Номер провадження: 22-ц/813/2453/24
Справа № 495/1017/23
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Дришлюка А.І., Сегеди С.М.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

01 січня 2023 року ОСОБА_2 звернулась з позовними вимогами до суду до ОСОБА_1 , які в подальшому було зменшено, про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 32144,5 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час спільного проживання без реєстрації шлюбу в позивачки та відповідача народився син - ОСОБА_3 . На підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2018 року у справі №495/5175/17 з відповідача стягуються на користь позивачки на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі 2100 гривень щомісячно, починаючи з 11 липня 2017 року до досягнення дитини повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15 вересня 2022 року ОСОБА_3 вступив у Національний університет «Одеська політехніка», вищий навчальний заклад державної форми власності за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення», загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 128000 гривень.

Як зазначила позивачка, вона ледве знаходить гроші на його навчання, а вищевказаний розмір аліментів на утримання сина не може забезпечити належний рівень його матеріального утримання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 серпня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 31200 грн. Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 1073,60 гривень. В частині інших вимог відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

1)на момент розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 виповнилось 18 років та він перестав вважатися «неповнолітнім», а також позбувся статусу «дитина»;

2)здобуття освіти не відноситься до розвитку здібностей та не відноситься до жодних особливих обставин, витрати на які, можуть вважатися «додатковими» в розумінні статті 185 СК України.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 22 лютого 2024 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні шляхом зменшення розміру додаткових витрат.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що 07 червня 2005 року під час спільного проживання без реєстрації шлюбу в ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03.04.2007.

Подружжя припинили шлюбні відносини з 2007 року, на даний момент сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо однин від одного, внаслідок чого сім`я сторін фактично розпалась, шлюб носить формальний характер.

На підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2018 року у справі №495/5175/17 з відповідача стягуються на користь позивачки на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі 2100 гривень щомісячно, починаючи з 11 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15 вересня 2022 ОСОБА_3 вступив у Національний університет «Одеська політехніка», вищий навчальний заклад державної форми власності за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення». 3 ним був укладений договір про надання платної освітньої послуги № 03-20062 від 15.09.2022 у вказаному договорі зазначено, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 128000 гривень.

Вартість освітньої послуги за кожний навчальний рік (курс навчання) складає:

1 курс: 32000 гривень (за семестр 16000 грн.);

2 курс: 32000 гривень (за семестр 16000 грн.);

3 курс: 32000 гривень (за семестр 16000 грн.);

4 курс: 32000 гривень (за семестр 16000 грн.).

У відповідності до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 12 вересня 2022 року №ПН 1442 позивачкою було сплачено 16000 гривень за навчання сина за 1 курс, 1 семестр, а також 160 гривень за послуги банку.

Також у відповідності до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 20 січня 2023 року № ПН 1802 позивачкою було сплачено 16000 гривень за навчання сина за 1 курс, 2 семестр, а також 160 гривень за послуги банку.

Для можливості здобуття освіти сином, позивачка придбала сину наступні речі для навчання, а саме:

Ноутбук «Lenovo» Legion 5 вартістю 30400 гривень, що підтверджується фіскальним чеком від 09.10.2021 ПН 92;

Рюкзак для ноутбука Case Logic вартістю 1140 гривень, що підтверджується видатковою накладною № 214221612 від 20.09.2022;

Навушники Xiaomi, вартістю 749 гривень, що підтверджується видатковою накладною № 205837658 від 08.04.2022.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на перелік вищезазначених витрат, які були здійснені позивачкою на оплату навчання сина ОСОБА_3 у Національному університеті «Одеська політехніка», вищий навчальний заклад державної форми власності за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення» в загальної сумі 32000 гривень є обґрунтованими та такими, що необхідні для розвитку певних здібностей та навичок в освоєні майбутньої професії сина ОСОБА_3 .

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що заявлена позивачкою вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрат пов`язаних з придбанням позивачкою Ноутбуку «Lenovo» Legion 5 вартістю 30400 гривень, є обґрунтованою та такою, що відповідає інтересам дитини, оскільки враховуючи спеціальність 121 «Інженерія програмного забезпечення», яку здобуває ОСОБА_3 у Національному університеті «Одеська політехніка», вказаний технічних предмет є необхідним для розвитку певних здібностей та навичок в освоєні майбутньої професії сина ОСОБА_3 .

Стосовно заявленої позивачкою вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрат пов`язаних з придбанням рюкзаку для ноутбука Case Logic вартістю 1140 гривень та навушників Xiaomi, вартістю 749 гривень, суд першої інстанції правильно вважав, що такі витрати не відносяться до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, у розумінні ст. 185 СК України, оскільки вказані витрати не викликані особливими обставинами, вони не зумовлені особливою схильністю дитини до навчання та не пов`язані з розвитком певних здібностей дитини.

Однак апеляційний суд не може погодитись із висновками суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат на оплату навчання з огляду на таке.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Встановивши, що навчання ОСОБА_3 у вищому навчальному закладі для здобуття відповідної освіти не відносить до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат згідно статті 185 СК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в цій частині, а тому додаткові витрати у розмірі 16 000 гривень не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про повністю неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування всіх висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 на момент винесення оскаржуваного судового рішення став повнолітнім, а то стягнення додаткових витрат неможливо, то колегія суддів не бере їх до уваги з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана 01 лютого 2023 року.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 досяг повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на момент подання позовної заяви позивачка мала право на отримання додаткових витрат на неповнолітню дитину і такі витрати були понесені нею до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів всіх обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для зміни рішення суду першої інстанції шляхом зменшення розміру додаткових витрат.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 серпня 2023 року змінити, зменшивши розмір додаткових витрат з 31 200 гривень до 15 200 гривень.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 22 лютого 2024 року.

Головуючий Р.Д. Громік

А.І. Дришлюк

С.М. Сегеда