Справа №519/61/24
У Х В А Л А

15.01.2024 року м. Южне

Суддя Южного міського суду Одеської області Барановська З.І., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , діючи через представника - адвоката Єнчеву О.О., звернувся до суду з зазначеною заявою про видачу судового наказу.

Суддя, вивчивши матеріали поданої позовної заяви на предмет дотримання позивачем загальних вимог цивільного процесуального законодавства щодо форми звернення та повноважень на здійснення представництва інтересів особи, яка звертається до суду, приходить до наступного висновку.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.1,2 ст.2 ЦПК України)

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Виходячи з положень ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника.

Повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (ч.4 ст.62 ЦПК України).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно із ч.1, 3, 4 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до якої адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно із ч.1 ст.12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Аналіз судової практики Верховного Суду дає підстави вважати, що статус адвоката підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю або посвідченням адвоката України. Правовий висновок викладений в ухвалі Верховного суду від 01 березня 2018 року у справі 910/3483/17, та в ухвалі від 17 жовтня 2018 року у справі 3916/1059/18.

Однак, матеріали позовної заяви не містять доказів на підтвердження права ОСОБА_3 на зайняття адвокатською діяльністю (посвідчення адвоката, свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю), що підтверджується Актом Южного міського суду Одеської області від 12.01.2024.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або посадове становище якої не вказано.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення заяви про видачу судового наказу.

Частиною 7 ст.185 ЦПК України встановлено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.2, 4, 60,62,163, 185, 258-261, ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Южного міського суду

Одеської області З. І. Барановська