Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/131/24

Провадження № 2/348/313/24

20 лютого 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Бурдун Т.А.,

за участі секретаря судового засідання Дмитрук С.І.,

представника позивача адвоката Брайляк Е.Я.,

представника відповідача- адвоката Гайтанюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Надвірна Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє- адвокат Брайляк Е.Я., звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після народження дитини 02-03 листопада 2023 року відповідач надіслав кошти на утримання позивача у сумі 750,00 грн. та утримання дитини у сумі 1500,00 грн. 07 грудня 2023 року сторони подали відповідні заяви до Відділу реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції, у зв`язку з чим, було внесено відповідача як батька до актового запису про народження дитини та видано свідоцтво про народження дитини. 07 грудня 2023 року відповідач повторно надіслав кошти на утримання позивача у сумі 1000,00 грн. та утримання дитини у сумі 1500,00 грн. З визначеною відповідачем сумою коштів на утримання позивача та дитини ОСОБА_1 не погоджується, адже, дитині необхідно забезпечувати належний рівень життя, який є необхідним для фізичного, розумового, морального, соціального та духовного розвитку, тощо. На даний час позивач ніде не працює, на відміну від відповідача, який працює на офіційній роботі у Національному природному парку «КАРПАТСЬКИЙ» в м. Яремче та має стабільний щомісячний дохід, є фізично здоровим, на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків немає, а тому має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання позивача та малолітньої дитини.

Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частиниз усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи стягувати аліменти з дня пред`явлення позову до суду. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

09.02.2024 року представник відповідача - адвокат Гайтанюк М.М. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги відповідач визнає частково у зв`язку з тим, що з часу народження дитини він на утримання дитини та на утримання позивачки сплачує аліменти. Так, на утримання дитини в листопаді 2023 року сплатив 1500 грн.. а на утримання позивачки - 750 грн.; в грудні 2023 року на утримання дитини сплатив аліменти в розмірі 1500 грн., а на утримання позивачки - 1005 грн.; в січні 2024 року на утримання дитини сплатив 1500 грн., а на утримання позивачки - 1000 грн. Не дивлячись на це, позивачка звернулася з даним позовом до суду. Дитина на даний час є здорова, позивачка - здорова. Ні дитина, ні позивачка - на «Д» обліку з приводу яких-небудь захворювань не перебувають, систематичного лікування не потребують.

Проте, він - хворіє: в дитинстві переніс важке захворювання: гострий гангрено-перфоративний апендицит, розливний гнійний перитоніт, а також захворювання нирок - гострий пієлонефрит. Внаслідок цього в нього згодом розвинулася злукова хвороба черевної порожнини, а також йому встановлено діагнози: дискінезія жовчних шляхів.

Через вказані захворювання відповідачу протипоказана важка фізична праця і фізичні навантаження, тому він позбавлений можливості працювати додатково. Крім того, для підтримання стану здоров`я він змушений систематично дотримуватися дієти в харчуванні, на що також витрачає значні кошти, та періодично лікується.

Його доходами в даний час є заробітна плата, яку виплачує Карпатський національний природний парк, де він працює на посаді інженера 2 категорії на період перебування основного працівника у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім того, у нього є мати- пенсіонерка та тітка - інвалід дитинства третьої групи, яка через свої фізичні вади ( захворювання ніг) не може працювати і її доходами є тільки пенсія в розмірі.

З наведених вище причин відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на утримання позивача у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу).

Відносно витрат на правову допомогу, зазначає що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Але із документів які долучено до позовної заяви не вбачається, що визначаючи розмір гонорару, представник позивача виходила із засад розумності та співмірності із заявленими позовними вимогами.

Разом з тим, вважає, що позивач звернулася до суду з даним позовом безпідставно, аліменти він сплачував добровільно, тому в частині задоволення вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. слід відмовити.

14.02.2024 року через систему «Електроний суд» від представника позивача- адвоката Брайляк Е.Я. надійшла уточнена позовна заява, згідно якої просить ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

Представник позивача - адвокат Брайляк Е.Я. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в уточненій позовній заяві та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Судові витрати на правову допомогу позивач сплатила у розмірі 5 000 грн., які просить стягнути з відповідача.

Представник відповідача - адвокат Гайтанюк М.М. в судовому засіданні пояснила, що відповідач позовні вимоги визнає частково, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Зауважила, що уточнена позовна заява подана до суду після відзиву на позовну заяву, з якою відповідач згоден у частині стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно. Відповідач пропонував позивачу укласти угоду про сплату аліментів, однак позивач не могла визначитися з розміром аліментів. В частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. просить відмовити або зменшити такі витрати, оскільки їх розмір є неспівмірним.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.5).

Позивач ОСОБА_1 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 19 грудня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 не одружена, потребує соціальної допомоги, батько дитини не з`являється. (а.с.10).

Відповідач ОСОБА_2 на утримання дитини та на утримання позивачки сплачував аліменти. Так, на утримання дитини в листопаді 2023 року сплатив 1500 грн., а на утримання позивачки - 750 грн.; в грудні 2023 року на утримання дитини сплатив аліменти в розмірі 1500 грн., а на утримання позивачки - 1005 грн.; в січні 2024 року на утримання дитини сплатив 1500 грн., а на утримання позивачки - 1000 грн., що підтверджується копіями квитанцій про сплату аліментів.(а.с.41-43). Вказана обставина представником позивача в судовому засіданні не заперечувалася.

В дитинстві відповідач переніс важке захворювання: гострий гангрено-перфоративний апендицит, розливний гнійний перитоніт, а також захворювання нирок - гострий пієлонефрит, що підтверджується копіями виписок з історії хвороби №3764/98 та з медичної карти №2514/98 стаціонарного хворого за період з 27.03.1998 року по 06.04.1998 року (а.с.44-45). Внаслідок чого в нього згодом розвинулася злукова хвороба черевної порожнини, а також встановлено діагнози: дискінезія жовчних шляхів, що підтверджується копією акту стану здоров`я від 16.12.2022 року ВЛК за направлення Надвірнянського РТЦК та СП і його було визнано обмежено придатним за станом здоров`я до військової служби (а.с.46).

Відповідно до довідки №10 від 07.02.2024 року відповідач ОСОБА_2 працює в Карпатському національному природному парку Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на посаді в.о. інженера ІІ категорії відділу рекреації з 06.09.2018 року по даний час (а.с.72) та згідно довідки про доходи №09 від 06.02.2024 року загальна сума доходу за період з січня 2023 року по грудень 2023 року становить 102 173 грн. 39 коп. (а.с. 73).

На утриманні у відповідача ОСОБА_2 є мати- пенсіонерка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , розмір пенсії якої становить 5030,19 грн., та тітка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - інвалід дитинства третьої групи, яка через свої фізичні вади (захворювання ніг) не може працювати і її доходами є тільки пенсія в розмірі 2500 грн., що підтверджується: копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 , довідкою по доходи ОСОБА_4 № НОМЕР_1 /273 від 09.11.2023 року, копією пенсійного посвідчення ОСОБА_4 копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 , копією довідки до акта огляд МСЕК про інвалідність ОСОБА_5 , копією пенсійного посвідчення ОСОБА_5 , витягом №320 від 10.11.2023 року по зареєстрованих у житловому приміщенні (а.с.52-60).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз`яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому, згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.

При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з частиною другою статті 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, у даному конкретному випадку, суд виходить з того, що відповідач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на нього покладено однаковий з позивачем ОСОБА_1 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з матір`ю, а, отже, на неї покладено більше турбот щодо утримання доньки.

В даному випадку суд приходить до такого висновку, з врахуванням того, що розмір допомоги, яку відповідач повинен надавати позивачці на утримання спільної дитини, повинен забезпечувати належний рівень її життя, а саме: необхідного харчування, навчання, медичного догляду, лікування, тощо.

Разом з тим судом було встановлено, що у відповідача ОСОБА_2 перебувають на утриманні мати- пенсіонерка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та тітка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - інвалід дитинства третьої групи. Відповідач офіційно працевлаштований та згідно довідки про доходи загальна сума доходу за період з січня 2023 року по грудень 2023 року становить 102 173 грн. 39 коп. Також внаслідок захворювання відповідачу протипоказана важка фізична праця і фізичні навантаження, тому він позбавлений можливості працювати додатково.

Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дітей судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі.

Приймаючи таке рішення суд виходив із встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку та того, що батьки в рівній мірі повинні забезпечувати необхідні умови для існування дитини.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо.

Судом також враховано, що відповідач працездатний, офіційно працевлаштований, має постійний дохід, враховуючи право дитини на достатній рівень життя, беручи до уваги матеріальне становище дитини та її вік, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, здоров`я малолітньої дитини, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

На переконання суду, саме такий розмір аліментів узгоджується з вимогами закону, відповідатиме інтересам дітей, покриватиме частину витрат на дітей і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача, а також забезпечить реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та не порушить правил щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Щодо стягнення судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, суд зазначає наступне.

В прохальній частині позову позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2, ч.3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем до суду подано квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № # 0.0..1 від 19.01.2024, згідно якої адвокат Брайляк Е.Я. отримала від ОСОБА_1 на підставі договору № 2012/23 від 20.12.2023 року оплату за надання правової допомоги у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 20.02.2024 року вартість наданих послуг за договором № 2012/23 від 20.12.2023 року становить суму у розмірі 5 000 грн. (а.с.11-13, 79).

Разом з тим, справи про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей є типовими, не вирізняються особливою складністю, а підготовка правової позиції та написання позовної заяви у вказаній категорії справ не потребує значного часу для адвоката, який володіє знаннями права, в тому числі нормами СК України.

Представник позивача просив стягнути витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн., однак, суд враховуючи визначені ч.4-6 ст. 137 ЦПК України критерії, беручи до уваги заперечення представника відповідача щодо не співмірності такої суми з участю адвоката у даній категорії справ, вважає за доцільне задовольнити цю вимогу частково та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. На думку суду, саме такий розмір витрат на правничу допомогу, відповідає принципу справедливості та розумності судових рішень.

Щодо стягнення судових витрат на оплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню на користь держави з відповідача у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст.12,76, 95, 137, 141, 263-265, 273, 274-279, 354, 355, 430 ЦПК України, ст.ст.180-183, 191 СК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини- доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі 1 /4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Представник позивача: адвокат адвокат Брайляк Емільяна Ярославівна, адреса місцезнаходження: 78405, Івано-Франківська область, м. Надвірна, вул. Чорновола, 8/22.

Представник відповідача- адвокат Гайтанюк Маряна Миколаївна, адреса місця знаходження: 78501, Івано-Франківська область, м. Яремче, вул. Свободи, 244 а. офіс 1.

Повний текст рішення складено 23.02.2024.

Суддя Т.А.Бурдун