пункту с. Кулачківці, які належали на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IІ-ІФ № 003048, виданого 26.06.2001 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 548, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Кулачківці Івано-Франківської області.

Рішенням Снятинського районного суду від 24 жовтня 2023 року в задоволенні позову адвоката Тіцької О.М. в інтересах ОСОБА_2 до Гвіздецької селищної ради Івано-Франківської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом відмовлено.

Представник ОСОБА_2 адвокат Тіцька О.М. на рішення суду подала апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, прийнятим з порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що спірні відносини регулюються ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на день смерті батька позивача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За змістом норм ЦК УРСР та ЦК України до спадкоємців переходять лише ті права та обов`язки (спадщина) спадкодавця, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Предметом спору в даній справі є право власності на земельні ділянки площею 1,0925 га, кадастровий номер :04:002:0157, та площею 0,1506 га, кадастровий номер :04:002:1033, що розташовані за межами населеного пункту с. Кулачківці Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області.

За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України 1990 року, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта.

Член кооперативного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, а в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коди з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

ОСОБА_3 був включений до списку громадян, які мають право на приватизацію землі в межах середньої частки і працювали на час паювання 01.07.1995 року в с/с «Світанок» або перебували на пенсії по старості під номером 318, до списку громадян-власників сертифікатів Кулачківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від №548, на момент одержання спілкою селян «Світанок» державного акта на право колективної власності на землю був включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю під №317.

Позивач зазначає, що за життя ОСОБА_3 не отримав державний акт на право власності на спірні земельні ділянки, таким чином не набув права власності на земельні ділянки як об`єкт цивільних прав у розумінні ст. 125 ЗК України та на момент своєї смерті залишався власником майнового права на земельні ділянки (пай) без визначення меж цих земельних ділянок в натурі.

На ім`я ОСОБА_3 26 червня 2001 року виготовлений державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ІФ №003048, виданий Кулачківською сільською радою, згідно з рішенням сесії Кулачківської сільської ради народних депутатів від 29.03.2001 року.

Вважає, що ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину прийняв, проте не може оформити документи на належні батькові земельні ділянки через те, що правовстановчий документ державний акт про право власності на земельні ділянки серії ІІ-ІФ №003048, виданий на ім`я померлого після його смерті.

Просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким визнати з ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за законом, площею 1,0925 га, кадастровий номер :04:002:0157, та земельну ділянку площею 0,1506 га, кадастровий номер :04:002:1033, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Гвіздецької селищної ради за межами населеного пункту с. Кулачківці.

Відповідач Гвіздецька селищна рада правом на подачу відзиву не скористалась.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без участі апелянта та його представника. Просила апеляційну скаргу задовільнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи сторони повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а відтак колегія суддів відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України дійшла висновку про розгляд справи у відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спадкодавець ОСОБА_3 за життя не набув права на спірні земельні частки (паї), а включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, був помилково після смерті, тобто після припинення цивільної правоздатності, а тому зазначені земельні ділянки не могли бути успадковані після нього його дружиною ОСОБА_4 , а відповідно й не можуть бути успадковані позивачем після смерті матері.

З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 13 лютого 1964 року Кулачківською сільською Радою депутатів трудящих, про що складено відповідний актовий запис №5. Його батько - ОСОБА_3 , а мати ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про смерть: серії НОМЕР_2 , виданого 03 липня 1996 року, та серії НОМЕР_3 , виданого 19 серпня 2005 року виконкомом Кулачківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області.

Після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа за № 4/2022 на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом № 11 від 19 липня 2022 року сина померлої ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою про право власності, що видається в зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину за законом № 176/02.2-20 від 03.05.2022, виданою виконавчим комітетом Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 належить житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_2 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з державним актом на право приватної власності на землю ІІ-ІФ № 003048.

На момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в даному господарстві проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 , 1936 р.н. - дружина, ОСОБА_2 , 1964 р.н. - син, ОСОБА_5 , 1966 р.н. - невістка, ОСОБА_6 , 1987 р.н. - онук, ОСОБА_7 , 1988 р.н. - онука. Заповіт від імені померлого ОСОБА_3 виконавчим комітетом Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області не посвідчувався.

Згідно з довідкою про право власності, що видається в зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину за законом № 177/02.2-20 від 03.05.2022, виданою виконавчим комітетом Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 належить житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_2 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з державним актом на право приватної власності на землю ІІ-ІФ № 003042.

