____________________________________________________________________________________________________________________
справа № 520/9574/18
провадження № 2/947/30/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2024 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді- Літвінової І.А.,

секретаря судового засідання Скоропуда С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 520/9574/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланський Анатолій Вікторович, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 (надалі Позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланський Анатолій Вікторович у якому просила суд визнати недійсним заповіт від 17 березня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланським Анатолієм Вікторовичем та зареєстрований в реєстрі за № 295.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який був чоловіком позивачки, та після його смерті відкрилася спадщина на майно у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі Свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 від 30.06.2006 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

У встановлений законом термін позивачка звернулася до Третьої одеської державної нотаріальної контори, як спадкоємець першої черги з заявою про прийняття спадщини. Спадкова справа № 246/2018 щодо майна померлого була відкрита державним нотаріусом ОСОБА_6 .

Позивачка зазначає, що під час оформлення спадщини їй стало відомо, що померлий ОСОБА_5 склав заповіт на ім`я відповідачки ОСОБА_2 , який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланським Анатолієм Вікторовичем 17.03.2018 року об 11-00 годині.

Позивачка, звертаючись з позовом вважає, що ОСОБА_5 у момент складення заповіту не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними, так як одразу після посвідчення заповіту йому була викликана швидка допомога і він був доставлений до МКЛ № 10 де о 17-45 годині того ж дня помер.

Позивачка посилається на те, що у відповідності до ст. 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Тобто вчиняючи правочин, фізична особа повинна усвідомлювати значення своїх дій та мати можливість керувати ними. А згідно частини 1 ст. 225 Цивільного кодексу України правочин, який дієздатна особа вчинила у момент коли не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.08.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 520/9574/18. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. З дня постановлення цієї ухвали розпочато підготовче провадження.

Також ухвалою від 13.08.2018 року витребувані наступні докази:

- з Третьої одеської державної нотаріальної контори (65080, м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 11-А) копію спадкової справи № 246/2018 щодо майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- з Комунальної установи «Одеській обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» (м. Одеса, пров. Валіховський, 10) картку виклику швидкої медичної допомоги ОСОБА_5 від 17.03.2018 року;

- з КП «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (м. Одеса, пров. Валіховський, 4) Акт № 1015 від 20.03.2018 р. судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_5 ;

- у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ланського Анатолія Вікторовича (свід. № 6035) копію реєстру нотаріальних дій за 2018 рік та оригінал до огляду;

- у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ланського Анатолія Вікторовича (свід. № 6035)копію журналу викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса за 2018 рік та оригінал для огляду;

- у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ланського Анатолія Вікторовича (свід. № 6035) оригінал заповіту, складеного ОСОБА_5 17.03.2018 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.08.2018 року вжиті заходи забезпечення позову, якими заборонено державним нотаріусам Третьої одеської державної нотаріальної контори (65080, м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 11-А) вчиняти будь-які нотаріальні дії по спадковій справі № 246/2018, зокрема, оформлювати та видавати свідоцтво про право на спадщину, щодо спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 310 від 20 березня 2018 року.

29 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позов. Заперечуючи проти позову, ОСОБА_7 (у подальшому - відповідач) зазначила, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 був її братом та з 2005 року, хоча і перебував у шлюбі з позивачкою, не підтримував з нею шлюбних відносин та проживав окремо від неї та знаходився з нею у поганих відносинах. Єдиними його родичами були його матір ОСОБА_3 та вона, з якими він спілкувався. Також вона пояснила, що протягом усього цього часу тільки вона піклувалася про нього, тому його бажання скласти заповіт на її користь відповідало його внутрішньому переконанню та волевиявленню.

Відповідачка зазначає, що намір та бажання скласти заповіт померлий ОСОБА_5 виявив самостійно та сам просив викликати нотаріуса. Під час складання заповіту самостійно спілкувався з нотаріусом, чітко відповідав на питання та самостійно підписував документи.

Після складання заповіту він погодився на виклик швидкої допомоги, особисто спілкувався з лікарями швидкої допомоги та лікарями МКЛ № 10, куди його було доставлено. Самостійно розповідав про свій стан, підписував документи та знаходився у свідомості. Таким чином, повністю керував своїми діями, усвідомлював значення своїх дій, надавав їм належну оцінку. Вважає позов безпідставним та таким у задоволенні якого повинно бути відмовлено.

12.12.2018 року представником позивача подано клопотання про призначення посмертної комплексної психолого-психіатричної експертизи, а також клопотання про виклик та допит свідків.

