ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року

Справа № 712/1664/20
Провадження № 22-ц/821/319/24
категорія: 305010100

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої вчиненням злочину, у складі головуючого судді Борєйко О. М., повний текст рішення складено 10 листопада 2023 року,

в с т а н о в и в :

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Позовна заява мотивована тим, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2019 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку з закінченням строків давності; кримінальне провадження закрито; стягнуто з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 6 765 грн 04 коп. та моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року, у справі № 712/6626/17 апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_1 та обвинуваченого ОСОБА_2 задоволено частково; вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2019 року щодо ОСОБА_2 змінено, скасовано даний вирок в частині розв`язання цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди та в цій частині призначено новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства; виключено з резолютивної частини вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2019 року щодо ОСОБА_2 рішення суду про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі; на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено ОСОБА_2 від покарання, призначеного вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2019 року у зв`язку із закінченням строку давності.

ОСОБА_1 є потерпілим у кримінальному провадженні № 0000119.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 10 січня 2015 року, близько 09 години 10 хвилин на території автомобільного ринку за адресою: м. Черкаси, вул. Ярославська, відповідач умисно наніс позивачу удар кулаком правої руки в нижню ліву частину обличчя, від якого останній втратив рівновагу та впав. Після цього відповідач умисно наніс позивачу ще два удари в область обличчя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: травми голови зі струсом головного мозку, забитих ран нижньої губи, забоїв з набряками, крововиливів та саден м`яких тканин голови, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1177 від 24 червня 2015 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги Черкаської міської ради» та був змушений понести витрати на медичні засоби та лікарські препарати.

Загальна сума спричиненої позивачу матеріальної шкоди становить 6 765 грн 04 коп., що складається з витрат на лікування, в тому числі надання стоматологічних послуг з відновлення пошкодженого відповідачем зубного протеза та зуба позивача; витрат, пов`язаних з ремонтом пошкодженого відповідачем автомобіля; витрат на придбання окулярів замість пошкоджених відповідачем, оскільки позивач має вади зору; недоотриманого заробітку внаслідок тимчасової втрати працездатності внаслідок вчинення кримінального правопорушення; витрат на лікування; витрат на пальне, пов`язаних з проїздом позивача до місця лікування та до правоохоронних органів.

Крім того, позивач в своїй позовній заяві зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача позивачу спричинено моральну шкоду, яку останнім оцінено в сумі 100 000 грн, оскільки злочин був вчинений відповідачем в громадському місці в присутності значної кількості людей, в тому числі і колег позивача, в присутності яких позивач наносив позивачу тілесні ушкодження, ображаючи його при цьому нецензурною лайкою та принижуючи, примушуючи останнього називати самого себе «брудними словами», якими при цьому сам також називав позивача.

З урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача: 6 765 грн 04 коп. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди; 180 900 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди; 9 061 грн 44 коп. - витрати за проведення експертизи; 90 грн 61 коп. - витрати, пов`язані зі сплатою комісії банку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 5 965 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) грн 27 (двадцять сім) коп.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач в ході досудового розслідування кримінального провадження і під час судового розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000119 як потерпілий у вказаному кримінальному провадженні, не заявляв про пошкодження окулярів і в матеріалах кримінального провадження номер 0000119 відсутні докази пошкодження окулярів потерпілого внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому дані заяви є необґрунтованими і спростовуються матеріалами кримінального провадження № 0000119, дослідженими судом безпосередньо в судовому засіданні. До позовної заяви позивачем надано кілька чеків на придбання пального в тому числі в період перебування останнього на стаціонарному лікуванні (10 січня 2015 року, 12 січня 2015 року) та в лютому 2015 року (04 лютого 2015 року, 10 лютого 2015 року, 24 лютого 2015 року) на загальну суму 796 грн 77 коп. При цьому позивачем не доведено належними і достатніми доказами необхідність користування автомобілем в період перебування останнього на стаціонарному лікуванні в КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги Черкаської міської ради», оскільки, згідно наданих позивачем документів, всі, лікарські засоби та медичні препарати останнім були придбані в аптечних закладах, розташованих на території КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги Черкаської міської ради», всі медичні послуги отримані в КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги Черкаської міської ради».

Крім того, позивачем не доведено належними достатніми доказами факт понесення останнім витрат на пальне в лютому 2015 року саме на проїзд до органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000119 та до місця лікування, а не на інші цілі, оскільки матеріали справи не містять і позивачем не надано доказів призначення позивачу лікування після виписки його 15 січня 2015 року з нейрохірургічного відділення КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги Черкаської міської ради».

