Справа № 686/318/24
Провадження № 2/686/1913/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.03.2024

м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді Салоїд Н.М.,

секретаря судового засідання Лоб І.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Лукова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Держави російська федерація про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до держави Україна, в особі Міністерства юстиції України держави російська федерація про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Просить: стягнути з Держави Російська Федерація 500 002,00 грн. моральної шкоди, завданої порушенням його прав внаслідок військової агресії та окупації частини території України; стягнути з держави Україна в особі Міністерства юстиції України дві гривні моральної шкоди, завданої порушенням його прав на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності.

На обґрунтування поданого позову вказав, що Україна є суверенною та незалежною державою. Територіальний імунітет України гарантується міжнародним правом. Загальновідомим є той факт, що з 2014 року Російська Федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року, як акт збройної агресії. Згідно заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2-15 року №337-VIII, збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року з тимчасової окупації Кримського півострову, зокрема Автономної Республіки Крим і Міста Севастополя (перша фаза збройної агресії).

Друга фаза збройної агресії Російської федерації проти України розпочалася у квітня 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансові спецслужбами Російської Федерації озброєнні бандитські формування проголосили створення «Донецької народної республіки» (7 квітня 2014 року) та «Луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року).

Третя фаза збройної агресії Російської Федерації розпочалася 27 серпня 2014 року масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил Російської Федерації.

З 24 лютого 2022 року розпочалась та триває ще одна фаза збройної агресії Російської федерації проти України повномасштабне вторгнення Збройних Сил Російської Федерації на суверенну територію України. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Дані дії держави Російська Федерація та очевидна бездіяльність держави Україна, яка допустила до військового конфлікту з Російською Федерацією, призвели до порушення права позивача на мир. Право на мир закріплене Декларацією про виховання народів у дусі миру 1978 року. Декларацією про право народів на мир 1984 року закріплено суверенне право народів на мир.

Окрім того, відповідачі порушили похідні права від права на мир, а саме право на безпеку, на суверенітет та цілісність території.

Моральна шкода, завдана порушенням його права на мир, розрахована за його внутрішнім переконанням з врахуванням рішень ЄСПЛ та норм міжнародного права без будь-якої методики.

Водночас у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України він зазнав душевних страждань і приниження, переніс стрес і побоювання за свою безпеку та безпеку своїх дітей, були порушені нормальні життєві зв`язки та погіршилися відносини з оточуючими людьми, доводилось вживати додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушених прав, в тому числі неодноразово змушений був переховуватись у непристосованих бомбосховищах під час оголошених повітряних тривог. Споглядання зруйнованих ракетними ударами та безпілотними літальними апаратами будівель приносить додатковий дискомфорт, в тому числі і часткову втрату в людяність загарбників. Перебуває у постійному стресі та напрузі, відчуває біль за майбутнє країни. Просить стягнути з російської федерації на його користь 500 000 грн. моральної шкоди, В рахунок відшкодування моральної шкоди з Держави Україна в рахунок одноразового відшкодування 1 грн. такої шкоди.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити із викладених у заяві підстав.

Представник відповідача - Держави Україна в особі Міністерства юстиції України в поданому відзиві проти задоволення позову заперечив і просив в його задоволенні відмовити. Вважає його безпідставним і необґрунтованим, позаяк у Міністерства юстиції України відсутні відповідні повноваження та компетенції, тому не може бути відповідачем у цій справі.

Разом із тим, позивачем не надано жодного доказу протиправності рішень, дії чи бездіяльності посадової особи органів Державної влади України, що могли б завдати позивачу моральні страждання.

Представник відповідача - держави Російська Федерація в Україні в судове засідання представника не направив, про час та місце слухання справи вважається повідомленим належним чином.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 09.01.2024 позовну заяву залишено без руху, ухвалою суду від 19.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.02.2024.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15.02.2024 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

08.03.2024 ухвалено рішення суду по суті заявлених вимог.

Заслухавши доводи представника позивача та заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що ОСОБА_2 є громадянином України та мешкає у м. Хмельницький.

З 2014 року Російська Федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року, як акт збройної агресії.

Згідно заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року №337-VІІІ, збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року з тимчасової окупації Кримського півострову, зокрема, Автономної Республіки Крим і міста Севастополя (перша фаза збройної агресії).

Друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення «Донецької народної республіки» (7 квітня 2014 року) та «Луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року).

Третя фаза збройної агресії Російської Федерації розпочалася 27 серпня 2014 року масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил Російської Федерації.

24 лютого 2022 року розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії Російської Федерації проти України - повномасштабне вторгнення Збройних Сил Російської Федерації на суверенну територію України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває по сьогодні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як передбачено ч. 1 ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення її нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується потерпілому (позивачеві) одноразовим платежем, а також іншим майном або в інший спосіб.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про те, що ОСОБА_2 завдано моральної шкоди Міністерством юстиції України.

За таких обставин позивач не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності держави Україна перед нею за завдані збитки, а її позов у цій частині є необґрунтованим.

Водночас суд вважає, що у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України ОСОБА_2 зазнав душевних страждань, переносив стрес і повністю обґрунтовані побоювання за свою безпеку, були порушені його нормальні життєві зв`язки та йому доводилось вживати додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушеного права.

Поряд із цим враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Однак, суд при ухваленні рішення враховує ті обставини, що позивач не мешкає в зоні активних бойових дій, він не втратив житла, його побоювання за свою безпеку носили епізодичний характер, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З цих підстав розмір завданої позивачеві моральної шкоди становить 200 000 грн. та констатував, що вказана сума відшкодування є належною компенсацією завданої позивачу моральної шкоди, що сприятиме відновленню його порушених прав.

Моральна шкода відшкодовується потерпілому (позивачеві) одноразовим платежем. Якщо договором або законом не передбачене багаторазове відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах, то позови про таке відшкодування не підлягають задоволенню.

Тому слід стягнути з держави Російська Федерація на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією проти України, грошові кошти в сумі 200 000 гривень.

5.Судові витрати

Оскільки позовні вимоги задоволено в чистині вимоги до держави Російська Федерація, то судовий збір теж підлягає стягненню з держави Російська Федерація пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2000 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 19, 56, 116 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1174, 1176 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до Держави російська федерація задовольнити частково.

Стягнути з держави російська федерація на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією проти України, грошові кошти в сумі 200 000,00 (Двісті тисяч) гривень.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з держави російська федерація судовий збір в сумі 2 000 грн. на користь держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Відповідачі: Держава Україна в особі представника Міністерство юстиції України, 01001, вул. архітектора Городецького, 15;

Держава російська федерація.

Повний текст судового рішення виготовлено 11.03.2024 року.

Суддя: