Справа № 307/701/24
Провадження № 2-о/307/14/24
ТЯЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Закарпатської області
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

23 лютого 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Ніточко В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , де заінтересована особа: Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

заявник звернувся до суду із заявою, де заінтересована особа: Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Просить встановити неправильність актового запису № 10 від 16 січня 1964 року, складеного виконкомом Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, в частині дати народження ОСОБА_2 , вказавши дату народження " ІНФОРМАЦІЯ_1 " замість " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", зобов`язавши Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису цивільного стану про народження № 10 від 16 січня 1964 року, складеного виконкомом Солотвинської селищної ради Рахівського району Закарпатської області (Солотвинським бюро ЗАГС, Тячівського району Закарпатської області), в частині дати народження ОСОБА_2 , вказавши дату його народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов до наступного висновку.

Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК України і не є вичерпним.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (надалі - Постанова), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Разом з цим, ч. 3 ст. 315 ЦПК України, п. 12 Постанови встановлює, що заяви про встановлення факту належності свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів цивільного стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в окремому провадженні, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Заявник фактично просить внести зміни до актового запису про народження № 10 від 16 січня 1964 року, складеного виконкомом Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, в частині дати народження ОСОБА_2 , вказавши дату народження " ІНФОРМАЦІЯ_1 " замість " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", та зобов`язати Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести такі зміни в актовий запис, і в даному випадку є спір про внесення змін до актового запису.

Відтак, при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як зазначено в п. 3 Постанови, у кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

В пункті 10 Постанови також надано роз`яснення про те, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. При цьому слід мати на увазі, серед іншого, що відповідно до ст. 6 Кодексу про шлюб та сім`ю України вчинені до утворення або відновлення органів реєстрації актів громадянського стану релігійні обряди і одержані на їх посвідчення документи про народження, укладення шлюбу, розірвання шлюбу і смерть прирівнюються до актових записів, вчинених у державних органах реєстрації актів громадянського стану.

Відповідно ч.1-3 до ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Згідно з п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру записів цивільного стану громадян (п. 2.16 Правил), відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану (п. 2.18 Правил).

Відмова у внесенні змін до актових записів може бути оскаржена у судовому порядку.

Заявник надав суду висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану та просить внести зміни до актового запису про народження № 10 від 16 січня 1964 року, складеного виконкомом Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області. Водночас неточності в актових записах, які не втрачені та відновленню не підлягають, на які покликається заявник, не можна вважати безспірними, адже орган, який вчиняв актові записи їх не визнав, та самостійно не вніс доповнення до актового запису.

З огляду на наведене вище, вбачається, що способом відновлення порушеного права, якщо воно мало місце у виниклих між сторонами правовідносинах, є звернення заявника з позовною заявою до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану із вимогами про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та зобов`язання відділу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до цих записів.

Суд повинен дослідити обставини, що підтверджують або спростовують факт про народження особи та внесені дані у поновлений за рішенням суду актовий запис, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису, зобов`язання відповідача внести зміни до нього.

За таких обставин у відкритті окремого провадження у вказаній цивільній справі слід відмовити.

Роз`яснити заявнику його право звернутися до суду із позовом на загальних підставах, в порядку позовного провадження, що відповідає висновкам, які викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду по справі № 425/2737/17 від 14 листопада 2018 року, № 807/45/17 від 23 січня 2019 року, № 466/1150/18 від 13 березня 2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 186, 260, 294, 315 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , де заінтересована особа: Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Ніточко