Справа № 720/241/24
Провадження № 2/720/303/24
01 травня 2024 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Ляху Г.О.
з участю секретаря Факащук А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки і піклування Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав, -
В лютому 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та третьої особи без самостійних вимог про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що він є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Відповідач як матір дитини безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов`язків, ухиляється від її виховання та матеріально не підтримує дитину. Просив суд позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини.
В судове засідання позивач не з`явився, однак направив на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити і справу розглянути у його відсутності.
Представник третьої особи подав до суду заяву, в якій не заперечував щодо задоволення позову.
Відповідач будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини своєї неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати їх до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язків батьківського піклування щодо неї.
Згідно ст. 164 вказаного кодексу, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.
У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Новоселицького районного суду від 02 лютого 2023 року шлюб між сторонами розірваний. Малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу залишено проживати разом із батьком ОСОБА_1 ..

З матеріалів справи вбачається, що позивач доглядає та матеріально утримує своїх дітей, оздоровлює і виховує їх. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, матеріально їх не забезпечує, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться їхнім життям, фактично без поважних причин самоусунулася від своїх батьківських обов`язків по відношенню до них.

Так, з довідок Маршинецького старостинського округу слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на утриманні та вихованні батька.

З довідки Новоселицького ліцею № 02 вбачається, що у навчальному закладі донькою, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опікується батько, який приводить доньку до школи, цікавиться її навчанням та успішністю, відвідує батьківські збори. В той же час, мати дитини школу не відвідує та навчанням, успішністю дитини не цікавиться.

З довідки сімейного лікаря слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спостерігаються лікарем, дитину до лікаря приходив батько. Мати дитини до сімейного лікаря з дитиною не зверталась.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Новоселицької міської ради № 98 від 20 березня 2024 року відповідача доцільно позбавити батьківських прав щодо своїх дітей.

Згідно шостого принципу декларації ООН прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею дев`ятою Конвенції ООН про права дитини 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Згідно правовим положенням, викладених у третьому розділі Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України викладених у п.п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Враховуючи, що відповідач свідомо ухиляється від виховання своєї дитини, матеріально не забезпечує її, не спілкується з нею та не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав.

На підставі ст.ст. 150, 155, 164-167 Сімейного кодексу України, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач може подати до Новоселицького райсуду заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Ляху Г.О.