Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3053/24
Провадження № 2/376/1452/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року Сквирський районний суд Київської області

у складі: Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участі секретаря - Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Сквирський відділ ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Білоцерківський відділ ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства,

встановив:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказує, що з 2010 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживали однією сім?єю без реєстрації шлюбу.

Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки шлюб між сторонами не був зареєстрований, дитина, яка народилася до укладення шлюбу, була зареєстрована в органах РАЦС на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері ОСОБА_2 , а саме: батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записано ОСОБА_4 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області 09.09.2011 видано Свідоцтво про народження дитини та зроблено відповідний актовий запис за № 1476.

У даний час виникла необхідність привести всі документи, що стосуються народження спільної дитини, у відповідність.

У зв`язку з цим 27.07.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27.07.2024, актовий запис №714.

З урахуванням наведеного позивач просить суд:

- Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- Зобов`язати Білоцерківський відділ ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) () внести зміни до актового запису про народження № 1476, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області 09.09.2011 та видати нове свідоцтво про народження з урахуванням змін, анулювавши раніше видане свідоцтво ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: змінити прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », ім`я « ОСОБА_7 » залишити без змін, змінити по батькові з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », зазначити батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Суми, РНОКПП: НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 25).

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає у повному обсязі, заперечень не має (а.с. 24).

Представник третьої особи Сквирського відділу ДРАЦС у Білоцерківському районі у підготовче засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлені.

Представник третьої особи Білоцерківського відділу ДРАЦС у підготовче засідання не з`явився, просили розгляд справи провести без участі представника (а.с. 33).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на викладене, суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності її учасників.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та ухвалення рішення в підготовчому засіданні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріалами справи встановлено, що з 2010 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживали однією сім?єю без реєстрації шлюбу.

Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Оскільки шлюб між сторонами не був зареєстрований, дитина, яка народилася до укладення шлюбу, була зареєстрована в органах РАЦС на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері ОСОБА_2 , а саме: батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записано ОСОБА_4 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області 09.09.2011 видано Свідоцтво про народження дитини та зроблено відповідний актовий запис за № 1476.

На сьогодні у сторін виникла необхідність привести всі документи, що стосуються народження спільної дитини, у відповідність.

27.07.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27.07.2024, актовий запис №714 (а.с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, із сімейних відносин.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

У пунктах 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень cт. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК (1618-15) може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечувала факт батьківства ОСОБА_1 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявлені позивачем вимоги визнала повністю, тому призначення експертизи було недоцільним.

Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно п.2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до пункту 1.7 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану.

У даному випадку зобов`язання щодо внесення змін до актового запису про народження покладається на Білоцерківський відділ ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ().

Отже, підставою для внесення змін до актового запису цивільного стану є відповідне рішення суду, в якому зазначено, які саме зміни необхідно внести до того чи іншого актового запису цивільного стану.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач ОСОБА_2 заявлені позивачем вимоги визнала повністю, а відтак позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 15, 16 ЦК україни, ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 103, 109, 178, 223, 247, 258-259, 263-265, 351, 352, 354 ЦПК України, ст. 126, 128, 133, 134, 135 СК України, п. п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Сквирський відділ ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Білоцерківський відділ ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зобов`язати Білоцерківський відділ ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) () внести зміни до актового запису про народження № 1476, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області 09.09.2011 та видати нове свідоцтво про народження з урахуванням змін, анулювавши раніше видане свідоцтво ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: змінити прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », ім`я « ОСОБА_7 » залишити без змін, змінити по батькові з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », зазначити батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Суми, РНОКПП: НОМЕР_1 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Суддя О.М. Коваленко