Справа 749/10/24
Номер провадження 2-н/749/7/24
У Х В А Л А

15 січня 2024 року м.Сновськ

Суддя Щорського районного суду Чернігівської області Шаповал З.О., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, у переліку доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, під номером 7 зазначено: копія заяви приєднання.

Разом із тим, у матеріалах справи за заявою ТОВ «ЕнераЧернігів» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу відсутній вказаний доказ або його копія, про що 03.01.2024 р. було складено акт.

Таким чином, в порушення п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України заявником до заяви про видачу судового наказу не було додано копію заяви приєднанні, по при те, що вказаний доказ зазначено у заяві про видачу судового наказу у переліку доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Крім того, з заяви про видачу судового наказу вбачається, що ОСОБА_1 приєдналася до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з 01.01.2019 р., що, на думку заявника, підтверджується фактом споживання електричної енергії.

Даний договір, так само як і комерційна пропозиція, яка є додатком 3 до договору, розміщені на вебсайті ТОВ «Енера Чернігів» та в письмовій формі (в тому числі в електронній) не укладалися.

Заявником не надано доказів вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема доказів надання підписаної заяви про приєднання, оплати рахунку постачальника універсальної послуги та/або факту споживання електричної енергії.

Надана копія розрахунку боргу по особовому рахунку № НОМЕР_1 не є таким доказом, а надана копія акту контрольного огляду станом на 01.05.2023 р. не може бути підтвердженням укладення відповідного договору 01.01.2019 р.

Відповідно до п. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. № 2189-VIII (далі - Закон № 2189) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

В той же час, у матеріалах, доданих до заяви, відсутні відомості про правовий статус боржника по відношенню до об`єкта нерухомості, що має підтверджуватись витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або доказами, що відповідні відомості у вказаному реєстрі відсутні з посиланням на первинну документацію, що дає змогу встановити, що нерухоме майно дійсно належить боржнику.

Зважаючи на викладені обставини, характер відносин не дозволяє дійти висновку про їх безспірність.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011 р. № 14, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Як вбачається зі змісту п. 9, п. 13 вказаної постанови, наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право. Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Таким чином, вимоги заявника у заявленому вигляді не можуть бути задоволені в порядку наказного провадження.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Таким чином у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст.ст.161, 165, 167 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду.

На підставі ч.2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя З.О.Шаповал