ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/382/13- ц
номер провадження 4-с/695/1/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря с/з Шевченка В.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Золотоноша скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження державний виконавець Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністарства юстиції (м. Києва), заінтересована особа ОСОБА_2 на дії державного виконавця щодо складання розрахунку заборгованості за аліментами в межах виконавчого провадження №37467824, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Панченко Єлизавети Олександрівни щодо складання розрахунку заборгованості за аліментами в межах виконавчого провадження №37467824, в якій просив: - визнати дії державного виконавця Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) Панченко Єлизавети Олександрівни щодо обчислення ОСОБА_1 розміру заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 31 581,39 гривень, які стягуються з нього в межах виконавчого провадження № 37467824 неправомірними; зобов`язати державного виконавця Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) Панченко Єлизавету Олександрівну здійснити перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів у межах виконавчого провадження № 37467824 з урахуванням самостійно здійснених перерахунків грошових коштів боржником на банківську картку стягувача в сумі 42 029,00 гривень.

В обґрунтування скарги Сторона В.О. зазначає, що на примусовому виконанні в провадженні державного виконавця Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Києва) Панченко Єлизавети Олександрівни перебуває виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа № 695/382/13-ц, виданого 13 березня 2013 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати надходження позовної заяви до суду, тобто з 30.01.2013 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку.

У період, коли скаржник був офіційно працевлаштований у ФОП ОСОБА_4 , з його заробітної плати відраховували аліменти, які перераховували на користь ОСОБА_2 .

У листопаді 2021 року скаржник звільнився і підприємство, на якому він працював, повернуло постанову від 09.04.2013 року про стягнення з нього аліментів до відділу виконавчої служби.

До вторгнення російської федерації на територію України, тобто до 24.02.2022 року, скаржник сплачував аліментні платежі за вищевказаним виконавчим документом на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби.

У кінці лютого 2022 року до скаржника на мобільний телефон зателефонувала державний виконавець ОСОБА_5 , яка на той час забезпечувала виконання виконавчого провадження № 37467824 та в телефонній розмові повідомила, що з початком дії в Україні воєнного стану робота автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - «АСВП») була зупинена. Державне підприємство «Національні інформаційні системи» тимчасово заблокувало доступ до АСВП та Єдиного реєстру боржників для недопущення будь-яких несанкціонованих дій з інформацією, що міститься в зазначених реєстрах. Зупинення роботи реєстрів, в свою чергу, зупинило здійснення державними виконавцями виконавчих дій, зокрема і заблокувало роботу з перерахунку стягнутих аліментів, які зараховуються на депозитний рахунок відділу ДВС.

Державний виконавець рекомендувала самостійно забезпечити виконання рішення суду шляхом перерахунку аліментів на картковий рахунок стягувача, попросила записати рахунок стягувача та продиктувала реквізити карткового рахунку стягувача, а саме: НОМЕР_1 . Скаржник наголошував, що до моменту телефонного дзвінка від державного виконавця йому не був відомий картковий рахунок стягувача.

Отже, скаржник не ухилявся від покладеного на нього обов`язку по сплаті аліментів та сплачував їх добровільно, перераховуючи аліменти на картковий рахунок стягувача.

Проте, в серпні 2023 року скаржник отримав постанову про арешт майна боржника. Окрім того, вказує, що надісланий йому пакет документів містив постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника від 24.08.2023 року.

Для з`ясування підстав для винесення вище вказаних постанов скаржник звернувся до державного виконавця Панченко П.Є., яка зобов`язала скаржника надати підтверджуючі документи про сплату аліментів, а також надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа. Окрім того скаржник отримав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 21.09.2023 року, в якому зазначено, що з березня 2022 року по серпень 2023 року скаржником взагалі не сплачувались аліменти і розмір заборгованості становить 31 581,39 грн.

Але скаржник визнав дії державного виконавця неправомірними, бо фактично сплачував аліменти на утримання дитини за вказаний період, однак виконавцем ці кошти не були враховані, тому виникло подвійне нарахування аліментів. Надавши державному виконавцю квитанції про сплату аліментів, остання не врахувала плачені кошти, як аліментні платежі, посилаючись на те, що надані їй документи не містять в собі всіх необхідних реквізитів перерахування аліментів і тому вона не має можливості зарахувати спірні суми коштів у рахунок сплачених скаржником аліментів.

Скаржник за період часу з березня 2022 року по серпень 2023 року в добровільному порядку перерахував ОСОБА_2 кошти на загальну суму 42 029,00 грн.

26.09.2023 року скаржник звернувся до державного виконавця із заявою про здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням направлених ОСОБА_2 коштів.

Листом від 02.10.2023 року державний виконавець повідомила про те, що надані скаржником копії документів про переказ власних коштів на банківський рахунок стягувача не підтверджені достовірно, а саме: в призначенні платежу відсутня вказівка «аліменти» та стягувач не надала заяви відносно сплати аліментів боржником самостійно.

Скаржник вважає розрахунок заборгованості по виконавчому листу № 695/382/13-ц неправомірним та таким, що підлягає скасуванню. Кошти, направлення яких було здійснено ОСОБА_2 , підтверджується банківськими виписками, що не містять позначки «аліменти», проте ці грошові перекази здійснені ОСОБА_1 з єдиною метою забезпечення матеріальних потреб дитини, тобто виконання обов`язків по утриманню дитини, оскільки аліменти - це один із способів виконання батьками обов`язку по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Між ОСОБА_2 та скаржником немає інших грошових зобов`язань, окрім аліментних. ОСОБА_2 не заперечувала отримання від скаржника тих грошових переказів, де вона була зазначена отримувачем, а матеріали виконавчого провадження не містять відомостей щодо відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником.

Скаржник просить врахувати, що при грошових переказах через термінал самообслуговування банку в нього, як платника, не було технічної можливості самостійно зазначати призначення платежу, всі платежі позначалися як «поповнення карти/рахунку».

Таким чином вказане свідчить про наявність правових підстав для зарахування грошових коштів, переказаних скаржником на банківську картку ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості в рамках виконавчого провадження № 37467824, оскільки саме ОСОБА_2 є стягувачем по справі і стороною виконавчого провадження.

Скаржник вважає, що наведені дії та рішення державного виконавця щодо розрахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів в умовах неврахування самостійно здійснених скаржником платежів є незаконними, тому 20.10.2023 р. звернувся до суду з даною скаргою.

26.11.2024 р. представник стягувачки ОСОБА_2 адвокат Грабар С.А. скерував до суду пояснення, в яких вказав, що скаржник жодним чином, доказом не довів, що перераховані кошти є саме аліментами. З наданих скаржником квитанцій не вбачається сплата аліментів (у багатьох з них взагалі неможливо ідентифікувати особу отримувача).

Скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Брус С.М. у судове засідання не з`явились, але від представника надійшла до суду заява, в якій він просив провести розгляд скарги без їх участі та скаргу задовольнити в повному обсязі.

Представник Золотоніського ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, але скерував до суду заяву, в якій просив проводити розгляд скарги без їхньої участі, при прийнятті рішення покладався на розсуд суду.

Стягувач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Грабар С.А. в судове засідання не з`явилися, але представник скерував до суду заяву про розгляд справи без їх участі, у задоволенні скарги просив відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Судом установлено, що 13.03.2013 р. Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області було розглянуто цивільну справу №695/382/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та видано виконавчий лист про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2013 р. і до досягнення дитиною повноліття.

У провадженні Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №37467824 з примусового виконання вище вказаного виконавчого листа №695/382/13-ц від 13.03.2013 р.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, сформованого державним виконавцем Золотоніського ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМ МУЮ (м. Київ) Панченко Є.О., станом на 21.032023 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 31581,39 грн. У розрахунку зазначено, що за період із березня 2022 по серпень 2023 р. сплачено боржником/стягнуто виконавцем 0 грн.

26.09.2023 р. ОСОБА_1 звертався до Золотоніського ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМ МУЮ (м. Київ) із заявою про зарахування сплачених коштів як аліментів. До заяви боржником надавалися копії довідок/квитанцій про перерахування коштів.

02.10.2023 р. за №45198 начальником Золотоніського ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМ МУЮ (м. Київ) надано ОСОБА_1 відповідь, в якій вказано, що надані квитанції не містять вказівки щодо призначення платежу (що це аліменти), заява від стягувача про врахування коштів як аліментів до ДВС не надходила, тому надані квитанції не можуть бути враховані як платежі по аліментах.

Ухвалою суду від 30.11.2023 р. було частково задоволено клопотання скаржника про витребування доказів та зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) надати суду інформацію в письмовому вигляді:1) чи належить стягувачу аліментів ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) картковий рахунок № НОМЕР_1 ; 2) якщо рахунок належить ОСОБА_2 , то чи надходили на нього від ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за період з 01 березня 2022 р. по 01 вересня 2023 р. кошти (коли, які суми та їх призначення).

23.01.2024 р. на виконання ухвали суду надійшла відповідь від АТ КБ «Приватбанк» про те, що картковий рахунок № НОМЕР_1 не обслуговується в банку, тому надати запитувану інформацію неможливо.

22.02.2024 р. ухвалою суду було частково задоволено клопотання скаржника про витребування доказів та зобов`язано АТ «Державний ощадний банк Україна» (м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г) надати суду інформацію в письмовому вигляді: 1) чи належить стягувачу аліментів ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) картковий рахунок № НОМЕР_1 ; 2) якщо рахунок належить ОСОБА_2 , то чи надходили на нього від ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за період з 01 березня 2022 р. по 01 вересня 2023 р. кошти (коли, які суми та їх призначення).

15.04.2024 р. АТ «Державний ощадний банк Україна» на виконання вище вказаної ухвали суду повідомило суд, що на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_4 та надало в електронному вигляді (на диску) виписку про рух коштів по рахунку за запитуваний період.

Із дослідженої в судовому засіданні виписки про рух коштів по картці № НОМЕР_4 , емітованої на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), встановлено, що ОСОБА_6 за період з 01 березня 2022 р. по 01 вересня 2023 р. на вказану картку перераховані кошти: 05.04.2022 2985,00 грн., 12.05.2022 2900,00 грн., 10.06.2022 1500,00 грн., 19.07.2022 1470,00 грн., 16.08.2022 4998,00 грн. та 1470,00 грн., 14.09.2022 - 1470,00 грн., 22.09.2022 490,00 грн., 19.10.2022 1470,00 грн., 21.11.2022 1470,00 грн., 04.11.2022 490,00 грн., 19.12.2022 1568,00 грн., 20.12.2022 4018,00 грн., 27.01.2023 1470,00 грн., 17.02.2023 1470,00 грн., 10.03.2023 490,00 грн., 17.03.2023 1470,00 грн., 26.04.2023 1470,00 грн., 18.05.2023 539,00 грн. та 980,00 грн., 29.06.2023 1470,00 грн., 15.08.2023 3920,00 грн. Всього за вказаний період скаржником перераховано кошти в сумі 39578,00 грн. без зазначення призначення платежу.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України "Про виконавче провадження").

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 71 Закону "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

У частині третій статті 195 СК України зазначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно законодавець визначив обов`язок виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами та водночас імперативно передбачив, що в разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Судом установлено, що боржником ОСОБА_1 за період з 01 березня 2022 р. по 01 вересня 2023 р. на картку стягувачки ОСОБА_2 перераховані кошти: 05.04.2022 2985,00 грн., 12.05.2022 2900,00 грн., 10.06.2022 1500,00 грн., 19.07.2022 1470,00 грн., 16.08.2022 4998,00 грн. та 1470,00 грн., 14.09.2022 - 1470,00 грн., 22.09.2022 490,00 грн., 19.10.2022 1470,00 грн., 21.11.2022 1470,00 грн., 04.11.2022 490,00 грн., 19.12.2022 1568,00 грн., 20.12.2022 4018,00 грн., 27.01.2023 1470,00 грн., 17.02.2023 1470,00 грн., 10.03.2023 490,00 грн., 17.03.2023 1470,00 грн., 26.04.2023 1470,00 грн., 18.05.2023 539,00 грн. та 980,00 грн., 29.06.2023 1470,00 грн., 15.08.2023 3920,00 грн. без зазначення призначення платежу.

Скаржник просив зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів у межах виконавчого провадження № 37467824 з урахуванням самостійно здійснених перерахунків грошових коштів боржником на банківську картку стягувача в сумі 42029,00 грн., однак матеріалами скарги доводиться факт перерахування скаржником коштів у сумі 39578,00 грн.

Суд приходить до висновку, що перераховані кошти без зазначення призначення платежу «аліменти» на користь стягувача аліментів, повинні бути враховані державним виконавцем при обчисленні заборгованості за аліментами, оскільки доказів на підтвердження наявності інших зобов`язань боржника перед стягувачем матеріали справи не містять, як і не надано доказів відмови останньої від отримання грошових переказів від боржника.

У сукупності з іншими доказами стороною скаржника доведено, що грошові кошти, сплачені ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , є саме аліментами на дитину ОСОБА_3 .

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові №206/2658/22 від 10.08.2023 року.

Частиною 3 статті 450 ЦПК України визначено, що якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника.

У ході розгляду скарги судом було встановлено, що державний виконавець Панченко Є.О., чий розрахунок заборгованості за аліментами в межах виконавчого провадження №37467824, оскаржується, звільнена з посади, тому відповідно до вимог ч.3 ст.450 ЦПК України ухвалою суду від 26.11.2024 р. до участі в справі було залучено державного виконавця Золотоніського ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Міклащук О.Ю., в якої перебуває на виконанні ВП №37467824.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, в разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Ураховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою, а дії державного виконавця Золотоніського ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМ МУЮ (м. Київ) Панченко Є.О. щодо неврахування в розрахунок заборгованості по аліментах самостійно здійсненого боржником перерахування грошових коштів на банківську картку стягувача в сумі 39578,00 грн. є неправомірними. Порушене право боржника підлягає відновленню шляхом зобов`язання державного виконавця в межах виконавчого провадження №37467824 здійснити перерахунок заборгованості за аліментами з урахуванням самостійно здійснених перерахунків грошових коштів боржником на банківську картку стягувача в сумі 39578,00 грн.

Керуючись вищевикладеним та ст. 257 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Панченко Єлизавети Олександрівни щодо обчислення ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 31581,39 грн., які стягуються з нього в межах виконавчого провадження №37467824.

Зобов`язати державного виконавця Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міклащук О.Ю., здійснити перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів у межах виконавчого провадження №37467824 з урахуванням самостійно здійснених перерахунків грошових коштів боржником на банківську картку стягувача в сумі 39578,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст ухвали виготовлений 27.12.2024 року.