УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 листопада 2024 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Булах Є.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) поданої представником за довіреністю ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Ампір» (, місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул.. Новомиколаївське шосе, буд. 7а) про захист прав споживачів, -

встановив:

12 листопада 2024 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про захист прав споживачів, у якому просив:

розірвати договір №АМП000004-269 від 12.11.2021 року укладений між ТОВ «Ампір» та « ОСОБА_1 ;

стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 82 703,00 основного боргу та 2 136 218,49 грн. пені за прострочення виконання зобов`язання;

стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн;

здійснити розподіл судових втрат.

Відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції позовну заяву та протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2024 року передано судді Булах Є.М. 14.11.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддею встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України виходячи з наступного.

За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

За приписами ст. 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів, ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюванню сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному(безакцептному) порядку.

У порушення вимог згаданих приписів закону, позивачем/представником не зазначено ціну позову, натомість зазначено, що позов не містить вимог майнового характеру, що не узгоджується із змістом позовних вимог, які заявлені позивачем.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до абз. 2 пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» та станом на 1 січня 2024 року становить 3028 гривні. Отже, за одну вимогу майнового характеру, сума судового збору становить не менше 1211,20 грн. (3028, 00 х 0.4) та не більше 15 140, 00 грн. (3028,00 х 5).

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом майнового характеру, а ціна позову складає 2 268 921,49 грн., то сума судового збору, яка підлягає сплаті при поданні даного позову складає 15 140, 00 грн., яка не сплачена позивачами.

Звертаючись до суду з позовом про розірвання договору та стягнення грошових коштів сторона позивача вказала, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення грошових коштів на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки на спірні правовідносини з відповідачем розповсюджується дія цього закону.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач прямо не вказує на порушення відповідачем норм Закону України «Про захист прав споживачів» та порушення його прав як «споживача». Позивач покликається на ту обставину, що відповідачем не поставлено автомобіль позивачу вчасно, в результаті чого відповідач перед позивачем має заборгованість у розмірі основної суми боргу та пені за прострочення виконання зобов`язання.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, як споживачів.

З системного аналізу положень цих законів вбачається, що Закон чітко розмежовує, що від оплати судового збору звільняються споживачі - позивачі і лише у поданих ними позовах, що стосуються порушення їхніх прав як споживачів.

Посилання позивача на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» потребують обґрунтованості, оскільки, вирішити спір позивач просить на підставі відповідних норм ЦК України, що стосується укладення правочинів та наслідків їх невиконання, а на положення ЗУ «Про захист прав споживачів» посилається лише в частині звільнення від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом.

Крім того, Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено такого способу захисту цивільних прав як стягнення заборгованості(у сумі основного боргу) та пені за прострочення виконання зобов`язання.

При вирішенні питання, щодо наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору у цій справі, суду необхідні обґрунтовані доводи або документи, що підтверджують підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду для дотримання вимог ст.175 ЦПК України, повинен викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги у відповідності до норм ЗУ «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст.21 ЗУ «Про захист прав споживачів»), тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів».

Крім того, пунктом 4 Постанови пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи саме такий розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Зокрема, позивач повинен викласти обставини та обґрунтувати, чому саме такий розмір моральної шкоди ним заявлений.

Натомість позивачем цих вимог закону не виконано та не обґрунтовано з посиланням на докази розмір моральної шкоди.

Зазначення доказів визначено цивільним процесом як обов`язкова вимога при поданні позовної заяви.

Крім того, стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів», в частині відшкодування моральної шкоди, пільг щодо сплати судового збору не передбачає.

Також, звертається увага позивача на ту обставину, що більшість надісланих до суду електронних документів містить непридатний для читання текст, оскільки є не розбірливим та поганої якості.

За викладених обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху.

При цьому суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

З огляду на викладене позивачу необхідно надати докази, які дають можливість встановити природу виниклих між сторонами правовідносин та порушення відповідачем їх прав саме як споживачів у розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів», або надати докази сплати судового збору, у розмірі встановленому ЗУ «Про судовий збір» та усунути інші недоліки зазначені в ухвалі суду.

На підставі ст. 185 ч.1 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачам строку для усунення вищевказаних недоліків з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін заява буде визнана неподаною та повернута особі, яка її подала.

Керуючись ст. 175, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 )поданої представником за договором ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Ампір» (, місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул.. Новомиколаївське шосе, буд. 7а) про захист прав споживачів залишити без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направити позивачу/представнику.

Надати позивачу/представнику строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заява вважатиметься не поданою та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.М. Булах