Справа № 740/7380/23
Провадження № 2/740/232/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання права власності у порядку спадкування,

установив:

У листопаді 2023 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивовано тим, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відноситься до суспільної групи господарств колгоспний двір. Станом на 15.04.1991 року в указаному будинковолодінні проживав та був зареєстрований ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після якого відкрилась спадщина. Позивачка двоюрідна сестра спадкодавця подала заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Мати позивачки ОСОБА_2 тітка спадкодавця не здійснила жодних дій щодо оформлення спадкового майна. Державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори Кравченко А. Г. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок, оскільки право власності на нього не зареєстровано. Позивачка не має іншої можливості зареєструвати своє право власності на нерухоме майно, тому за захистом своїх прав змушена звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20 грудня 2023 року 09-00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 грудня 2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 19 січня 2024 року 09-00 год., яке у подальшому відкладено на 29 лютого 2024 року 09-00 год.

Розпорядженням керівника апарату Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області № 222/652/23 від 29 грудня 2023 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 740/7380/23. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2023 справу передано головуючому судді Шевченко І. М.

До суду надійшли заяви від позивачки та третьої особи про проведення судового засідання за їхньої відсутності. Позивачка підтримала позов, просила задовольнити. Третя особа не заперечувала проти задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника ради за наявними у справі доказами.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Судом установлено, що відповідно до довідки № 244 від 07.11.2022, виданої старостою Колісниківського старостинського округу Сергієм Давиденком, станом на 15.04.1991 у будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , проживав ОСОБА_3 голова колгоспного двору (а. с. 16).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 14).

На день смерті ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1 ; разом з ним на день смерті та протягом 6-ти місяців за вищевказаною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований, що підтверджується довідкою № 245 від 07.11.2022, виданою старостою Колісниківського старостинського округу Сергієм Давиденком (а. с. 15).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що мати ОСОБА_3 ОСОБА_5 є рідною сестрою ОСОБА_6 . Тобто ОСОБА_3 є племінником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 . Позивачка ОСОБА_7 є дочкою ОСОБА_6 . Таким чином, позивачка є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 .

Станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано (а. с. 17).

У спадковій справі міститься заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті її двоюрідного брата ОСОБА_3 .

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 червня 2023 року ОСОБА_1 визначено додатковий строк для прийняття спадщини.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивачка подала заяву про прийняття спадщини після смерті її двоюрідного брата (а. с. 37).

Позивачці видано свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельні частки (пай) (а. с. 46, 47).

Постановою державним нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори Кравченко А. Г. № 542/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлючих документів належності майна спадкодавцеві (а. с. 21).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69).

За змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до абз. 2 п. 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників.

Після введення в дію Закону України «Про власність» 15 квітня 1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору.

Як передбачено ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відмова в оформленні права власності на спірний будинок свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в судовому порядку.

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, установлено, що станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_3 не втратив права на вказане будинковолодіння і є власником указаного будинковолодіння.

Як убачається зі спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_3 , спадщину після його смерті прийняла двоюрідна сестра ОСОБА_1 , оскільки є єдиною спадкоємицею п`ятої черги; тітка спадкодавця ОСОБА_2 не здійснила жодних дій щодо оформлення спадщини після племінника.

Таким чином, установлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті двоюрідного брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка фактично прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті двоюрідного брата, однак позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на вказаний будинок, тому її права підлягають захисту в обраний нею спосіб.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для визнання за позивачкою права власності на вказане будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідного брата, отже, позов підлягає задоволенню. При цьому зі справи не вбачається, що в такому разі будуть порушені права та інтереси інших осіб.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76 - 81, 89, 247, 263 - 265, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання права власності у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після двоюрідного брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя І. М. Шевченко