Справа № 570/4293/23
Номер провадження 2/570/134/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2024 р. Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.

представника позивача - адвоката Ільїна В.А.,

представника відповідачів - адвоката Дем`яненко Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , третя особа Орган опіки та піклування виконкому Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області про усунення перешкод в користуванні власністю- житловим приміщенням шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 р. представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ільїн В.А. звернувся в Рівненський районний суд Рівненської області з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у власник інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Олександрійська сільська рада Рівненського району Рівненської області, в якій просить усунути перешкоди ОСОБА_1 у використанні свого права власності будинковолодіння в АДРЕСА_1 шляхом виселення з нього відповідачів без надання іншого житла.

У судовому засіданні представник відповідачів адвокат Дем`яненко Л.П. підтримала клопотання про закриття провадження у справі на підставі ч.1 п.3 ст. 255 ЦПК України.

Представник позивача адвокат Ільїн В.А. в судовому засіданні заперечив проти задоволення вказаного клопотання, вказуючи про його безпідставність, оскільки у вказаній справі №570/4293/23, хоча сторони та предмет позову ті ж самі, однак інша підстава позову, яка випливає зі ст. 406 ЦК України. У справі № 570/4472/19 позивач вказувала як на підставу позову статті ЖК України, що є відмінною у справі №570/4293/23.

Позивач, відповідачі, представник третьої особи у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, заяв не подали.

Вислухавши представників позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд прийшов до такого висновку,

Відповідно до пункту 3 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення змісту пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та, яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Відповідно до частини третьої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 22.05.2019р. у справі №640/7778/18 (провадження №61-48585св18) зазначив, що закриття провадження, у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально- правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова, вимога, позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

У постанові Верховного Суду від 19.05.2021р. у справі №161/8523/18 зазначається, що вказана підстава для закриття провадження у справі (ч.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України) спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Аналогічний за змістом висновок зазначений Великою Палатою Верховного Суду постанові від 20.06.2018р. у справі № 761/7978/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі №320/9224/17 (провадження №14-225цс19) зазначила, що ...[Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі (пункти 26, 27)].

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №761/7978/15-ц (провадження №14-58цс18) зазначено, що ... [необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір].

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19) вказано, що ...[предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу].

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15 (провадження № 12-15гс 19)).

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №640/9380/19 (провадження №61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі №428/9280/20 (провадження №61-12194св21), від 21 грудня 2021 року у справі №295/983/21 (провадження №61-13906св21).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права (постанова Верховного Суду від 22 травня 2019 року в цивільній справі №640/7778/18).

Предмет позову кореспондується способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 ЦК України, а відтак зміна предмет позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19.05.2023 р. у справі №570/4472/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , орган опіки та піклування Служба у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні майном відмовлено у задоволенні позову про усунення перешкод в користуванні майном повністю.

У судовому засіданні представник відповідачів подала до суду копію позовної заяви у справі №570/4472/19, про долучення якої у судовому засіданні представник позивача не заперечував. Зі змісту позовної заяви вбачається, що як на підставу позовних вимог позивача ОСОБА_1 адвокат В.А. Ільїн вказував ч.1 ст. 317, ч.1 та ч.2 ст. 319, 321, 391 ЦК України та ст.157 ЖК України.

За обставинами ж цивільної справи №570/4293/23 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ільїн В.А. вказує як на підставу позовних вимог позивача ОСОБА_1 ч.1 та ч.2 ст. 319, ч.1 ст. 383, ст. 391 та ст.406 ЦК України.

Таким чином, підстави позову в цивільній справі №570/4472/19 та у цій справі не є ідентичними, оскільки спір між сторонами у справах виник з різних підстав, тому суд відхиляє доводи представника відповідачів щодо закриття провадження у справі на підставі ч.1 п.3 ст.255 ЦПК України.

Крім того, у Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). До того ж зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27.03.2018 № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 № 925/3/7; пункт 40 постанови від 25.04.2018 № 910/24257/16).

Таким чином, суд вважає, що у вказаних справах не є тотожними підстави позову, а тому закриття провадження у даній справі є передчасним та неправомірним. Крім того, суд звертає увагу на те, що обставини зазначені у позові у справі №570/4472/19 щодо реєстрації та проживання відповідачів за адресою, належного позивачу будинку змінилися, оскільки позивач вказує, що відповідачі проживають у вказаному будинку без реєстрації, які стали також підставою позову у справі №570/4293/23 та виникли вже після ухвалення судом рішення у справі № 570/4472/19.

Керуючись ст.ст. 258-261, 353, 354 ЦПК України, - суд

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання представника відповідачів адвоката Дем`яненко Л.П. про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повне судове рішення - ухвала суду - виготовлено 23.12.2024 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.