14.12.2018 року представником відповідача подано клопотання про виклик та допит свідків.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2018 року задоволено клопотання представника позивача та представника відповідача щодо допиту свідків та вирішено допитати свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , лікаря-фельдшера ОСОБА_11 , медичну сестру ОСОБА_12 , лікаря ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та нотаріуса Ланського А.В.

21.03.2019 року протокольною ухвалою судом залучено до участі у справі у якості третіх осіб сина померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_4 та мати померлого ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 07.05.2019 року надала письмові пояснення третьої особи, у яких пояснила, що у сина з ОСОБА_2 існували добрі стосунки. ОСОБА_2 підтримувала брата та брат неодноразово висловлював бажання написати заповіт на ім`я своєї сестри відповідачки по справі ОСОБА_2 , натомість з позивачкою ОСОБА_15 та ОСОБА_4 він знаходився у поганих стосунках, оскільки вважав що вони його зрадили.

Також вона заявила, що у суді з 2016 року триває розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , за участю третіх осіб ОСОБА_1 , ЖБК-«Ленінський-36», Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання незаконною та скасування довідки, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності, а також за позовом третьої особи ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на квартиру та її поділ. При чому померлий ОСОБА_5 цей позов визнавав.

У своїх поясненнях третя особа ОСОБА_3 підтримала заперечення проти позову про визнання заповітну недійсним та просила у його задоволенні відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 письмових пояснень не надавав.

Ухвалою суду від 22.10.2019 року витребувано з Комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» (м. Одеса, - вул. Академіка Воробйова, 9; вул. Канатна, 27; вул. Красна, 11) відомості, чи знаходився ОСОБА_5 на лікуванні в Одеській обласній психіатричній лікарні.

Ухвалою суду від 12.12.2019 року за клопотанням сторони позивача призначено судову посмертну комплексну психолого-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлені наступні питання:

- які індивідуально-психологічні особливості мав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент укладення (підписання) заповіту від 17 березня 2018 року, реєстровий номер 295, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Панським А.В.;

- чи страждав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , на захворювання, які могли впливати на усвідомлення ним значення своїх дій або керування ними станом на момент укладення (підписання) заповіту від 17 березня 2018 року;

- чи могли захворювання, якими страждав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням його індивідуально-психологічних особливостей, призвести до неможливості усвідомлення ним значення своїх дій або керування ними станом на момент укладення (підписання) заповіту від 17 березня 2018 року, реєстровий номер 295;

- чи був здатний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 17 березня 2016 року 11-00 годин, з урахуванням його індивідуально-психологічних особливостей та наявних в нього захворювань та стану здоров`я, повною мірою, вільно та усвідомлено приймати рішення станом на момент укладення (підписання) заповіту від 17 березня 2018 року об 11-00 годин (реєстровий номер 295);

- чи міг ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , 17 березня 2018 року об 11-00 годин під час складання спірного заповіту усвідомлювати значення своїх дій, надавати їм належну оцінку та керувати ними станом на момент укладення (підписання) заповіту від 17.03.2018 року, реєстровий номер 295.

Проведення експертного дослідження доручено експертам Комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я».

На час проведення експертизи провадження по справі зупинено.

18.05.2020 року ухвалою суду провадження по справі поновлено, у зв`язку з поверненням матеріалів справи з експертної установи з клопотанням експерта про надання додаткових матеріалів, а саме:

- відомості від дільничного психіатра з КУ «Одеський міський психіатричний диспансер» (1-й Розумовський провулок, 4) та при наявності, надати оригінали медичної документації стосовно ОСОБА_5 ;

- відомості з архіву КНП «ООМЦПЗ» ООР» стосовно звернення за медичною допомогою та перебування на лікування у вказаній установі ОСОБА_5 та при наявності, надати оригінали медичної документації;

- оригінал медичної картки амбулаторного хворого з поліклініки (ЦПМСД) за місцем мешкання, відносно ОСОБА_5 ;

- оригінал медичної картки стаціонарного хворого № 3020/475 за 2018 рік з КУ «Міська клінічна лікарня №10» відносно ОСОБА_5 ;

Також експерт зазначив, що необхідно додатково надати покази свідків на розсуд суду та сторін процесу, які містять біографічні дані, свідчення про спосіб життя, освіту, роботу, внутрішньо сімейні відносини, психічні та особисті якості підекспертного протягом життя.

27.07.2020 року суд розглянув клопотання експерта Толмачова О.А. про надання додаткових матеріалів та клопотання представника відповідача про повторний допит свідків з боку позивача - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , постановив ухвалу якою витребував:

- з КУ «Одеський міський психіатричний диспансер» відомості від дільничного психіатра та при наявності, надати оригінали медичної документації стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстрація за адресою: АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- з КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради відомості стосовно звернення за медичною допомогою та перебування на лікуванні у вказаній установі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та при наявності, надати оригінали медичної документації;

- з КУ «Міська клінічна лікарня № 10» оригінали медичної карти стаціонарного хворого № 3020 за 2018 рік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстрація за адресою: АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання викликані свідки для повторного допиту та викликано експерта ОСОБА_16 для надання пояснень стосовно проведення експертизи.

Представником відповідача подані клопотання про приєднання додаткових доказів у вигляді відповіді КНП «Консультативно-діагностичний центр № 20» ОМР, про приєднання додаткових доказів у вигляді матеріалів характеризуючих особу померлого ОСОБА_5 та про виклик та допит свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які особисто знали померлого ОСОБА_5 за часів його життя. Зазначені клопотання були протокольною ухвалою задоволені.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла третя особа у справі - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 04.03.2022 року.

Представник відповідача у судовому засіданні просив не приймати до уваги пояснення свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , оскільки вони на неодноразовий виклик суду не з`явилися для повторної дачі пояснень. Проти задоволення зазначеного клопотання представник позивача не заперечувала та віднесла вирішення цього питання на розсуд суду.

Представником позивача було подано клопотання про уточнення питань для проведення експертизи.

Ухвалою суду від 15.08.2022 року матеріали справи були повторно направлені до Комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» (м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 9) для проведення посмертної комплексної психолого-психіатричної експертизи, з урахуванням уточнених доказів та уточнених питань:

- Чи страждав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 хронічним, стійким, психічним розладом або тимчасовим функціональним розладом психіки із порушенням фізіологічних процесів в організмі, або інших хворобливих явищ, під час укладення та підписання заповіту від 17 березня 2018 року, реєстровий номер 295 посвідчений Приватним нотаріусом одеського міського нотаріального округу Ланським А.В.;

- Чи був здатний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 17 березня 2016 року 11-00 годин, з урахуванням його індивідуально-психологічних особливостей та наявного в нього діагнозу та стану здоров`я, повною мірою, вільно та усвідомлено приймати рішення станом на момент укладення та підписання заповіту від 17 березня 2018 року об 11-00 годин реєстровий номер 295;

- Чи міг ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час укладення та підписання заповіту від 17 березня 2018 року, за своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій, надавати їм належну оцінку та керувати ними.

Виключено зі складу третіх осіб померлу ОСОБА_3 . Провадження по справі зупинено.

Не погодившись з призначенням експертизи, представником відповідача була подана апеляційна скарга. Постановою Одеського апеляційного суду від 02.11.2022 року апеляційну скаргу було частково задоволено, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15.08.2022 року змінено в частині призначених для проведення експертизи питань. Виключені питання:

- Чи страждав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 хронічним, стійким, психічним розладом або тимчасовим функціональним розладом психіки із порушенням фізіологічних процесів в організмі, або інших хворобливих явищ, під час укладення та підписання заповіту від 17 березня 2018 року, реєстровий номер 295 посвідчений Приватним нотаріусом одеського міського нотаріального округу Ланським А.В.;

- Чи був здатний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 17 березня 2016 року 11-00 годин, з урахуванням його індивідуально-психологічних особливостей та наявного в нього діагнозу та стану здоров`я, повною мірою, вільно та усвідомлено приймати рішення станом на момент укладення та підписання заповіту від 17 березня 2018 року об 11-00 годин реєстровий номер 295.

Залишено питання:

- Чи міг ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час укладення та підписання заповіту від 17 березня 2018 року, за своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій, надавати їм належну оцінку та керувати ними.

Ухвалою суду від 15 лютого 2023 року поновлено провадження по справі у зв`язку з поверненням матеріалів справи з експертної установи з підстав ліквідації Кабінету амбулаторних судово-психіатричних експертиз КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради.

Ухвалою суду від 21.03.2023 року виконавця експертизи було змінено та матеріали цивільної справи для проведення посмертної комплексної психолого-психіатричної експертизи направлено до «Одеської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України».

Не погодившись з зазначеною ухвалою, представником відповідача було подано апеляційну скаргу, у якій він просив передати матеріали справи для проведення експертизи у будь-яку іншу експертну установу, окрім «Одеська філія судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України».

Постановою Одеського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року у задоволені апеляційної скарги відмовлено, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2023 року залишено без змін.

Після повернення матеріалів справи з Одеського апеляційного суду у грудні 2023 року матеріали цивільної справи були надіслані до «Одеська філія судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» для проведення посмертної комплексної психолого-психіатричної експертизи.

23 жовтня 2024 року матеріали цивільної справи повернуто до Київського районного суду м. Одеси з висновком судової посмертної психіатричної експертизи, якою було надано відповідь: « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час укладання та підписання заповіту від 17 березня 2018 року страждав на хворобливий психічний розлад у вигляді «Органічного психічного розладу змішаного генезу з вираженим астенічним симптомокомплексом, вираженими порушеннями когнітивних і емоційно-вольових функцій, синдромом зміни свідомості (поліорганна патологія)» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F09 за МКХ-10), що виник та пов`язаний з важкою соматичною патологією, і за ступенем виразності надавав суттєвий вплив на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим ОСОБА_5 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними».

Ухвалою суду від 08.11.2024 року провадження по справі було відновлено.

04 грудня 2024 року представником відповідача було подано клопотання про призначення повторної комплексної психолого-психіатричної експертизи. Зазначене клопотання було обґрунтовано чисельними порушеннями припущеними експертом психіатром при проведенні експертизи та у зв`язку з тим, що на думку представника відповідача, експертиза взагалі не була проведена, оскільки судом призначалася судова посмертна комплексна психолого-психіатрична експертиза, а проведена була психіатрична експертиза.

Ухвалою суду від 05 грудня 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення повторної комплексної психолого-психіатричної експертизи було відмовлено з підстав того, що експерта було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та закрито підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду по суті.

23 грудня 2024 року представником відповідача було заявлено відвід складу суду. Відвід було прийнято до розгляду та ухвалою суду від 26 грудня 2024 року у задоволенні відводу було відмовлено.

Суд перейшов до розгляду справи по суті за відсутності учасників справи, зважаючи на те, що представником позивача було подано заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, а сторона відповідача, як і третя особа, в судове засідання не з`явилися, розпорядившись наданим їм правом на власний розсуд.

Суд вважає, що матеріали справи є повними та достатніми для її вирішення по суті і неявка учасників справи цьому не перешкоджає.

В ході розгляду справи суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , про що 20 березня 2018 року видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2 , яка належала йому на підставі Свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

В шестимісячний строк після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Третьої одеської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_1 дружина померлого, ОСОБА_4 син померлого, ОСОБА_3 мати померлого, як спадкоємці першої черги за законом та ОСОБА_2 сестра померлого, яка до заяви про прийняття спадщини додала копію заповіту, як спадкоємець за заповітом.

Заповіт від 17 березня 2018 року посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланським А.В. зареєстрований в реєстрі за № 295 було складено ОСОБА_5 17 березня 2018 року об 11-00 годині на користь ОСОБА_2 , яким він заповідав «Все моє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та взагалі усе те, що на день моєї смерті буде мені належати та на що я за законом матиму право, заповідаю ОСОБА_2 ».

У зв`язку з хворобою заповідача та за його проханням заповіт складено та посвідчено удома за адресою: АДРЕСА_1 .

Заповіт підписано заповідачем та на заповіті зроблено запис «Цей заповіт мною прочитаний вголос та власноручно підписаний».

Також підпис заповідача ОСОБА_5 присутній у журналі нотаріуса.

Особу заповідача встановлено та його дієздатність перевірено.

Відповідно до п. 1 Глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених статтею 43 Закону України «Про нотаріат», що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз`яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз`яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії, що і підтверджено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланським А.В..

Підписи ОСОБА_5 сторонами не оспорювалися.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України).

Згідно з ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому покликаний вирішувати значущі для особи питання щодо призначення спадкоємців, позбавлення спадкоємців за законом права спадкування, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, встановлювати інші розпорядження, які відповідають заповіту та вимогам законодавства про спадкування. При цьому право дієздатності фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (постанови Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 693/1314/19, 27 лютого 2023 року у справі № 334/5171/13-ц, від 22 вересня 2022 року у справі № 462/4875/17.

Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 522/9893/17, постанова Верховного Суду від 20 липня 2022 року в справі № 461/2565/20.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 1257 ЦК України - заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як на підставу для задоволення позову позивачка вказувала, що оскаржуваний заповіт від 17.03.2018 року ОСОБА_5 склав у стані, за яким він не мав змоги усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно з супровідним листом № 31 КУ «Одеська міська СШМД» ОСОБА_5 доставлений на руках у приймальне відділення 17.03.2018 року о 14:00 ГКЛ № 10 з квартири за адресою АДРЕСА_3 -118 за викликом № 31, прийнятим о 12:50. Попередній діагноз швидкої медичної допомоги «Макрогематурія».

Відповідно до копії відповіді на адвокатський запит № 918 від 18.07.2018 року , яка містить незасвідчену копію медичної картки стаціонарного хворого № 3020/475 КУ«МКЛ № 10» на ОСОБА_5 у якій «щоденники про стан здоров`я, посмертний епікриз, клінічний діагноз, рукописний текст нерозбірливі та недостатньо читабельні» (визначення, яке використовувала експерт ОСОБА_20 у висновку Судово-психіатричного експерта № 741) зазначено: 14:05 огляд лікаря приймального відділення від 17.03.2018 р.: скарги на момент огляду: слабкість, кров в сечі, задишка в стані покою, болі в животі. Анамнез хвороби: стан погіршився приблизно годину тому, вважає себе хворим коло 3-х днів. Хворий доставлений бригадою ШМД. Хворий не обстежений, наявність хронічних захворювань відхиляє; 14:10 огляд уролога; 14:20 огляд хірурга мовою оригіналу «в сознании, продуктивному контакту доступен»; 14:25 огляд чергового анестезіолога - мовою оригіналу «На момент осмотра в сознании, контакту доступен, показаний к госпитализации в ОРИТ нет»; 16:45 стан хворого погіршився, переведений до реанімаційного відділення; 17:45 зафіксовано біологічну смерть хворого.

Відповідно до відповіді КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 23.08.2018 року № 2370-03 був наданий Акт судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_5 , 1955 року народження, № 1015 від 20.03.2018р. -19.04.2018р. на 6-ти аркушах лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_21 - смерть ОСОБА_5 знаходиться у прямому причинному зв`язку з захворюванням сечовивідної системи. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_5 з`явилася хронічна ниркова недостатність. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_5 в крові етиловий спирт не виявлений. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_5 ушкоджень не виявлено.

Відповідно до відповіді Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради від 13.08.2018 року № 1-А-1181 мовою оригіналу «На момент осмотра врача анастезиолога нарушений витальных функций не выявлено, показаний для госпитализации в отделение интенсивной терапии не выявлено».

В матеріалах справи містяться відповіді КУ ООМЦПЗ від 16.07.2020 № 2727, від 12.08.2020 № 3400, НП «КДЦ № 20» ОМР від 20.05.2021 № 317, відповідно до яких померлий ОСОБА_5 на обліку не перебуває, за медичною допомогою не звертався, на обліку у психіатра не перебуває, в картотеці не значиться.

Під час судового засідання у якості свідків допитані ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Оцінюючі пояснення зазначених свідків, суд не приймає їх до уваги оскільки при повторному допиті свідок ОСОБА_10 не впізнала на фотокартках померлого ОСОБА_5 , а свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , не дивлячись на неодноразові виклики суду, не з`явилися до суду для дачі повторних пояснень та не підтримали своїх пояснень наданих раніше.

Свідки ОСОБА_14 , лікар швидкої допомоги ОСОБА_22 , медична сестра приймального відділення ОСОБА_12 надали пояснення, що померлий ОСОБА_5 був до контакту доступний, у свідомості, чітко реагував на питання, надавав виражені пояснення стосовно свого стану та розумів свої дії.

Свідок лікар уролог ОСОБА_23 пояснив, що під час огляду померлий ОСОБА_5 пояснював, що хворіє біля трьох днів, стан його погіршився приблизно годину тому, відповідав односкладно, контакту був складно доступний, малорухомий, свідомість була загальмована, однак тільки після проведення комп`ютерної томографії стан його погіршився після чого виникла необхідність переведення його до реанімаційного відділення.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 надали пояснення стосовно життя померлого ОСОБА_5 охарактеризувавши його з позитивної сторони.

Однак, показання свідків про поведінку особи у даному випадку мають лише побічне значення для встановлення того, чи був здатний ОСОБА_5 станом на 17.03.2018 року розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Як вказано у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 105 ЦПК зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225 ЦК, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 105 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, які підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент укладення оспорюваного правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 161/17119/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 522/25597/13-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 311/3823/15, від 03 лютого 2022 року у справі № 520/8118/17, від 23 листопада 2022 року у справі № 368/953/19.

Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12 та від 17 вересня 2014 року у справі № 6-131цс14.

12.12.2018 року представником позивача подано клопотання про призначення посмертної комплексної психолого-психіатричної експертизи.

Ухвалою від 12.12.2019 року судом було призначено судову посмертну комплексну психолого-психіатричну експертизу, завдання по якій у подальшому не змінювалися.

Допитаний у судовому засіданні завідувач КАСПЕ КНР «ООМЦПЗ» ООР» ОСОБА_16 також пояснив, що у цьому випадку потрібна саме посмертна комплексна психолого-психіатрична експертиза.

Висновок судово-психіатричного експерта № 741 від 17.10.2024 року, який надійшов до суду, є висновком тільки експерта психіатра та який виконано без участі експертапсихолога, що є порушенням завдання суду.

Експертний висновок не може ґрунтуватися на припущеннях.

Експерт проводила дослідження на підставі незасвідченої копії медичної картки стаціонарного хворого та зазначила у висновку, що «щоденники про стан здоров`я, посмертний епікриз, клінічний діагноз, рукописний текст нерозбірливі та недостатньо читабельні».

Експерт робить висновок про те, що померлий ОСОБА_5 під час складання заповіту знаходився у термінальному стані, але не зазначає на підставі чого робиться такий висновок, так як медичні документи про стан здоров`я померлого на час складання заповіту відсутні.

Ухвалою від 27.07.2020 року витребувано з КУ «Міська клінічна лікарня № 10» оригінали медичної карти стаціонарного хворого № 3020 за 2018 рік ОСОБА_5 , однак ні позивач, ні представник позивача не вжили заходів для виконання цієї ухвали та до суду оригінал медичної карти не надійшов.

Відповідно до ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 109 ЦПК у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто з цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

В матеріалах справи міститься оригінал Альтернативної медико-психіатричної оцінки якості проведення судово-психіатричної експертизи № 741 від 17.10.2024 року, складений лікарем-психіатром КНП «Міський психіатричний диспансер» ОСОБА_24 , яким визначено, що експертний висновок є необґрунтованим, проведеним без застосування відповідних методик та за медичними даними, показниками здоров`я ОСОБА_5 на час складання заповіту: «зберігав повну здатність самостійно керувати своїми бажаннями та діями».

Таким чином, висновок експерта-психіатра № 741 від 17.10.2024 року не приймається судом як доказ, оскільки базується на припущеннях, є необґрунтованим та експертизу можливо вважати непроведеною, оскільки у проведенні експертизи не приймав участі експерт-психолог.

Також висновок експерта-психіатра протиречить іншим доказам зібраним по справі, та не свідчить про абсолютну неспроможність померлого на час вчинення правочину не розуміти наслідки своїх дій та (або) керувати ними.

Представником відповідача було заявлено клопотання про призначення повторної посмертної комплексної психолого-психіатричної експертизи. Однак, сторона позивача заперечувала проти її призначення, проте письмових обґрунтованих заперечень у визначений судом строк так і не подала, незважаючи на те, що тривалість строку на їх підготовку суд узгоджував з цим представником.

Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести те на що посилається.

Сторона позивача не навела належних та допустимих доказів, які б підтверджували її позовні вимоги.

При цьому, за правилами ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тому, оскаржуваний правочин відповідав внутрішній волі з приводу бажання того, щоб належне ОСОБА_5 майно після його смерті перейшло у власність ОСОБА_2 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

За таких обставин суд не вважає за доцільне надавати відповідь кожному аргументу сторін, оскільки підстав для задоволення позову на підставі ст. 225 ЦК України немає.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, адже підстав вважати, що ОСОБА_5 в момент складання заповіту від 17.03.2018 року перебував у стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, немає. Отже, у задоволенні позову про визнання заповіту від 17.03.2018 року слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 16, 203, 215, 225, 225, 1216, 1218, 1220, 1233, 1234, 1248, 1257, 1268, 1271 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 221, 223, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланський Анатолій Вікторович, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Якщо судом було постановлено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Днем складення повного рішення суду, з урахуванням продовженого ухвалою від 07.01.2025 року процесуального строку, є 28 січня 2025 року (23:15).

Суддя І. А. Літвінова