Провадження № 6/537/61/2024
Справа № 537/615/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2024 суддя Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області Дядечко І.І. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну сторони виконавчого провадження,

установив:

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із заявою, відповідно до якої просить суд постановити ухвалу, якою замінити стягувача АТ «Ідея Банк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису №113, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою Оленою Миколаївною, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором та плати за вчинення виконавчого напису, на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Суддя розглянувши заяву та додані до неї матеріали встановив наступне.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження», примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ч. 2 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21, відступивши від попередніх висновків, зазначила, що заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, та за вимогами статті 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Частинами 1 та 2 ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Верховний суд у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 наголосив, що виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення саме з місцем вчинення виконавчих дій щодо конкретного боржника.

Вирішуючи питання щодо прийняття до розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадженнята з метою дотримання правил підсудності розгляду справи, визначених ст. 446 ЦПК України, судом зроблено відповідні запити для встановлення місця проживання, перебування, боржника ОСОБА_1

З довідки, наданої Крюківською районною адміністрацією Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 21.02.2024 за вих.№930/01-27, вбачається, що згідно Реєстру територіальної громади ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знятий з реєстрації місця проживання 14.04.2023 з адреси: АДРЕСА_1 у зв`язку зі смертю.

З копії актового запису про смерть №638 від 14.04.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Цивільний процесуальний кодекс України не визначає, що необхідно зробити з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, якщо настала смерть фізичної особи, яка є боржником у виконавчому провадженні, тому суддя вважає за необхідне застосувати аналогію закону.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Між тим, згідно ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Положення ст. 55 ЦПК України стосуються випадків, коли необхідність вирішення питання процесуального правонаступництва виникає після пред`явлення позову, а відтак і заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно припиняється і цивільна процесуальна дієздатність.

Згідно з ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

З наведеного вбачається, що процесуальне правонаступництво це заміна сторони або третьої особи (право попередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкту спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки право попередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Тобто, процесуальне правонаступництво між боржником та його спадкоємцями у порядку ст. 55 ЦПК України допускається, якщо на момент прийняття заяви до розгляду, правоздатність боржника не припинилася.

Оскільки цивільна правоздатність боржника припинилася до вирішення питання суддею про прийняття заяви до розгляду і в даному випадку, цивільний процес не допускає процесуального правонаступництва, то приходжу до висновку про відмову у прийнятті до провадження заяви ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Керуючись ст. 10, 25, 55, 186, 446 ЦПК України, суддя

постановив:

У прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну сторони виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 28.03.2024 року.

Суддя І.І. Дядечко