На момент смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , в даному господарстві проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 , 1964 р.н. - син, ОСОБА_5 , 1966 р.н. - невістка, ОСОБА_6 , 1987 р.н. - онук, вибув в армію ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , 1988 р.н. - онука. Заповіт від імені померлої ОСОБА_4 виконавчим комітетом Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області не посвідчувався.

Спадкоємцем майна ОСОБА_4 , 1936 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її син ОСОБА_2 , який отримав свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2022.

Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 65/02-31 від 16 листопада 2022 року, приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Білоконем С.П. відмовлено у здійсненні нотаріальної дії ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,24 га, що розташовані на території Кулачківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, що належали ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем за законом якого була дружина ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Згідно копії державного акту на право колективної власності на землю, виданого спілці селян «Світанок» село Кулачківці-Хом`яківка, Кулачківською сільською радою народних депутатів Снятинського району Івано-Франківської області, спілці селян передано у колективну власність 1219 га землі в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Кулачківської сільської ради народних депутатів від 29 липня 1998 року. Акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1. Відповідно до додатку до Державного акту № 1, а саме списку громадян-членів колективного сільськогосподарського кооперативу або товариства під № 317 включено до списку ОСОБА_3 .

Згідно з копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 003084, виданого 26.06.2001, ОСОБА_3 належать на праві приватної власності земельні ділянки, а саме: земельна ділянка № НОМЕР_4 площею 1,092 га, земельна ділянка № НОМЕР_5 площею 0,15 га, загальною площею 1,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Кулачківської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 548.

Відповідно до копій витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-022, дата формування 29.08.2022, кадастровий номер земельної ділянки :04:002:0157, місце розташування Івано-Франківська область, Коломийський район, Гвіздецька селищна рада за межами населеного пункту с. Кулачківці, вид цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа земельної ділянки 1,0925 га, та номер витягу НВ-022, дата формування 24.08.2022, кадастровий номер земельної ділянки :04:002:1033, місце розташування Івано-Франківська область, Коломийський район, Гвіздецька селищна рада за межами населеного пункту с. Кулачківці, вид цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа земельної ділянки 0,1506 га.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 11 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України (далі - ЗК України), Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ № 720/95).

Згідно з частиною першою статті 1 ЗК України 1990 року, що був чинним на час смерті батька позивача, земельні відносини в Україні регулювалися цим Кодексом та іншими актами законодавства України і Республіки Крим, що видавалися відповідно до нього.

Стаття 4 ЗК України 1990 року встановлювала, що землі, які перебувають у державній власності, можуть передаватися в колективну або приватну власність і надаватися у користування, у тому числі в оренду, за винятком випадків, передбачених законодавством України і Республіки Крим.

Згідно зі статтею 5 ЗК України 1990 року земля може належати громадянам на праві колективної власності.

Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників.

Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Згідно із статтею 23 ЗК України 1990 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Відповідно до пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі і пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами вказаного підприємства, кооперативу, товариства, згідно зі списком, який прикладається до державного акта на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування.

За змістом статей 22, 23 ЗК України 1990 року особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

В постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 692/565/21 (провадження № 61-7303св22) зазначено, що посилання позивача на те, що за нею слід визнати право власності на конкретно визначену земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий номер, що значиться за спадкодавцем, є передчасними, оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином у встановленому законом порядку право власності на конкретну земельну ділянку, а лише набув майнові права на її отримання, а отже, успадковується це саме право на отримання земельної частки (паю), а не право власності на конкретно визначену земельну ділянку в натурі.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Встановивши, що за життя ОСОБА_3 (спадкодавець матері позивача) не набув право власності на земельні ділянки площею 1,0925 га, кадастровий номер :04:002:0157, та площею 0,1506 га, кадастровий номер :04:002:1033, оскільки виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), як і виготовлення державного акта на спірну ділянку серії IІ-ІФ № 003048 мало місце після смерті спадкодавця, тобто після припинення його цивільної право- і дієздатності, відтак, згадані земельні ділянки на момент відкриття спадщини не увійшли до її складу, та, відповідно, не могли бути успадковані матір`ю позивача ОСОБА_4 . Тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позов ОСОБА_2 про визнання за ним права власності в порядку спадкування на конкретно визначені в натурі земельні ділянки не може бути задоволений.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, доводи апеляційної скарги його обґрунтованості не спростовують, а тому підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Снятинського районного суду від 24 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 січня 2024 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин