Справа № 214/8009/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у м. Кривому Розі, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документу та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просить замінити стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у виконавчих листах №214/8009/14-ц; замінити стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у виконавчому провадженні №53613293; видати дублікат виконавчого листа №214/8009/14-ц та поновити строк для його пред`явлення до виконання.

В обґрунтування заяви зазначено, що 07.04.2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалив рішення по справі №214/8009/14-ц про стягнення заборгованості за Кредитним договором №999-00039415/1 від 05.06.2013 року з ОСОБА_1 на користь АТ «Імексбанк». Ухвалою від 30.07.2020 року судом було замінено стягувача ПАТ «Імексбанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» у виконавчому листі №214/8009/14-ц. Саксаганським ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 21.03.2017 року було відкрито виконавче провадження №53613293 з примусового виконання виконавчого листа №214/8009/14-ц. Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження №53613293 було завершено.

06.12.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладено Договір факторингу №001/06/12, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими Кредитним договором №999-00039415/1 від 05.06.2013 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Враховуючи, що на даний час ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло прав вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №999-00039415/1 від 05.06.2013 року, тому виникла необхідність у заміні стягувача.

Також, заявник зазначає, що на теперішній час рішення по справі №214/8009/14-ц не виконане, оригінал виконавчого листа щодо боржника на примусовому виконанні не перебуває, також його немає й у стягувача, що дає підстави вважати його втраченим. Підставою для поновлення пропуску строку для пред`явлення зазначеного виконавчого листа до виконання наводить те, що попередній кредитор АТ «Імексбанк» протягом п`яти років не мав можливості забезпечити дотримання процесуальних строків за об`єктивних незалежних від нього причин, пов`язаних з ліквідацією та закриттям територіальних відділень банку, звільненням його співробітників (повністю ліквідовано 27.05.2015 року), отже пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання в період ліквідації не залежало від стягувача АТ «Імексбанк». Крім того, представник ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у заяві вказує на введення Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з 24.02.2022 року воєнного стану на 30 днів, який неодноразово продовжувався і триває на даний час, у зв`язку з чим строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання у відповідності до п.п. 4 п. 10-2 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» має перериватися й встановлюватися з дня припинення або скасування воєнного стану.

Представник заявника до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій вимоги заяви підтримав, просив провести розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники справи, будучи повідомленими про час і місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши заяву разом з додатками, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 07.04.2015 року судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Імексбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання кредиту №999-00039415/1 від 05.06.2013 року заборгованість у розмірі 16985 грн. 86 коп., вирішено питання розподілу судових витрат.

На виконання вищевказаного рішення, судом було видано виконавчий лист, який в подальшому було пред`явлено до виконання та 21.03.2017 року державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53613293.

26.12.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Ухвалою від 30.07.2020 року замінено стягувача в особі ПАТ «Імексбанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт».

06.12.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладено Договір факторингу №001/06-12, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» відступила, а ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло прав вимоги до боржників товариства, у тому числі до ОСОБА_1 за Кредитним договором №999-00039415/1 від 05.06.2013 року.

Згідно ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №2-7763/10 (провадження №14-197цс21) зроблено висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене ст. 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Крім того, у вказаній постанові зазначено, що особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту п. 28 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду. На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому ст. 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених ст. 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи ст. 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями ст. 55 ЦПК України. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі ч. 5 ст. 442 ЦПК України.

Аналогічного висновку дотримується Верховний Суд у постанові від 27.02.2024 року у справі №2-361/11 (провадження №61-17528св23).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що на момент звернення заявника до суду із заявою про заміну стягувача відкрите виконавче провадження відсутнє.

За таких обставин, враховуючи доведеність заявником належними і допустимими доказами набуття права вимоги до боржника за Кредитним договором №999-00039415/1 від 05.06.2013 року, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну стягувача, а саме задоволення її в частині заміни стягувача у виконавчому документі, оскільки відсутнє відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №214/8009/14-ц.

При вирішенні вимог про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 17.4 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України (редакція від 15.12.2017 року) у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно діючого законодавства, дублікатом є документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Дублікат видається судом, який ухвалив рішення, після розгляду заяви про видачу дубліката. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документа суд повинен перевірити, чи не було воно виконано за втраченим документом, адже за повністю виконаним рішенням дублікат виконавчого документа не видається.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25.09.2015 за №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа, посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Тобто, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно абз. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, у поданій заяві заявник зазначив про втрату оригіналу виконавчого листа, проте жодного доказу на підтвердження даного факту суду не надав.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент набрання рішенням законної сили), строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд зазначає, що поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватись у кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

Так, 21.03.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53613293 з виконання виконавчого документу №2/214/625/15 та 26.12.2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Отже, враховуючи положення ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент набрання рішенням законної сили, строк пред`явлення виконавчого листа №214/8009/14-ц (2/214/625/15) до виконання до 26.12.2018 року.

Між тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, заявником не доведена жодними доказами та обставина, що існували будь-які перешкоди для своєчасного пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Разом з тим, виходячи з встановлених під час розгляду справи обставин, посилання заявника на введення в країні Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з 24.02.2022 року воєнного стану, який триває до теперішнього часу та у зв`язку із чим строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання у відповідності до п.п. 4 п. 10-2 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» має перериватися й встановлюватися з дня припинення або скасування воєнного стану, є неспроможними та не заслуговують на увагу, оскільки строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №214/8009/14-ц (2/214/625/15) сплинув задовго до введення воєнного стану та внесення змін до законодавства щодо перебігу строків.

Таким чином, суд вважає, що вимоги заяви в частині видачі дублікату виконавчого документу та поновлення строків на його пред`явлення до виконання не доведені належними, достатніми та допустимими доказами, відтак у їх задоволенні належить відмовити.

Зважаючи на вище викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 433, 442 ЦПК України, п. 17.4 ч. 1 розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документу та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання задовольнити частково.

Замінити стягувача в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» на його правонаступника в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у виконавчому листі по цивільній справі №214/8009/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Попов.