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року, у справі № 712/6626/17 скасовано вирок в частині розв`язання цивільного позову про відшкодування саме матеріальної шкоди та в цій частині призначено новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства; в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 грн вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2019 року залишено без змін.

Потерпілим вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2019 року та ухвала Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року у справі № 712/6626/17 в тому числі в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 грн в касаційному порядку не оскаржувались.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що оскаржуване рішення незаконне, необґрунтоване, винесене за неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, судом не в повній мірі досліджено та оцінено докази, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, просив суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення питання стягнення моральної та матеріальної шкоди з відповідача, вважає що моральна шкода котра була нанесена відповідачем не є разовою, а триває в часі безперервно майже вісім років. Судом першої інстанції не було взято до уваги дві експертизи котрими було встановлено завдану моральну шкоду позивачу, також не було взято до уваги той факт, що заробіток на час лікування позивача був відсутній та кошти на утримання сім`ї йому доводилось позичати.

Також при вирішенні питання майнової шкоди, суд першої інстанції не врахував, що сума витрат 8 років тому і зараз має значну різницю за рахунок інфляції. Судом не були взяті до уваги чеки витрат на пальне яке позивач придбав для поїздок до лікарні, експерта та правоохоронних органів. Під час розгляду кримінального провадження на досудовому слідстві було встановлено, що у позивача були пошкоджені окуляри, проте суд першої інстанції цей факт проігнорував.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2019 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку з закінченням строків давності; кримінальне провадження закрито; стягнуто з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 6 765 грн 04 коп. та моральну шкоду в сумі 5 000 грн. /Т.1 а.с.12-14/

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року, у справі № 712/6626/17 апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_1 та обвинуваченого ОСОБА_2 задоволено частково; вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2019 року щодо ОСОБА_2 змінено, скасовано даний вирок в частині розв`язання цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди та в цій частині призначено новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства; виключено з резолютивної частини вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2019 року щодо ОСОБА_2 рішення суду про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі; на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено ОСОБА_2 від покарання, призначеного вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2019 року у зв`язку із закінченням строку давності. /Т.1 а.с.15-19/

Згідно висновку експерта КУ «Черкаське обласне бюро судово - медичної еспертизи» № 1177 від 24 червня 2015 року «у ОСОБА_1 мали місце наступні тілесні ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку, забиті рани нижньої губи, забої з набряками, крововиливами та саднами м`яких тканин голови. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями позивач в період з 10 cічня 2015 року по 15 січня 2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги Черкаської міської ради» в нерохірургічному відділенні. /Т.1 а.с.68-69/

Згідно виписки з історії хвороби № 532 КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги Черкаської міської ради», ОСОБА_1 , перебував на стаціонарному лікуванні з 10 січня 2015 року по 15 січня 2015 року. Діагноз: «Закрита ЧМТ: Струс головного мозку. Забої м`яких тканин голови.». /Т.1 а.с.76/

У відповідності до витрат понесених позивачем в КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги Черкаської міської ради» в період з 10 січня 2015 року по 15 січня 2015 року, під час перебування останнього на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні: чек № 0065 від 14 січня 2015 року на суму 33 грн 30 коп. (лікарські засоби, медичні препарати); чек № 0010 від 11 січня 2015 року на суму 30 грн 65 коп. (лікарські засоби, медичні препарати); чек № 0056 від 13 січня 2015 року на суму 07 грн 35 коп. (лікарські засоби, медичні препарати); заява від 1 січня 2015 року про покриття витрат на надання медико - санітарної допомоги в сумі 50 грн 00 коп.; чек № 0079 від 10 січня 2015 року на суму 201 грн 93 коп. (лікарські засоби, медичні препарати); товарний чек № 3814 від 10 січня 2015 року на суму 64 грн 00 коп. (плівка рентгенівська); квитанція Черкаського відділення КТ ТОВ «Скен Лайф» до прибуткового касового ордеру № 79 від 12 січня 2015 року на суму 550 грн 00 коп. ( КТ головного мозку). Витрати, пов`язані з наданням стоматологічних послуг пов`язаних з відновленням пошкоджених відповідачем внаслідок вчинення кримінального правопорушення зубного протеза та зуба позивача: квитанція № 36 від 21 січня 2015 року на суму 290 грн (стоматологічні послуги). Витрати, пов`язані з ремонтом пошкодженого відповідачем автомобіля позивача: товарний чек № 19/01 від 19 січня 2015 року на суму 135 грн 00 коп. (послуги з ремонту бампера автомобіля). Витрати, пов`язані з придбанням окулярів позивачем замість пошкоджених відповідачем окулярів позивача: товарний чек № - 000000062 від 01 лютого 2015 року на суму 4 400 грн (придбання окулярів). /Т.1 а.с. 3-5/

Згідно протоколу обстеження ТОВ «Скен Лайф» від 12.01.2015 у ОСОБА_1 ділянок патологічної щільності речовини ГМ КТ ознак осередкової, об`ємної патології головного мозку, кістково травматичних змін на момент обстеження не виявлено. Кіста правої гайморової пазухи. /Т. 1 а.с. 78/

У відповідності до посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності з дитинства ІІІ групи, яке видане на термін з 01.03.2005 по 28.02.2007, та в подальшому було неодноразово продовжено і з 01.04.2011 пенсію призначено довічно. /Т. а.с. 79/

Згідно листа КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» за № 544 від 25.02.2021 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні в період з 10.01.2015 по 15.01.2015. /Т. 1 а.с. 109/

Відповідно до акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 56 від 12.01.2015 № 285 у ОСОБА_1 мали місце наступні тілесні ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку, забиті рани нижньої губи, забої з набряками, крововиливами та саднами м`яких тканин голови. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному оглянутим та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. /Т. 2 а.с.90-91/

У відповідності до висновку психолога за результатами проведення психологічного дослідження за № 27/2021 від 29.03.2021 ОСОБА_1 була завдана моральна шкода яка пов`язана з протизаконними діями ОСОБА_2 , та розмір грошової компенсації на момент розгляду справи судом становить 162 000 грн 00 коп. /Т.1 а.с. 115-120/

Згідно висновку експерта за № СЕ-19/124-22/8610ПС від 13.10.2022 розмір моральної шкоди, за завдані страждання, спричинені від дій ОСОБА_2 ОСОБА_1 , з урахуванням тих подій, що відбулися, які є психотравмувальними для підекспертного, може складати 27 МЗП, розмір якої встановлюється рівнем розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду. Рішення, щодо визначення розміру компенсації завданих ОСОБА_1 моральних страждань, є прерогативою суду. /Т. 1 а.с. 211-225/

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди завданої вчиненням злочину.

Частинами 1, 4, 5 та 7 ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.

Частиною 1 ст. 1195 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Заявляючи цивільний позов у кримінальному провадженні, ОСОБА_1 просив стягнути матеріальну шкоду в сумі 6 764,04 грн не наводячи її розрахунку в позовній заяві, а зазначивши в її додатку оригінали чеків та квитанцій.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо стягнення матеріальної шкоди з відповідача в сумі 5 965, 27 грн, оскільки вина останнього була встановлена відповідним вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.11.2019, який змінений ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06.02.2020. При цьому судом були враховані всі фактично понесені витрати позивачем на лікування.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно не враховані чеки витрат на пальне яке позивач придбав для поїздок до лікарні, експерта та правоохоронних органів є необґрунтованими, оскільки не були підтвердженні належними доказами, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимога позивача про відшкодування відповідачем понесених позивачем витрат на пальне в сумі 796,77 грн задоволенню не підлягає.

З висновками суду першої інстанції в частині відшкодування матеріальної шкоди погоджується колегія суддів.

За змістом ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2020 року у справі №372/2085/16-ц (провадження № 61-18385св19) зазначено, що: «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди».

Згідно роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21.

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19).

Таким чином розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц міститься висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Подібний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 944/4790/19.

Суд першої інстанції встановив, що ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року, у справі № 712/6626/17 скасовано вирок в частині розв`язання цивільного позову про відшкодування саме матеріальної шкоди та в цій частині призначено новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства; в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 грн вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2019 року залишено без змін.

Потерпілим ОСОБА_1 вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2019 року та ухвала Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року у справі № 712/6626/17, зокрема в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 грн в касаційному порядку не оскаржувались.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (частина п`ята статті 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України).

Тлумачення частини п`ятої статті 23 ЦК України свідчить, що за загальним правилом компенсація моральної шкоди відбувається одноразово. Виключення щодо одноразової компенсації моральної шкоди може бути передбачено таким універсальним регулятором як договір або ж нормою закону. Зокрема, частиною першою статті 1168 ЦК України допускається компенсація моральної шкоди періодичними платежами, якщо її завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Таким чином, суд вірно врахував, що ОСОБА_1 реалізував своє право на компенсацію моральної шкоди у зв`язку із постановленням ухвали Черкаським апеляційним судом від 06 лютого 2020 року, в рамках справи № 712/6626/17, що за встановлених обставин виключає можливість повторного відшкодування йому моральної шкоди, яку позивач обґрунтовує, тим що моральна шкода триває в часі безперервно (даний висновок узгоджується з Постановою КЦС ВС від 10.08.2022 у справі № 210/5096/19)

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

В контексті зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, рішення суду в оскаржуваній частині слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін, відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України підстави вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої вчиненням злочину - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 12 березня 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко