Провадження № 2/679/29/2024
Справа № 679/423/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року місто Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Грибанової Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Бражук Н.В.,

представника позивача Кисельової М.І.,

представника відповідача Мельник В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Нетішинського міського суду Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди,

встановив:

12 квітня 2023 року до Нетішинського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовної заяви (а.с.1-12) позивач ОСОБА_1 зазначила, що:

відповідно до рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року заборгованість за банківською карткою № НОМЕР_1 «Універсальна», отриманою позивачем ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк», за користуванням використаним кредитним лімітом (з урахуванням відсотків, неустойки, комісії та інших, штрафних санкцій), що утворилася внаслідок проведення операції (транзакцій) 28 листопада 2019 року, скасовано,

з метою виконання судового рішення, з боку позивача ОСОБА_1 неодноразово було здійснено звернення до АТ КБ «Приватбанк» з проханням повного закриття банківської картки № НОМЕР_1 «Універсальна»,

однак, із відповіді АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0./7 230222/2755 від 28 лютого 2023 року вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» вважає, що з боку позивача ОСОБА_1 не виконано належним чином зобов`язання: не повернуто кредит та нараховані відсотки у встановлений строк за банківською карткою № НОМЕР_1 «Універсальна»,

окрім того, відповідач АТ КБ «Приватбанк», всупереч рішенню Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року, поклав на позивача ОСОБА_1 судові витрати у справі, які були покладені на відповідача, тобто, на АТ КБ «Приватбанк»,

14 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 , з метою з`ясувати стан рахунку за банківською карткою № НОМЕР_1 «Універсальна», вкотре звернулась до АТ КБ «Приватбанк», сплативши за послугу формування та друку довідок грошові кошти у розмірі 200 гривень,

30 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 ч.1 КК України, умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили або перешкоджання їх виконанню, тобто, рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року, звернулась до правоохоронних органів,

31 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з заявою про закриття картки № НОМЕР_1 «Універсальна» (з терміном дії до 07/2023 року) та з проханням виключити відомості або внести відповідні позитивні зміни на користь суб`єкта кредитної історії, подані до бюро кредитних історій АТ КБ «ПриватБанк» відносно неї, що негативним чином вплинуло і продовжує впливати на кредитну історію, котра зберігається в українському бюро кредитних історій (УБКІ), у базі якого банки запитують (витребовують) інформацію при необхідності оформлення кредиту, та згоду на що вона не надавала, так як відповідно до Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» від 23 червня 2005 року користувач (у даному випадку відповідач АТ КБ «ПриватБанк»), у разі укладення кредитного правочину та отримання письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації щодо нього, надає до Бюро інформацію,

однак, станом на час звернення до суду з означеним позовом, позивач ОСОБА_1 будь-якої відповіді на письмову заяву від 31 жовтня 2022 року від відповідача АТ КБ «ПриватБанк» не отримала, що свідчить про систематичні порушення з боку відповідача АТ КБ «Приватбанк» гарантованих чинним законодавством України прав та свобод людини і громадянина, зокрема, визначені і у ст.21 Конституції України, зі змістом яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, а також, що порушує приписи ст.129 Конституції України, за якими однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення, суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку,

крім того, позивач ОСОБА_1 зазначає, що під час отримання банківської картки № НОМЕР_1 «Універсальна» її, як споживача-позичальника, не було повідомлено у належний спосіб (шляхом підписання відповідного письмового договору) про умови договору щодо встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру,

витяг з тарифів/умов жодним чином не підтверджу, що вона, як споживач-позичальник, ознайомилася, зрозуміла та погодилася з останніми, на які відповідач АТ КБ «Приватбанк», зокрема, посилався під час розгляду цивільної справи, за якою ухвалено рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року,

дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору, і цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників,

відповідно до ст.42 ч.4 Конституції України, держава захищає права споживачів,

споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (ст.1 ч.1 п.22 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-ХІІ),

ст.1 ч.1 п.17 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб,

у даному випадку договірні правовідносини виникли між відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» та позивачем ОСОБА_1 споживачем банківських послуг (ст.11 ч.1 Закону №1023-ХІІ),

у п.19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН №39/248 від 09 квітня 1985 року, керівні принципи для захисту інтересів споживачів зазначають, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями,

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 липня 2013 року (справа №1-12/2013) вказав, що з огляду на приписи ст.42 ч.4 Конституції України, участь у договорі споживача, як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту,

відтак, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, ВС у Постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17-й) зауважив що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту і Умов та правил надання банківських послуг, оскільки, Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору,

і, з огляду на те, що відповідач АТ КБ «Приватбанк» з 18 листопада 2021 року, тобто, з часу набрання законної сили рішенням Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року, і станом на час звернення до суду з позовом, свідомо, умисно ігнорує звернення та заяви позивача ОСОБА_1 , пов`язані із необхідністю закриття картки № НОМЕР_1 «Універсальна», відкритої на ім`я позивача ОСОБА_1 , та виключення відомостей або внесення відповідних позитивних змін на користь суб`єкта кредитної історії, поданих до бюро кредитних історій АТ КБ «ПриватБанк» стосовно позивача ОСОБА_1 , порушуючи законні права та інтереси останньої, позивач ОСОБА_1 потерпає постійних переживань, значних моральних страждань через необхідність відстоювати та захищати своє чесне ім`я як у правоохоронних органах, так і у судовій інстанції, витрачаючи сили, час і грошові кошти, до того ж, являючись, практично з часу введення в Україні воєнного стану, на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, внутрішньо переміщеною особою,

і, у зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_1 майже з 28 листопада 2019 року перебуває у стані постійного нервового стресу, не може нормально працювати, виконувати свої функціональні обов`язки, а також, почала стидатись домок оточуючих стосовно заборгованості перед відповідачем АТ КБ «ПриватБанк», що потягло поганий сон, аритмію, збудженість, підвищення артеріального тиску, загострення наявних хронічних проблеми зі здоров`ям, в тому числі, і нових захворювань від постійного нервового напруження, а також, необхідність неодноразового медичного огляду і відповідного лікування, і, у свою чергу, призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків та звичного, усталеного ладу життя, принизило честь та гідність, як споживача та людини в цілому, вважає, що вона має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав особи, у відповідності до ст.23 ч.1 ЦПК України, що, зокрема полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації, та яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, особою, яка її завдала, за наявності вини (ст.1167 ЦК України),

і позивач ОСОБА_1 , фактично як потерпіла, має право на справедливу сатисфакцію, на що наголошує практика ЄСПЛ, яка, згідно з Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права та підлягає до застосування національними судами України,

так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Шмалько гроти України» (2004 рік) акцентовано увагу, що «суд вважає, що заявник може вважатися таким, що зазнав моральних страждань у результаті встановлених порушень, і ці страждання не можуть бути компенсовані лише констатацією порушення»,

згідно з Постановою Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб, моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя, суд при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди повинен врахувати стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також, інші обставини, що мають значення для вирішення справи,

у зв`язку з чим, позивач ОСОБА_1 вважає за необхідне зобов`язати відповідача АТ КБ «Приватбанк» закрити картку № НОМЕР_1 «Універсальна», відкриту на ім`я позивача ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , та виключити відомості стосовно позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як недобросовісного позичальника та негативну співпрацю з останньою, подані АТ КБ «Приватбанк» до бюро кредитних історій, шляхом внесення відповідних позитивних, на користь позивача ОСОБА_1 , як суб`єкта кредитної історії, змін, а також, стягнути з відповідача АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача ОСОБА_1 моральну (немайнову) шкоду у розмірі 100000 гривень, що у повній мірі відповідає вимогам розумності та справедливості, є не тільки компенсацією стороні, на користь якої ухвалено рішення, понесених збитків, але й спонукатиме відповідача АТ КБ «Приватбанк» утримуватися від вчинення дій, що, в подальшому, спричинять необхідність поновлення порушених прав та законних інтересів інших осіб, і стягнути судові витрати у справі.

13 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 13 квітня 2023 року (а.с.59), відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

15 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 15 серпня 2023 року (а.с.109), ухвалено рішення про розгляд справи в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

31 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 31 серпня 2023 року (а.с.118-119,120), ухвалено рішення щодо часткового задоволення клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кисельової М.І. про допит позивача ОСОБА_1 , як свідка, та про витребування доказів.

25 травня 2023 року представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Мельник В.М., на виконання Ухвали Нетішинського міського суду від 13 квітня 2023 року, надала до суду відзив на позовну заяву (вх. №ЕП-1007/23 від 25 травня 2023 року (а.с.71-74), в обґрунтування якого зазначено, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не містять будь-яких доказів:

так, посилання щодо внесення відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» відомостей до Бюро кредитних історій не підтверджено, що позивача ОСОБА_1 саме за зверненням відповідача АТ КБ «ПриватБанк» було внесено, як недобросовісного позичальника, до певного переліку осіб та негативну співпрацю, а також, не зазначено, до якого саме Бюро кредитних історій внесено означені відомості, не підтверджено, якими саме діями спричинено порушення прав позивача ОСОБА_1 ,

крім того, відповідно до довідки про відсутність заборгованості та довідки про закриття карток, відкритих позивачем ОСОБА_1 у відповідача АТ КБ «ПриватБанк», в тому числі, за № НОМЕР_2 «Універсальна», яка була закрита 26 лютого 2023 року, заборгованість відсутня,

відтак, на момент звернення до суду з позовом, тобто, станом на 12 квітня 2023 року, предмет позову між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» відсутній,

додана до позовної заяви виписка по картці № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC9 від 28 листопада 2019 року, за період 14 березня 2020 рік 14 березня 2023 рік, зазначає, що кредитний ліміт, баланс по карті становить 0,00 гривень,

стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди суми у розмірі 100000 гривень не обґрунтовано співмірністю з душевними стражданнями позивача ОСОБА_1 внаслідок дій відповідача АТ КБ «ПриватБанк», що саме з вини банку відбулись події 28 листопада 2019 року щодо несанкціонованого списання грошових коштів з рахунку позивача ОСОБА_1 , так як у рішенні суду вказано, що «невстановлена особа заволоділа коштами, відтак, жодних протиправних дій банком не вчинено, і позивачем ОСОБА_1 не доведено факт заподіяння останній моральних страждань та причинно-наслідковий зв`язок між діями банку та зверненням позивача ОСОБА_1 до лікарів з метою проведення УЗО щитовидної залози, ехокардіоскопії, консультативних висновків лікарів, що вказує на безпідставність вимоги про стягнення моральної шкоди,

відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, і моральна шкода полягає: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи,

при цьому, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні, і, суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також, інші обставини, що мають значення для вирішення спору, відповідно до п.5 Постанови Пленуму ВС України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями),

крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, тож, особливих знать у галузі права дана справа не вимагала, відповідно, витрати на правничу допомогу у сумі 19250 гривень є завищеними,

у зв`язку з чим, позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кисельова М.І. в повному обсязі підтримавши позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, наполягали на задоволенні останніх, водночас, зазначивши, шодо необґрунтованості заперечень, наданих з боку відповідача АТ КБ «ПриватБанк» у відзиві на позов.

Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Мельник В.М., підтримавши аргументи, викладені у відзиві на позовну заяву, вважала за необхідне відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди за безпідставністю вимог, оскільки, виконання рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року потребує довготривалої процедури, крім того, у означеному рішенні не вказано спосіб виконання, однак, 26 лютого 2023 року з боку відповідача АТ КБ «ПриватБанк» судове рішення виконано добровільно, додатково зазначивши, що відповідно до рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року у позові ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення моральної шкоди відмовлено, однак, якщо суд прийде до переконання про правомірність позовних вимог, акцентує увагу на завищенні визначеної у позові моральної шкоди у розмірі 100000 гривень та необґрунтованості розміру витрат на оплату послуг адвоката.

Позивач ОСОБА_1 , допитана, як свідок, у судовому засіданні під час розгляду провадження, про відомі останній обставини, що мають значення для вирішення справи, зазначила, що дійсно, в період часу з 2016-2017 роки, була клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», отримавши у банківській установі, разом з карткою на заробітну плату, і кредитну картку, яку, зі слів співробітників банку, обов`язково потрібно відкрити, та якою, з моменту отримання, вона не користувалась, намагаючись періодично позбутися вказаної картки, шляхом закриття, звертаючись до АТ КБ «ПриватБанк», при цьому, банк жодний позитивних дій з означеного питання не вчиняв, і, в подальшому, дізнавшись про збільшення кредиту на спірній картці, рух грошових коштів, тощо, вимушена була в судовому порядку відновлювати свої права, отримавши рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року, за яким заборгованість за банківською карткою № НОМЕР_1 «Універсальна», отриманою у АТ КБ «Приватбанк», за користуванням використаним кредитним лімітом (з урахуванням відсотків, неустойки, комісії та інших, штрафних санкцій), що утворилася внаслідок проведення операції (транзакцій) 28 листопада 2019 року, скасовано, однак, протягом тривалого часу, в тому числі, і оплачуючи за власний рахунок отримання довідок про наявну заборгованість, звертаючись до АТ КБ «ПриватБанк», з метою закриття спірної картки, доводячи свою правоту, результатів не отримувала, що, як наслідок, викликало стреси, переживання, тривоги, погіршення стану здоров`я, виклики «Швидкої», звернення до медичних установ, тощо, і, що, як наслідок, вплинуло на спосіб життя, створило незручності та негативні життєві умови, в тому числі, і репутацію, і, відповідно, що і слугувало зверненню до суду, оскільки, на початку 2023 року їй в черговий раз стало відомо про наявність заборгованості, і станом на час звернення до суду, будь-якої інформації щодо закриття спірної картки їй не було надано, крім того, намагаючись відкрити картку у іншій фінансовій установі, дізналась, що є боржником перед АТ КБ «ПриватБанк», якому вона особисто згоди на поширення інформації стосовно неї, як боржника, не надавала, що також вплинуло на стан її здоров`я, який саме і загострився в 2021-2022 роках.

У судовому засіданні встановлено, що:

відповідно до рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року (а.с.19-24) заборгованість за банківською карткою № НОМЕР_1 «Універсальна», отриманою позивачем ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк», за користуванням використаним кредитним лімітом (з урахуванням відсотків, неустойки, комісії та інших, штрафних санкцій), що утворилася внаслідок проведення операції (транзакцій) 28 листопада 2019 року, скасовано,

відповідно до постанови Хмельницького апеляційного суду від 18 листопада 2021 року (а.с.32-37) рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року залишено без змін,

відповідно до постанови ВС від 28 вересня 2022 року (а.с.38-46) рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року та постанова Хмельницького апеляційного суду від 18 листопада 2021 року залишено без змін,

зі змісту копії заяви позивача ОСОБА_1 від 31 жовтня 2022 року про добровільне виконання судового рішення та закриття картки № НОМЕР_1 «Універсальна» (а.с.31) вбачається, що 31 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з вимогами добровільного виконання судового рішення, а саме, постанови ВС від 28 вересня 2022 року, відповідно до якої рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року залишено без змін, та закриття картки № НОМЕР_1 «Універсальна»,

із інформації АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-221108/22137 від 03 грудня 2022 року (а.с.25) вбачається, що до АТ КБ «ПриватБанк» надійшло звернення позивача ОСОБА_1 за №5748478-ВБ від 08 листопада 2022 року, яке знаходиться в роботі фахівців головного офісу установи,

із інформації АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-230222/2755 від 28 лютого 2023 року (а.с.26) вбачається укладення між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» договору про надання банківських послуг №б/н від 27 листопада 2018 року, за умовами якого позивач ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, та, в порушення умов якого позивач ОСОБА_1 не виконала належним чином свої зобов`язання, а саме, не повернула кредит та нараховані відсотки у встановлений строк, у зв`язку з чим, банк був змушений звернутися до суду для стягнення заборгованості, крім того, клієнт зобов`язаний відшкодувати банку в повному обсязі судові витрати, так як, судові витрати, які були понесені банком, в зв`язку з позовом до суду, згідно договірних відносин підлягають відшкодуванню з боку боржника,

відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 14 березня 2023 року (а.с.27) за карткою № НОМЕР_3 (угода №SAMDNWFС9 від 28 листопада 2019 року), тип рахунку картка «Універсальна», станом на 14 березня 2023 року, кредитний ліміт становить 0,00 гривень, залишок з урахуванням кредитного ліміту становить 0,00 гривень, сума залишків у валютному еквіваленті становить 0,00 гривень, водночас, на рахунку № НОМЕР_5 (угода №SAMDNWFD400 від 16 листопада 2020 року), тип рахунку «BAD CART», станом на 14 березня 2023 року, кредитний ліміт становить 0,00 гривень, залишок з урахуванням кредитного ліміту становить « - 1586 гривень 42 копійки», сума залишків у валютному еквіваленті становить « - 1586 гривень 42 копійки»,

відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 14 березня 2023 року (а.с.28) за період 14 березня 2023 року 14 березня 2023 року, за карткою № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) і додатковим рахункам договору (угода №SAMDNWFС9 від 28 листопада 2019 року), 20 лютого 2023 року здійснено перенесення залишку, згідно кредитного договору «6648823» (поповнення карткового рахунку), у сумі 515 гривень 58 копійок (залишок після операції 515 гривень 58 копійок), 22 лютого 2023 року здійснено автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості по картці « НОМЕР_6 », у сумі 515 гривень 58 копійок (залишок після операції 0,00 гривень),

із копії квитанцій до платіжної інструкції від 14 березня 2023 року (а.с.29) вбачається, що 14 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 зверталась до відповідача АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання довідок, сплативши двічі по 100 гривень за формування та друк довідки «Довідка по рахунках (пластикові картки)» та довідки «Виписка по картці»,

зі змісту копії заяви позивача ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення (а.с.30) вбачається, що 30 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до ВПД №1 (місто Нетішин) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області з заявою про внесення відомостей до ЄДРДР про вчинення відповідальними особами АТ КБ «ПриватБанк» кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 ч.1 КК України, умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню,

відповідно до копії довідки ВК НМР Хмельницької області УСЗН №6826- від 18 квітня 2022 року (а.с.47) позивач ОСОБА_1 взята на облік, як внутрішньо переміщена особа, з реєстрацією місця проживання та фактичного перебування по АДРЕСА_1 ,

відповідно до копії консультативного висновку ДУ «Інститут серця МОЗ України» серії АК №165302 від 04 листопада 2021 року (а.с.48) позивачеві ОСОБА_1 встановлено діагноз: ІХС: атеросклеротичний кардіосклероз, недостатність мітрального клапана І стадії, часта (1144) шлуночкові екстрасистолічна аритмія, пароксизм СВТ (по даним холтерівського моніторування ЕКГ від 03 листопада 2021 року), гіпертонічна хвороба ІІ стадії, 3 ступеня, ризик-2, гіпертензивне серце, СН І ст., ожиріння ІІІ ст. (ІМТ-36,1), хронічний тиреоїдит,

відповідно копій звернень пацієнта від 27 квітня 2022 року, від 04 травня 2022 року, від 05 травня 2022 року, від 10 лютого 2023 року, від 10 березня 2023 року (а.с.49-53) позивач ОСОБА_1 зверталася до лікаря за наданням медичної допомоги 27 квітня 2022 року, 04 травня 2022 року, 05 травня 2022 року, 10 лютого 2023 року та 10 березня 2023 року,

відповідно інформації Київської міської клінічної лікарні №3 від 15 серпня 2019 року, від 10 грудня 2020 року, від 16 червня 2021 року, (а.с.54-56) позивачеві ОСОБА_1 за проведеним обстеженням зроблено висновок: ехографічна картина аутоіммуного тиреоидита, рекомендовано консультація ендокриноголона, та УЗІ-контроль,

відповідно до інформації КНП «Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Хмельницької обласної ради за №491 від 04 квітня 2023 року (а.с.81) до позивача ОСОБА_1 , за даними карти виїзду екстреної медичної допомоги ф-110/о від 14 березня 2023 року, здійснено виїзд бригади екстреної медичної допомоги з наданням медичної допомоги на місці виклику,

відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 25 травня 2023 року (а.с.73/об) та №FU89D84DL2JDFKEB від 20 вересня 2023 року (а.с.135) позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКНН: НОМЕР_7 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області 09 серпня 1996 року, зареєстрована по АДРЕСА_1 , станом на 25 травня 2023 року, а також, станом на 20 вересня 2023 року, заборгованості перед відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не має,

відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 25 травня 2023 року (а.с.74) та №PDO5GT33BF5ORML8 від 20 вересня 2023 року (а.с.134) картка № НОМЕР_2 «Універсальна» (угода №SAMDNWFС6 від 27 листопада 2018 року) закрита 26 лютого 2023 року.

Так, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом, дотримуючись завдань та основних засад цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників судового процесу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України), що, окрім того, закріплено у ст.16 ЦК України, за приписами якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тож, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених ЦПК України випадках, і учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України).

Разом з тим, згідно з положеннями ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, і обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Водночас, суд вирішуючи справи, застосовує при розгляді проваджень Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) і Протоколи до останньої, згоду на обов`язковість яких надано ВР України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ (ст.10 ч.4 ЦПК України).

Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах ВС (ст.263 ч.4 ЦПК України).

У відповідності до приписів діючого цивільного законодавства цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, і виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства (ст.14 ЦК України).

І порушенням зобов`язання і є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання (ст.610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, в тому числі, і у вигляді відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України),

Тобто, у розумінні ст.611 ЦК України законодавець визначає два випадки компенсації збитків та моральної шкоди, що обумовлені або ж умовами договору, або ж положеннями закону.

Згідно з положеннями ст.614 ЦК України, що визначають вину, як підставу відповідальності за порушення зобов`язання особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом, водночас, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання, при цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, за якими особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили, передбачені ст.617 ЦПК України.

Договір про надання банківських послуг є змішаним договором, який містить у собі умови договору банківського рахунка, відповідно до якого банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ст.1066 ч.1 ЦК України), та умови кредитного договору, відповідно до якого банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).

Тож, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ст.1066 ЦК України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» за №1023-XII від 12 травня 1991 року (зі змінами), що визначає терміни закону, який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також, визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.22), продукція це будь-які вироби/товари, робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п.19), послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п.17), виконавець це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п.3).

Тож, поняття послуги визначено ст.1 ч.1 п.17) Закону України «Про захист прав споживачів» за №1023-XII від 12 травня 1991 року, за змістом якої послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

При цьому, права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) передбачені ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» за №1023-XII від 12 травня 1991 року, за приписами якої …, ч.3 у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк, ..., 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи.

Споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою, 2) належну якість продукції та обслуговування, …, 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав (ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» за №1023-XII від 12 травня 1991 року).

Таким чином, ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» за №1023-XII від 12 травня 1991 року передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб, мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Окрім зазначеного, приписами ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» за №1023-XII від 12 травня 1991 року, що передбачають судовий захист прав споживачів, обумовлено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У положеннях ст.42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Обов`язковість виконання судових рішень по всій території України державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами, та настання подальшої юридичної відповідальності у випадку порушення зазначених норм, безпосередньо закріплено у Конституції України, оскільки, суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання (ст.129-1 Конституції України), і обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства у країні і держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Вказані конституційні норми знаходять своє відтворення у ст.259 ЦПК України, відповідно до положень якої суди ухвалюють рішення, постанови іменем України, і судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян, і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВР України, і за її межами, і невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст..18 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до положень ст.6, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права, і, втручання у здійснення правосуддя, в тому числі, і заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом, і, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, і, відповідно, невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

У визначенні положень ст.201 ч.1 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя, честь, гідність і ділова репутація, ім`я (найменування), авторство, свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також, інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, що повністю кореспондується у положеннях ст.201 ч.2 ЦК України, де також визначено, що життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

За загальними положеннями відшкодування шкоди, закріпленими у цивільному законодавстві, що визначають підстави відповідальності за завдану моральну шкоду моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ст.1167 ч.2 ЦК України.

Тож, право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачено нормами діючого цивільного законодавства, при цьому, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, і, разом з тим, при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ст.23 ЦК України).

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (п.1), у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п.2), у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п.3), у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи (п.4), що закріплено у ст.23 ч.2 ЦК України.

І, з загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто, порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин, при цьому, одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто, виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування, і відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.23 ч.4, ст.23 ч.5 ЦК України).

У постанові ВС України від 24 лютого 2016 року (справа №303/2147/14-ц (провадження №6-1790цс15) зроблено висновок: поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається ст.23 ЦК України, зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також, зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом, і спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, у випадках, передбачених ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Вказана правова позиція викладена і у постанові ВС від 01 вересня 2020 року (справа №216/3521/16-ц (провадження №14-714цс19), у якій зазначено, що, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі ст.16 та ст.23 ЦК України і ст.4 та ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Тож, відповідно до встановлених обставин, позивач ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг, а банк відповідач АТ КБ «ПриватБанк» є виконавцем означених послуг, і, відповідно, несе відповідальність за якість надання фінансових послуг, а також, належне виконання останніх.

У попередніх рішеннях судових інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як користувач картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 «Універсальна» (угода №SAMDNWFС6 від 27 листопада 2018 року), послуг щодо збільшення ліміту не замовляла, і, відповідно, для виконання останніх жодних дій не вчиняла, а навпаки, виявивши означену подію, одразу звернулась до найближчого відділення АТ КБ «ПриватБанк» для з`ясування питання щодо зняття з належної картки значної суми грошових коштів без відповідного розпорядження, водночас, звернувшись до фінансової установи та до правоохоронців, письмово повідомивши про неправомірні дії, проведені за банківською карткою, і вини з боку позивача ОСОБА_1 в означеному не встановлено.

Згідно судового рішення, а саме, рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості у розмірі 18964 гривні 40 копійок, яка утворилась з часу незаконного зняття невстановленими особами грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відмовлено, водночас, позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 задоволені частково, зокрема, заборгованість за банківською карткою № НОМЕР_1 «Універсальна», отриманою позивачем ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк», за користуванням використаним кредитним лімітом (з урахуванням відсотків, неустойки, комісії та інших, штрафних санкцій), що утворилася внаслідок проведення операції (транзакцій) 28 листопада 2019 року, скасовано, тобто, суд, ухвалюючи рішення, дійшов висновку про істотне порушення банком АТ КБ «ПриватБанк» вимог Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Умов та правил надання банківських послуг, оскільки, у судових засіданнях встановлено та підтверджено факт здійснення операцій за кредитним рахунком особи, які з боку останньої не замовлялися та не оформлювалися, що потягло зарахування заборгованості, яку особа мала погашати.

Обґрунтовуючи ухвалене рішення, суд посилався на Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджений Постановою Правління НБ України №705 від 05 листопада 2014 року (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин), за яким користувач, після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором, і до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операції та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

І під час судового розгляду не доведено, що саме дії або ж бездіяльність ОСОБА_1 призвели до втрати електронного платіжного засобу, що уособлює неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів, а також, до незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка надає можливість ініціювати платіжні операції.

Таким чином, суд, дослідивши надані в судове засідання матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, і, відповідно, оцінивши надані докази, які мають значення для правильного вирішення справи, і на які кожна сторона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, базуючись на засадах верховенства права, водночас, беручи до уваги позицію учасників судового процесу, і, відповідно, ухвалюючи судове рішення, яке повинно бути законним та обґрунтованим, приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди, підлягає задоволенню частково:

частковому задоволенню вимоги щодо стягнення з відповідача АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди, оскільки, в судовому засіданні встановлено і доведено матеріалами цивільного провадження наявність винних дій з боку відповідача АТ КБ «ПриватБанк» щодо порушення прав позивача ОСОБА_1 , а саме,

відповідно до рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року заборгованість за банківською карткою № НОМЕР_1 «Універсальна», отриманою позивачем ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк», за користуванням використаним кредитним лімітом (з урахуванням відсотків, неустойки, комісії та інших, штрафних санкцій), що утворилася внаслідок проведення операції (транзакцій) 28 листопада 2019 року, скасовано,

однак, протягом тривалого часу, починаючи з 31 жовтня 2022 року, на що вказує заява позивача ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про добровільне виконання судового рішення та закриття картки № НОМЕР_1 «Універсальна», всі звернення позивача ОСОБА_1 до відповідача АТ КБ «Приватбанк» з приводу закриття вказаної картки не набували позитивного результату, про що свідчать:

інформація АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-221108/22137 від 03 грудня 2022 року, з якої вбачається, що звернення позивача ОСОБА_1 за №5748478-ВБ від 08 листопада 2022 року до АТ КБ «ПриватБанк» з означеного питання знаходиться в роботі фахівців головного офісу установи,

інформація АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-230222/2755 від 28 лютого 2023 року, з якої взагалі вбачається, що позивач ОСОБА_1 отримала кредит на платіжну картку та, в порушення умов, не виконала належним чином свої зобов`язання, а саме, не повернула кредит та нараховані відсотки у встановлений строк, у зв`язку з чим, банк змушений звернутися до суду, в той час, як питання щодо отримання позивачем ОСОБА_1 кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, відповідно до договору про надання банківських послуг №б/н від 27 листопада 2018 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» як раз і було предметом розгляду справи, за якою ухвалено рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року, згідно якого у позові АТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено,

тож, інформація АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-230222/2755 від 28 лютого 2023 року, не зважаючи на існування рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року, вкотре, станом на 28 лютого 2023 року, вказує на наявність заборгованості позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з не поверненням кредиту у встановлений строк за банківською карткою № НОМЕР_1 «Універсальна» та нарахованими відсотками,

копії квитанцій до платіжної інструкції від 14 березня 2023 року, з яких вбачається, що 14 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 зверталась до відповідача АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання довідок, сплативши двічі по 100 гривень за формування та друк довідки «Довідка по рахунках (пластикові картки)» та довідки «Виписка по картці»,

копія заяви позивача ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення, з якої вбачається, що 30 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до ВПД №1 (місто Нетішин) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області з заявою про внесення відомостей до ЄДРДР про вчинення відповідальними особами АТ КБ «ПриватБанк» кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 ч.1 КК України, умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню,

крім того, із інформації АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що, станом на 14 березня 2023 року, за ідентифікаційними даними позивача ОСОБА_1 у АТ КБ «ПриватБанк» відкрито та існує картка № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 (угода №SAMDNWFС9 від 28 листопада 2019 року), тип рахунку картка «Універсальна», станом на 14 березня 2023 року, кредитний ліміт становить 0,00 гривень, залишок з урахуванням кредитного ліміту становить 0,00 гривень, сума залишків у валютному еквіваленті становить 0,00 гривень, водночас, на рахунку № НОМЕР_5 (угода №SAMDNWFD400 від 16 листопада 2020 року), тип рахунку «BAD CART», станом на 14 березня 2023 року, кредитний ліміт становить 0,00 гривень, залишок з урахуванням кредитного ліміту становить « - 1586 гривень 42 копійки», сума залишків у валютному еквіваленті становить « - 1586 гривень 42 копійки», 20 лютого 2023 року здійснено перенесення залишку, згідно кредитного договору «6648823» (поповнення карткового рахунку), у сумі 515 гривень 58 копійок (залишок після операції 515 гривень 58 копійок), 22 лютого 2023 року здійснено автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості по картці « НОМЕР_6 », у сумі 515 гривень 58 копійок (залишок після операції 0,00 гривень), походження якої позивачу ОСОБА_1 не відомо, до того ж, за вказаним картрахунком підтверджено рух грошових коштів, до яких позивач ОСОБА_1 не має жодного відношення, і що не спростовано під час судового розгляду з боку відповідача АТ КБ «ПриватБанк»,

крім того, лише під час розгляду справи до суду надано інформацію АТ КБ «ПриватБанк» від 25 травня 2023 року та від 20 вересня 2023 року, що картка № НОМЕР_2 «Універсальна» (угода №SAMDNWFС6 від 27 листопада 2018 року) закрита 26 лютого 2023 року і позивач ОСОБА_1 заборгованості перед відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не має,

і вказана інформація на неодноразові звернення позивача ОСОБА_1 з боку відповідача АТ КБ «ПриватБанк» останній не надавалась, що свідчить про порушене право споживача, яке підлягає судовому захисту, і посилання відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на не визначення судом способу виконання у рішенні Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року, за яким заборгованість за банківською карткою № НОМЕР_1 «Універсальна», отриманою позивачем ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк», за користуванням використаним кредитним лімітом (з урахуванням відсотків, неустойки, комісії та інших, штрафних санкцій), що утворилася внаслідок проведення операції (транзакцій) 28 листопада 2019 року, скасовано, суд находить не обґрунтованими та, відповідно, не заслуговуючими на увагу,

тож, враховуючи тривалий час невизначеності позивача ОСОБА_1 між ухваленим на користь останньої рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року, за яким заборгованість за банківською карткою № НОМЕР_1 «Універсальна», отриманою позивачем ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк», за користуванням використаним кредитним лімітом (з урахуванням відсотків, неустойки, комісії та інших, штрафних санкцій), що утворилася внаслідок проведення операції (транзакцій) 28 листопада 2019 року, скасовано, в тому числі, з урахуванням часу перегляду судового рішення у апеляційній та касаційній інстанціях, а також, з урахуванням терміну, впродовж якого позивач ОСОБА_1 , з метою виконання рішення суду та закриття банківської картки, зверталась до відповідача АТ КБ «ПриватБанк», починаючи з 31 жовтня 2022 року до отримання інформації про закриття картки і відсутності заборгованості позивача ОСОБА_1 перед відповідачем АТ КБ «ПриватБанк», що мало місце під час судового розгляду справи, суд вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача АТ КБ «Приватбанк» моральної шкоди ґрунтовними, так як право на відшкодування моральної шкоди, на переконання суду, є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів особи, встановлені Конституцією та законами України,

і судом встановлено факт протиправної поведінки з боку відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в частині несвоєчасного виконання рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року, використання даних позивача ОСОБА_1 щодо відкриття інших картрахунків, не надання відповіді на отримані з боку споживача послуг запити про інформацію, переслідування в частині повернення кредитних коштів, за відсутністю будь-яких фінансових зобов`язань, до того ж на протязі тривалого часу, що, як наслідок, потягло невизначеність у своєму статусі з боку позивача ОСОБА_1 , вплинуло на репутацію останньої серед свого оточення стосовно заборгованості перед відповідачем АТ КБ «ПриватБанк», призвело до порушення нормального життєвого укладу, що виявилось у постійних переживаннях, значних моральних стражданнях через необхідність відстоювати та захищати своє чесне ім`я як у правоохоронних органах, так і у судових інстанціях, витрачаючи сили, час і грошові кошти, являючись, з часу введення в Україні воєнного стану, внутрішньо переміщеною особою, відсутності можливості нормально працювати, виконувати свої функціональні обов`язки, і що, як, наслідок, у зв`язку з перебуванням у стані постійного нервового стресу, потягло погіршення стану здоров`я, поганий сон, аритмію, збудженість, підвищення артеріального тиску, загострення наявних хронічних ускладнень, в тому числі, і нових захворювань від постійного нервового напруження, а також, необхідність неодноразового медичного огляду і відповідного лікування, що підтверджується систематичними зверненнями позивача ОСОБА_1 до медичних установ впродовж часу з 04 листопада 2021 року до 14 березня 2023 року,

що, на переконання суду, порушило нормальні життєві зв`язки та звичний, усталений лад життя, принизило честь та гідність позивача ОСОБА_1 , як споживача послуг, так і як людини в цілому, що на думку суду, перебуває в причинно наслідковому зв`язку між подіями (порушенням права) та наслідками (завданням шкоди), і саме банк має довести відсутність своєї вини, а не перекладати зазначений обв`язок на клієнта банку, як споживача послуг, так як виконавець послуг не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли внаслідок дії непереборної сили,

крім того, твердження відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на наявність відмови у позовній вимогі позивача ОСОБА_1 про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» моральної шкоди саме у рішенні Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року, суд находить безпідставними, оскільки, в означеному судовому рішенні, яким саме і було відмовлено позивачеві ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди визначені, як інший період спричинення, так і інші підстави завдання моральної шкоди позивачеві,

тож, позивач ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах з надавачем послуг відповідачем АТ КБ «ПриватБанк», виходячи з положень ст.16 і ст.23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, так як компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства, і банк, як надавач послуг, на вимогу клієнта споживача послуг, у порушення вимог ст.1066 ЦК України, за приписами якої банк зобов`язується … виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком, не закрив відповідний картрахунок, навіть за наявністю судового рішення,

і надані до суду стороною позивача докази, як раз і свідчать про те, що невизначеність позивача ОСОБА_1 зі статусом боржника банку, за відсутністю будь-яких боргових зобов`язань перед фінансовою установою, приниження репутаційних якостей, погіршення самопочуття та стану здоров`я в цілому перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з подіями, що відбулись впродовж тривалого періоду часу, починаючи з 31 серпня 2021 року (рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2021 року) до 12 квітня 2023 року (дата звернення з позовом до суду),

водночас, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заявленої позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві, що, на думку позивача, становить суму у розмірі 10000 гривень, суд, з урахуванням матеріалів справи, а також, враховуючи моральні переживання позивача, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, порушенням нормальних життєвих зв`язків, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, вважає означену суму завищеною, і, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням встановлених обставин справи та тривалості і тяжкості страждань позивача, вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 50000 гривень, буде відповідати засадам розумності та справедливості.

Однак, з урахуванням здобутих у судовому засіданні доказів, суд приходить до переконання у необхідності відмови у задоволенні позовних вимог

в частині зобов`язання відповідача АТ КБ «ПриватБанк» закрити банківську картку № НОМЕР_1 «Універсальна», на ім`я позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКНН: НОМЕР_7 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області 09 серпня 1996 року, так як, відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 25 травня 2023 року (а.с.74) та №PDO5GT33BF5ORML8 від 20 вересня 2023 року (а.с.134) картка № НОМЕР_2 «Універсальна» (угода №SAMDNWFС6 від 27 листопада 2018 року) закрита 26 лютого 2023 року, і у судовому засіданні сторона позивача не скористалась правом надання, до ухвалення остаточного судового рішення, заяви про відмову від позову в означеній частині, що, відповідно, вказує на відсутність підстав для ухвалення рішення про закриття провадження у справі,

а також, в частині зобов`язання відповідача АТ КБ «ПриватБанк» виключити відомості стосовно позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як недобросовісного позичальника та негативну співпрацю з останньою, подані АТ КБ «Приватбанк» до бюро кредитних історій, шляхом внесення відповідних позитивних, на користь позивача ОСОБА_1 , як суб`єкта кредитної історії, змін, оскільки, у судовому засіданні будь-яких доказів, на підтвердження інформації про скерування саме з боку відповідача АТ КБ «ПриватБанк» будь яких даних стосовно позивача ОСОБА_1 до УБКІ (Українського бюро кредитних історій) для формування кредитної історії ОСОБА_1 , до суду не надано, що, за приписами ст.12, ст.81 ЦПК України, покладається саме на сторону позивача, оскільки, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, до того ж, інформація для формування кредитної історії відносно суб`єкта кредитної історії, якою може бути будь-яка юридична або фізична особа, що звернулася з метою укладення кредитного правочину або вже уклала кредитний правочин та щодо якої формується кредитна історія, в даному випадку, позивача ОСОБА_1 , надається користувачем, в даному випадку, відповідачем АТ КБ «ПриватБанк», до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з користувачем, з дотриманням вимог Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» №2704-IV від 23 червня 2005 року (зі змінами), що визначає правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій, однак що з боку позивача ОСОБА_1 не доведено.

Крім того, суд вважає за необхідне, ухвалюючи остаточне рішення за справою, вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, з урахуванням діючого ЦПК України, та частковим задоволенням позовних вимог, беручи до уваги положення ст.ст.133, 141-142 ЦПК України, за приписами яких судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (ст.133 ЦПК України), при цьому, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, водночас, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст.141 ч.1, ст.141 ч.2 ЦПК України), і, відповідно, з огляду на конкретні обставини справи, в тому числі, враховуючи правомірність заявленої позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача АТ КБ «Приватбанк» закрити картку № НОМЕР_1 «Універсальна», що, станом на час ухвалення остаточного рішення у справі, втратила свою актуальність у зв`язку з закриттям картрахунку відповідачем самостійно, а також, враховуючи складність провадження та надані адвокатом послуги за результатами розгляду, враховуючи принципи пропорційності, співмірності та розумності, з урахуванням виконаної роботи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача АТ КБ «ПриватБанк»:

судовий збір, що становить суму у розмірі 2505 (дві тисячі п`ятсот п`ять) гривень 20 копійок, у зв`язку з частковим задоволенням позовної заяви (66,67%), на користь держави, беручи до уваги, що позивач ОСОБА_1 , на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, що складається сумарно, з урахуванням часткового задоволення позову (66,67%): за позовну вимогу у вигляді моральної шкоди 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні (тобто, 1,5 % від заявленої суми у розмірі 100000 гривень (1500 гривень), але не менше 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684 гривні станом на 12 квітня 2023 року) та за позовну вимогу немайнового характеру, заявлення якої (закриття картки) мало правомірний характер, 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок (0,4 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684 гривні станом на 12 квітня 2023 року) , за розрахунком 2684 гривні + 1073 гривні 60 копійок = 3757 гривень 60 копійок, з яких 66,67 % складає суму у розмірі 2505 гривень 20 копійок,

витрати на професійну правничу допомогу, що становлять суму у розмірі 12833 (дванадцять тисяч вісімсот тридцять три) гривні 98 копійок, у зв`язку з частковим задоволенням позовної заяви (66,67%), на користь позивача ОСОБА_1 , відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги та здійснення (представництва) захисту від 23 березня 2023 року (а.с.15), розрахунку суми судових витрат від 07 квітня 2023 року (а.с.14) та квитанції №197702343 від 23 березня 2023 року (а.с.16),

оскільки, суд прийшов до переконання щодо часткового задоволення позову, визначені суми підтверджуються наданими до суду документами, знайшли своє відтворення у матеріалах цивільного провадження і, на переконання суду, будуть достатніми і справедливими у даному випадку, так як є співмірними із: складністю справи та виконаними/наданими адвокатом роботами/послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання/надання відповідних робіт/послуг, обсягом виконаних/наданих адвокатом робіт/послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони, а також, публічним інтересом до справи, що повністю узгоджується з приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», водночас, враховуючи правову позицію, викладену у постанові ВС від 22 грудня 2020 року (справа №143/173/19 (провадження №61-16088св19), та вимоги ст.137 ЦПК України, відповідно до яких суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, і обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підставі викладеного, з урахуванням Закону України «Про захист прав споживачів», керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди, задовольнити частково, стягнувши з АТ КБ «ПриватБанк», на користь ОСОБА_1 , в рахунок компенсації моральної шкоди суму у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

У задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» закрити картку № НОМЕР_1 «Універсальна», відкриту на ім`я позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити, у зв`язку з закриттям останньої та відсутністю заяви про відмову від позову в означеній частині.

У задоволенні позовної вимоги щодо виключення відомостей стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як недобросовісного позичальника та негативну співпрацю з останньою, подані до бюро кредитних історій, шляхом внесення відповідних позитивних, на користь позивача ОСОБА_1 , як суб`єкта кредитної історії, змін, відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», на користь ОСОБА_1 , судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 12833 (дванадцять тисяч вісімсот тридцять три) гривні 98 копійок.

Стягнути Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», на користь держави, судовий збір у сумі 2505 (дві тисячі п`ятсот п`ять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Представник позивача адвокат Кисельова Мирослава Ігорівна, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк»): , МФО №305299, місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, адреса для листування: 49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 30.

Представник відповідача: адвокат Мельник Вікторія Миколаївна, адреса для листування: 49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 30.

Повний текст рішення складено 01 лютого 2024 року.

Суддя: