КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/5990/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, відповідно до якої просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, а також додаткові витрати на дитину у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позовну заяву мотивовано тим, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 березня 2018 року, офіційно не розлучені, проте з 05 липня 2023 року проживають окремо.

Вказано, що у період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказує, що вона з ОСОБА_1 домовилась про те, що розмір матеріальної допомоги для дитини, який надає відповідач, становить 15 000 грн, проте, в подальшому відповідач в односторонньому порядку зменшив розмір аліментів та згодом зовсім відмовився виплачувати. Вказано, що дитина - ОСОБА_4 має інвалідність до 18 років й потребує постійної реабілітації, заняття з викладачами для покращення розмовного апарату і препарати. Позивач не працює, оскільки займається розвитком дитини, а відтак самостійно не має можливості забезпечити потреби дитини і оплачувати лікування. У вересні для дитини запланована операція, після операційного втручання, дитина потребує постійної реабілітації та додаткових занять з викладачами.

У зв`язку із викладеними обставинами ОСОБА_2 просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04. Вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткові витрати у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2147,20 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що суд першої інстанції не звернув увагу, що на час розгляду справи він зареєстрований в гуртожитку, власного житла не має, є переселенцем й фактично мешкає в будівельному вагончику в передмісті Києва за місцем своєї роботи, інших доходів окрім заробітної плати не має.

Апелянт вказує, що судом також не було враховано факт того, що він має також ще двох дітей, з якими ОСОБА_1 має нормальні стосунки й зобов`язаний матеріально підтримувати.

Доводами апеляційної скарги також є те, що суд не врахував матеріальний стан позивачки по справі, які має у власності автомобіль, земельну ділянку, а також проживає у власному приватному будинку, має у користування квартиру в місті Києві. ОСОБА_1 вказує, що від утримання своєї дитини не відмовляється й добровільно надає кошти на утримання сина.

Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_1 просить рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року змінити, а саме зменшити розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині рішення ОСОБА_1 просить залишити без змін.

07 лютого 2024 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подала відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого зазначила, що посилання апелянта на наявність в нього ще двох дітей, а тому він не має змоги сплачувати аліменти у заявленому розмірі, є безпідставними, оскільки з долучених до апеляції свідоцтв про народження вбачається, що вказані діти є повнолітніми й доказів на підтвердження обставин утримання двох дорослих дітей позивач не надав. У відзиві вказано, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає інтересам дитини, а тому відсутні підстави для його зміни.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 14 березня 2018 року (а.с.5).

Позивач та відповідач мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24 вересня 2020 року (а.с.10).

Суд також встановив й сторони підтвердили, що дитина ОСОБА_4 проживає разом із позивачем ОСОБА_2 .

Згідно довідки ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» від 13 вересня 2023 року, відповідач ОСОБА_1 працює в ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» з 29 березня 2021 року, займає посаду «Майстер». Дохід за період з 01 вересня 2022 року по 31 серпня 2023 року склав 216 916 грн. Отримував заробітну плату у розмірі 17 780 грн в період з вересня 2022 року по липень 2023 року, а в серпні 2023 року - 21 336 грн (а.с.28).

Згідно копії медичного висновку № 7 від 16 лютого 2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом, паталогічне захворювання - Н 90,3, відповідає ІХ розділу, пункту 3, підпункту 3.1 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей - інваліда віком до 18 років. Висновок дійсний до 18.08.2038 року (а.с.12).

Відповідно до довідки № 32 від 10 квітня 2023 року встановлено діагноз ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двобічне зниження слухової функції, глухота ІV ступеня (а.с.15).

Згідно форми індивідуальної програми реабілітації дитини - інваліда, що видається лікарсько - консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів № 12/7 від 16.02.2023 року (а.с.13), ОСОБА_3 призначені реабілітаційні заходи - профілактичні заходи, санаторно-курортне лікування, слухопротезування, кохлеарна імплантація, медичне спостереження, психолого-педагогічна реабілітація, консультування з фізичної реабілітації, лікувальний масаж, лікувальна фізкультура (а.с.13).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 мотивував своє рішення тим, що з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи згоду відповідача щодо розміру аліментів, який заявлений позивачем, суд визначив, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що у достатній мірі відповідає заявленим позивачем потребам утримання дитини, а також не є заздалегідь непомірними для їх сплати відповідачем.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, то суд першої інстанції вказав, що встановивши наявність у позивача, з якою проживає малолітня дитина, особливих обставин й потреб у додаткових витратах, зумовлених хворобами сина (двобічне зниження слухової функції, глухота ІV ступеня), суд з урахуванням обставин, що мають істотне значення (рекомендацій лікарсько-консультативної комісії лікувально - профілактичних закладів щодо усунення негативних наслідків наявних хвороб шляхом проведення тих чи інших процедур тощо; матеріального стану позивача та відповідача (який є працездатним, матеріально забезпеченим), дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання сина у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційний суд не може повністю погодитись із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Оскільки ОСОБА_1 оскаржує рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року лише в частині розміру аліментів на утримання дитини й не оскаржує розмір присуджених додаткових витрат на дитину, то апеляційний суд переглядає оскаржуване рішення лише у вказаній частині.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частиною 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/або про сплату аліментів між сторонами не укладалися.

Матеріалами справи підтверджено, що у позивача та відповідача у справі є спільна дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що він не має у власності нерухомого майна, а також те, що на його утриманні перебуває ще двоє дітей.

Разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 надав копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 11 січня 2007 року, згідно якої відповідач по справі є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій станом на день ухвалення рішення було повних 18 років, а також було надано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 10 лютого 2015 року, згідно якої відповідач по справі є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій станом на день ухвалення рішення було повних 27 років.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Так, дослідивши матеріали справи, апеляційним судом було встановлено, що відповідач по справі не надав до суду першої інстанції відповідних доказів, що на його утриманні перебуває ще двоє дітей, які потребують його фінансової підтримки.

Докази, які були долучені до апеляційної скарги також не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції, оскільки відповідач не заявив обґрунтованого клопотання щодо долучення вказаних доказів до матеріалів справи у зв`язку із неможливістю їх подачі до суду першої інстанції.

Як вбачається із протоколу судового засідання від 23 жовтня 2023 року ОСОБА_1 брав участь у розгляді вказаної справи й висловлював свою думку щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_2 . Згідно наданих пояснень відповідача, вбачається, що він був згоден із заявленими позовними вимогами в частині розміру аліментів на утримання дитини, а саме у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте був не згоден із позовними вимогами щодо стягнення додаткових витрат на дитину й вказує, що буде надавати кошти на лікування дитини окремо.

Таким чином, враховуючи надані пояснення ОСОБА_1 , а також його згоду в частині розміру аліментів на утримання дитини, проте його не згоду з позовними вимогами щодо додаткових витрат на дитину, а також враховуючи, що суд першої інстанції стягнув як додаткові витрати на дитину у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, так і аліменти на утримання ОСОБА_3 , апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині зміни розміру частки, яка підлягає до стягнення як аліменти на утримання дитини, а саме з 1/3 на 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

А також слід враховувати, що згідно ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року змінити в частини розміру аліментів, які підлягають до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме з 1/3 на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв