Справа № 627/1009/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючої Вовк Л. В.

з участю секретаря судового засідання Тішакіної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини , третя особа , яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору : орган опіки та піклування Подільської районної у м.Полтаві ради ,

у с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом доОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини , третя особа , яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору : орган опіки та піклування Подільської районної у м.Полтаві ради , в якому просить визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю ОСОБА_1 .

У позові ОСОБА_1 зазначила , що перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі , який розірвано заочним рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 26.07.2017. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина є інвалідом з дитинства, від народження проживає з матір`ю. Батько від участі у вихованні та утриманні дитини самоусунувся та допомоги не надає. Позивачем створено належні умови проживання та виховання дитини , мати належним чином піклується про сина , забезпечує матеріально та займається його вихованням , тому найкращим місцем проживання для дитини , буде саме проживання з мамою.

У судове засідання позивачка не з`явилася , подала заяву заслухати справу у її відсутність , позов підтримала , просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився , подав заяву заслухати справу у його відсутність, проти позову не заперечував.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився , подав заяву заслухати справу у його відсутність , при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Суд, дослідивши письмові докази по справі , дійшов наступних висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини .

Судом встановлено, що сторони перебували з 18.06.2015 по 26.07.2017 у зарєстрованому шлюбі , який заочним рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 26.07.2017 розірваний. ( а.с. 7) .

У шлюбі , у сторін , ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина , ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ( а.с.6).

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 07.03.2018 у справі №553/1925/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, з ОСОБА_2 стягнуті на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі заробітку ( доходу) відповідача , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, на утримання сина ОСОБА_3 , починаючи з 01.08.2017 до повноліття дитини . Рішення набрало законної сили 07.04.2018 . ( а.с. 8-9)

Як свідчить медичний висновок Дитячої міської клінічної лікарні №50 від 07.11.2018 , дитина ОСОБА_3 страждає патологічним захворюванням та , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , є інвалідом з дитинства ( а.с.10, 11)

Згідно відомостей КП « Житлово - експлуатаційна організація 324» Полтавської міської ради від 16.01.2024 за № 256 , ОСОБА_1 зареєстрована разом з сином ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 . ( а.с. 58)

Звертаючись до суду з позовом, позивачка вказала, що після припинення шлюбно-сімейних відносин син залишився проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Обставини щодо проживання дитини з позивачкою не заперечувались відповідачем.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (частина перша статті 161 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 6 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, ґрунтуючись на рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина четверта, п`ята статті 19 СК України).

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1. , та відповідність його інтересам , затвердженого рішенням Подільської районної у м.Полтаві ради № 68 від 13.02.2024, орган опіки та піклування вважає за доцільне , в інтересах дитини, визначити місце проживання ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 ( а.с. 55-57 )

Правовідносини щодо права батьків на визначення місця проживання дитини, а також щодо вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини урегульовані статями 160, 161 СК України, тоді як вирішення батьками питання щодо виховання дитини урегульовано статтею 157 СК України.

Судом встановлено , що між сторонами відсутній спір про визначення місця проживання малолітньої дитини, яка на час вирішення справи зареєстрована та проживає за місцем проживання позивачки та, що відповідач не створює будь-яких перешкод щодо місця проживання дитини з матір`ю.

Суд вважає, що відсутні підстави вважати порушеним, невизнаним чи оспорюваним право позивачки, яке підлягає судовому захисту, оскільки малолітня дитина проживає разом з нею, спору щодо визначення її місця проживання немає.

На необхідність доведення обставин наявності спору між сторонами щодо місця проживання дитини зазначено в правовій позиції Верховного Суду висловленої в постанові від 10 червня 2021 року у справі № 369/1587/19, висновок якої у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України врахований судом.

Обставини відсутності спору між сторонами щодо місця проживання малолітньої дитини викладені і у висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради , який підтверджує відсутність заперечень з боку батька, проте орган опіки та піклування вважає за можливе визначити місце проживання дитини з позивачкою.

Відповідач ОСОБА_2 не надав своїх заперечень проти того, щоб син ОСОБА_3 проживав разом із матір`ю. Жодних доказів того, що між сторонами виникали непорозуміння або конфлікти з приводу визначення місця проживання спільної дитини сторін, суду надано не було.

За встановлених обставин справи та вимог закону суд дійшов висновку про відсутність спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини, а також про відсутність передбачених законом підстав для визначення судом місця проживання дитини з матір`ю .

Суд вважає необхідним зазначити, що судове рішення про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, може бути ухвалено лише якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, тобто за наявності між ними такого спору.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні поданого позову.

Щодо судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини другої вказаної статті), у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини другої вказаної статті).

Позивачка звертаючись до суду сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Ураховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, відсутні правові підстави для розподілу понесених позивачкою судових витрат суді.

Керуючись ст. 160,161 СК України, ст. 7, 10, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини , третя особа , яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору : орган опіки та піклування Подільської районної у м.Полтаві ради .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи :

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,РНОКПП: НОМЕР_4 ;

Третя особа , яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: орган опіки та піклування Подільської районної у м.Полтаві ради, адреса: вул.Гайового,3, м.Полтава, 36005, .

Суддя Л. В. Вовк