Провадження № 2/752/7005/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.12.2024 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чекулаєва С.О.,

за участі секретаря судового засідання - Пастух З.Ф.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства освіти та інформаційної політики України

про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

У вересні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Міністерства культури та інформаційної політики України, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь нараховані, але не виплачені при звільненні розрахункові кошти у сумі 18 648,96 грн, а також середній заробіток за весь період затримки, а саме за шість місяців.

1.1. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 працювала в Державній бібліотеці України для юнацтва на посаді головного бібліотекаря та була звільнена за угодою сторін. При звільненні їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата за лютий 2024 року та компенсація за невикористані дні відпустки у розмірі 18 648,96 грн.

Оскільки Державна бібліотека України для юнацтва перебуває у стані реорганізації, вона зверталася із відповідною скаргою до Міністерства культури та інформаційної політики України, яке листом повідомило про можливість виплати вказаних коштів у разі розблокування роботи комісії з реорганізації ДБУ для юнацтва та отримання нею доступу до бухгалтерських та інших документів.

Вважаючи своє право порушеним ОСОБА_1 вважає, що належні їй до сплати при звільненні грошові кошти підлягають стягненню з Міністерства культури та інформаційної політики України.

1.2. Стислий виклад позиції учасників справи

У відзиві на позовну заяву Міністерство культури та інформаційної політики України заперечило проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, вказуючи на їх безпідставність, оскільки Державна бібліотека України для юнацтва перебуває у стані реорганізації. Наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 11.12.2023 №693 «Про реорганізацію Державної бібліотеки для юнацтва», зокрема наказано реорганізувати Державну бібліотеку України для юнацтва шляхом її приєднання до Національної бібліотеки України для дітей. При цьому до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. При цьому уповноважений орган управління (Міністерство) не несе відповідальності за зобов`язаннями Державної бібліотеки України для юнацтва. Станом на сьогодні Державна бібліотека України для юнацтва перебуває у стані припинення. Таким чином належним відповідачем у даних правовідносинах є Державна бібліотека України для юнацтва в особі Голови комісії з реорганізації.

1.3. Заяви, клопотання учасників справи

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

1.4.Процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2024 головуючим суддею у справі визначений суддя С. О. Чекулаєв.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 20.09.2024 позовну заяву залишено без руху.

11.10.2024 до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 14.10.2024 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

2.Мотивувальна частина

2.1.Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 працювала на посаді бібліотекаря І категорії в Державній бібліотеці України для юнацтва з 03.04.2017, а з 01.01.2021 обіймала посаду головного бібліотекаря в Державній бібліотеці України для юнацтва.

Відповідно до наказу Державної бібліотеки України для юнацтва №39-к від 27.02.2024 за підписом в. о директора Г. Саприкіна, ОСОБА_1 звільнено з посади головного бібліотекаря сектору обслуговування учнівської молоді відділу читальних залів 29.02.2024 за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Бухгалтерській службі наказано виплатити компенсацію за 37 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи, а саме з 03.04.2022 по 02.04.2023 - 11 календарних днів, з 03.04.2023 по 31.12.2023 - 21 календарних днів, з 01.01.2024 по 29.02.2024 - 05 календарних днів.

Підстава: заява ОСОБА_1 від 27.02.2024, п. 1 ст. 36 КЗпП України.

При звільненні ОСОБА_1 не було виплачено належні їй до сплати грошові кошти, а саме заробітну плату за лютий 2024 року та компенсацію за невикористані дні відпустки.

2.2. Застосовані норми права

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України).

Сторонами справи не завжди є сторони спору (наприклад, коли позивач або відповідач неналежний) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 р. у справі №233/2021/19).

Великою Палатою Верховного Суду у пункті 138 постанови від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, вказано, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач, тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача.

Неналежними сторонами є особи, які не є суб`єктами права вимоги чи несення обов`язку (постанова об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.04.2021 р. у справі № 564/2227/17).

Слід зауважити, що належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (постанова Верховного Суду від 30.01.2024 р. у справі № 924/564/22).

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.01.2022 р. у справі № 395/853/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 р. у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.05.2023 р. у справі № 352/371/21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 р. у справі № 520/13067/17 зробила висновок, що встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення.

Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

2.3. Мотиви, з яких виходить суд

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.

Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє.

Тобто, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним.

Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з Державною бібліотекою України для юнацтва.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1419 Державна бібліотека України для юнацтва була передана до сфери управління Міністерства культури та стратегічних комунікацій України.

11.12.2023 Міністерством культури та стратегічних комунікацій України прийнято рішення про реорганізацію Державної бібліотеки України для юнацтва шляхом приєднання до Національної бібліотеки України для дітей та утворено комісію з реорганізації Державної бібліотеки України для юнацтва.

Національна бібліотека України для дітей є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Державної бібліотеки України для юнацтва.

Станом на час розгляду справи Державна бібліотека України для юнацтва перебуває у стані припинення.

Враховуючи викладене, Міністерство культури та стратегічних комунікацій України є неналежним відповідачем у справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, не виплачених при звільненні.

З врахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

З огляду на зазначене, пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Будь-яких клопотань зі сторони позивача про заміну неналежного відповідача суду не подано.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

3. Висновки суду

За таких обставин, вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов.

Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача.

Таким чином, враховуючи визначений позивачем склад учасників справи, та той факт, що суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, оскільки нормами процесуального права не передбачено право суду самостійно здійснення заміни відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволені заявлених позовних вимог.

4.Судові витрати

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, а позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати по сплаті судового збору суд відносить на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-78, 81, 128, 131, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280, 274, 275, 279, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства культури та інформаційної політики України про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. О. Чекулаєв