Справа №359/5380/24
Провадження №2/359/2355/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого позову.

В травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовувала його тим, що 16 лютого 2013 року вона придбала земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером :07:003:0136 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 . У 2014 році на вказаній земельній ділянці позивачем був побудований житловий будинок. Протягом 2015-2016 років до будинку було підключено енергопостачання, водопостачання та газопостачання, а в період часу з 2016 до 2018 років ОСОБА_1 разом з батьками облаштували будинок. 9 серпня 2019 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 17 січня 2022 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . На день пред`явлення позову у Дарницькому районному суді м. Києва перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами. ОСОБА_1 посилається на те, що спірний житловий будинок був побудований та введений в експлуатацію ще до укладення шлюбу і є особистою власністю позивача, а під час шлюбу була здійснена лише державна реєстрація речового права на цей об`єкт нерухомого майна. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 її особистою приватною власністю.

2. Інформація про рух цивільної справи.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 травня 2024 року (а.с.140) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_1 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 13 червня 2024 року (а.с.148) позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 18 червня 2024 року (а.с.161) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 4 жовтня 2024 року (а.с.208) було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 23 грудня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання (а.с.225), були внесені зміни в анкетні дані позивача та продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 .

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримують позов та наполягають на його задоволенні. У зв`язку з тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року шлюб між сторонами було розірвано, позивачу було відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечує проти задоволення позову та посилається на те, що її довіритель визнає ту обставину, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю позивача. Ці обставини свідчать про відсутність спору. Тому представник відповідача ОСОБА_3 просить закрити провадження у справі.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_1 , її матір`ю є ОСОБА_7 , а батьком - ОСОБА_8 . Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.24).

16 лютого 2013 року ОСОБА_1 придбала земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером :07:003:0136 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 лютого 2013 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19 травня 2023 року (а.с.38-39).

9 серпня 2019 року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_4 шлюб, зареєстрований у Малиновському районному в м. Одесі ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, про що був складений відповідний актовий запис №2329. Після державної реєстрації шлюбу відповідачу було присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 9 серпня 2019 року (а.с.17).

17 січня 2022 року за позивачем було зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №375201170 від 20 квітня 2024 року (а.с.25-27).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року (а.с.219-220) шлюб, укладений між сторонами був розірваний, а позивачу було відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Спірні правовідносини регулюються главою 7 «Право особистої приватної власності дружини та чоловіка», главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України.

4. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно з ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17, у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороба) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ця презумпція може бути спростована тим з подружжя, який оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її оспорює. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Встановлено, що ОСОБА_1 набула у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в період часу, протягом якого вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 . Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17, в такому випадку презюмується, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 може відноситись до спільної сумісної власності сторін.

Однак, ще 16 лютого 2013 року ОСОБА_1 придбала земельну ділянку по АДРЕСА_1 та почала її забудовувати. Так, у 2014 році за замовленням позивача ПП «Інтеграл-Плюс» виготовив ескізний проект «Житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 » (а.с.41-42). 3 листопада 2014 року управлінням містобудування та архітектури Бориспільської міської ради ОСОБА_1 був виданий будівельний паспорт №265/04-16 на забудову вказаної земельної ділянки (а.с.43-48). 11 грудня 2014 року до Департаменту ДАБІ у Київській області ОСОБА_1 було подано повідомлення про початок виконання робіт №КС 81: будівництво житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (а.с.51-52). 23 листопада 2016 року за замовленням позивача КП «Бориспільське БТІ» виготовив технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок за вказаною адресою (а.с.55-61). 1 грудня 2016 року в Департаменті ДАБІ у Київській області було зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта (а.с.53-54), в якій вказано, що замовником спірного житлового будинку є ОСОБА_1 . 19 січня 2015 року ОСОБА_1 уклала з Бориспільським РП ПАТ «Київобленерго» договір про приєднання до електричних мереж (а.с.62-66) та 3 вересня 2015 року - договір №200954242 про користування електричною енергією (а.с.69-76), за якими житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 було під'єднано до електропостачання. 12 жовтня 2015 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Гарантія» договір №2365 охорони майна громадян (а.с.77-86), за яким передала під охорону нерухомий об`єкт, що розташований по АДРЕСА_1 . 1 січня 2016 року позивач уклала з КП водопровідно-каналізаційного господарства «Бориспільводоканал» індивідуальний договір №18531 про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (а.с.87-88) до будинку по АДРЕСА_1 . 3 жовтня 2016 року ОСОБА_1 уклала з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» договір №197 на приєднання до газорозподільної системи житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.89-93). В період часу з 2015 до 2018 роки батьки позивача ОСОБА_8 та ОСОБА_7 замовили та придбали для облаштування житлового будинку по АДРЕСА_1 вікна та двері, кухонні меблі, меблі, матраци, шафу купе, тумбу ТВ. Ці обставини підтверджуються копіями договору №183 від 3 червня 2015 року (а.с.116-120), договору №312 від 30 липня 2015 року (а.с.122-123), договору №281 від 10 липня 2018 року (а.с.133-134), договору №335 від 25 липня 2018 року (а.с.135-136) товарного чеку від 2 вересня 2015 року (а.с.124), актами здачі-прийому виконаних робіт від 23 червня 2015 року (а.с.121) та від 1 вересня 2015 року (а.с.125), замовлення від 15 серпня 2016 року (а.с.126-127), товарного чеку №379 ДР (а.с.128), договору купівлі-продажу №372 від 28 травня 2017 року (а.с.129), товарного чеку від 28 травня 2017 року (а.с.130), замовлення від 18 червня 2017 року (а.с.131, 132).

Аналіз вказаних письмових доказів переконливо свідчить про те, що будівництво та фактичне введення в експлуатацію, забезпечення електропостачанням, водопостачанням та газопостачанням, та облаштування житлового будинку по АДРЕСА_1 було здійснено ОСОБА_1 до укладення шлюбу з відповідачем за особисті грошові кошти позивача. Відтак є переконливі підстави вважати, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_1 .Подані позивачем письмові докази є достатніми в розумінні ст.80 ЦПК України для спростування презумпції спільної сумісної власності сторін на вказаний житловий будинок.

Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №375201170 від 20 квітня 2024 року (а.с.25-27) вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні записи про застосування обтяжень (арештів, заборон відчуження) відносно спірного житлового будинку. Тому визнання в судовому порядку за позивачем права власності на цей об`єкт нерухомого майна не порушить прав інших осіб, які не беруть участь у розгляді цивільної справи.

Крім того, суд критично оцінює посилання представника відповідача ОСОБА_3 на відсутність спору між сторонами, оскільки ОСОБА_4 не заперечує ту обставину, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_1 . Як роз`яснив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20 (провадження №61-3438 сво21), предметом спору є об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Судом встановлено, що спростування поширення правового режиму спільного сумісного майна на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 можливе лише шляхом ухвалення рішення суду, оскільки сторони не змогли вирішити спір в досудовому порядку. Крім того, ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 наполягають на наявності неврегульованих питань між позивачем та ОСОБА_4 стосовно, зокрема, можливих труднощів в отриманні згоди відповідача під час укладення ОСОБА_1 договорів, направлених на відчуження спірного об`єкта нерухомого майна. Аналіз цих обставин переконливо свідчить про те, що між сторонами існують неврегульовані питання, що унеможливлює закриття провадження у справі.

З огляду на це суд висновує про те, що з метою забезпечення юридичної визначеності в майнових правовідносинах, що виникли між позивачем та ОСОБА_4 , належить визнати житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

6. Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанції №9495-3833-0873-7533 від 25 травня 2024 року (а.с.139) вбачається, що при пред`явленні позову до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 15140 гривень 00 копійок. Пред`явлений нею позов задоволено в повному обсязі.

З огляду на це суд висновує про те, що з ОСОБА_4 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 15140 гривень 00 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити.

Визнати житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 15140 гривень 00 копійок.

Повний текст рішення суду складений 2 січня 2025 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта