Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1471/24
Провадження № 2/376/809/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2024 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Коваленка О.М.,

при секретарі Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного судового провадження в залі суду м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сквирського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області про зняття арешту з коштів боржника,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про зняття арешту з коштів боржника.

В обгрунтування позову позивач вказав, що відповідно до Постанови про арешт коштів боржника від 20.09.2021 року ВП № 600 78 788 винесено головним державним виконавцем Сквирського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Поляруш А.М. при примусовому виконанні Виконавчого листа №1-206/09 виданий 22.07.2010 Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 194 950 гривень шкоди накладено арешт на грошові кошти, які належать ОСОБА_1 .

Відповідно до Постанови про арешт коштів боржника від 08.01.2024 року ВП №57386014 винесено головним державним виконавцем Сквирського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Поляруш А.М. при примусовому виконанні судового наказу №2-н/376/45/2018 виданий 18.06.2018 Сквирським районним судом про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дітей накладено арешт на грошові кошти, які належать ОСОБА_1 .

Також, відповідно до Постанови про арешт майна боржника від 01.09.2020 року ВП №60078788 винесено головним державним виконавцем Сквирського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Поляруш А.М. при примусовому виконанні Виконавчого листа №1-206/09 виданий 22.07.2010 Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 194 950 гривень шкоди накладено арешт на все майно боржника, яке належать ОСОБА_1 .

02.02.2024 року стягувач за ВП №57386014 ОСОБА_3 подала до Сквирського ВДВС заяву, що претензій до ОСОБА_1 не має, так як отримала заборгованість та штраф за не сплату аліментів в повному обсязі.

ОСОБА_1 звернувся до Сквирського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) про зняття арешту з коштів, які знаходяться на його банківських (карткових) рахунках, однак отримав листа начальника ВДВС Колесника В., яким йому відмовлено у знаті арешту та рекомендовано звернутися до суду.

Вважає, що такі дії ВДВС порушують його права, не можливість користуватися коштами, які надходять на рахунки доводить його до зубожіння, він не має можливості купувати ліки та продукти харчування, здійснювати оплату комунальних платежів.

Також, арешт накладено і на рухоме та нерухоме майно позивача ОСОБА_1 , він не заперечує, цьому, однак накладення арешту на банківські (карткові) рахунки порушує його права.

На підставі порушення його прав, та всього вищевикладеного позивач змушений звернутися до суду з даним позовом та просить суд:

Скасувати арешти грошових коштів на рахунках у банках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) накладені згідно постанов державного виконавця від 20.09.2021 року; від 08.01.2024 року, від 01.09.2020 року у зведеному виконавчому провадженні №№73245107.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження без виклику сторін (а.с.4).

Представник відповідача Сквирського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Колесник В. надіслав на адресу суду відзив, в якому вказав, що на виконані у Сквирському відділі державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває зведене виконавче провадження № 73245107 в складі якого перебувають ВП № 57386014 з виконання судового наказу № 2-н/376/45/2018 виданого 18.06.2018 року Сквирським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 14.06.2018 року і до досягнення дітьми повноліття та ВП № 60078788 з виконання виконавчого листа № 1-206/09 виданого 22.07.2010 Васильківським міськрайонним суд Київської області стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 194950 грн. шкоди.

Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

08.01.2024 року у ЗВП №73245107 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. В постанові зазначено «Накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом». Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках (ст.52 Закону України «Про виконавче провадження»).

Представник відповідача вважає, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, такими, що не відповідають діючому законодавству. 06.02.2024 року за заявою боржника визначено поточний рахунок для видаткових операцій.

Також, зазначив, що 02.02.2024 року надійшла заява стягувачки, ОСОБА_3 , по ВП 57386014 про отримання від ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів та штрафу за несплату аліментів в повному обсязі. По ВП № 60078788 станом на 02.07.2024 року заборгованість несплачена, залишок становить 176 913,42 грн., а тому просить заявлені позовні вимоги позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення (а. с. 28 - 31).

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Суд, вважає за можливе ухвалити рішення при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 19, 274 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Судом встановлено, що відповідно до Постанови про арешт коштів боржника від 20.09.2021 року ВП №60078788 винесено головним державним виконавцем Сквирського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Поляруш А.М. при примусовому виконанні Виконавчого листа №1-206/09 виданий 22.07.2010 Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 194 950 гривень шкоди накладено арешт на грошові кошти, які належать ОСОБА_1 (а.с.17-18).

Відповідно до Постанови про арешт коштів боржника від 08.01.2024 року ВП №57386014 винесено головним державним виконавцем Сквирського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Поляруш А.М. при примусовому виконанні судового наказу №2-н/376/45/2018 виданий 18.06.2018 Сквирським районним судом про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дітей накладено арешт на грошові кошти, які належать ОСОБА_1 (а.с.15).

Також, відповідно до Постанови про арешт майна боржника від 01.09.2020 року ВП №60078788 винесено головним державним виконавцем Сквирського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Поляруш А.М. при примусовому виконанні Виконавчого листа №1-206/09 виданий 22.07.2010 Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 194 950 гривень шкоди накладено арешт на все майно боржника, яке належать ОСОБА_1 (а.с.19).

02.02.2024 року стягувач за ВП №57386014 ОСОБА_3 подала до Сквирського ВДВС заяву, що претензій до ОСОБА_1 не має, так як отримала заборгованість та штраф за не сплату аліментів в повному обсязі (а.с.14).

ОСОБА_1 звернувся до Сквирського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) про зняття арешту з коштів, які знаходяться на його банківських (карткових) рахунках, однак отримав листа начальника ВДВС Колесника В., №17375 від 05.04.2024 року, яким йому відмовлено у знаті арешту та рекомендовано звернутися до суду (а.с.7).

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції', закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов`язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 13, 41 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до положень ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути: припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) викладений висновок, що «стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати."

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 Провадження № 14-218цс21 вказано, що «встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань. Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя. Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Згідно ч. 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

За ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Оцінюючи всі докази досліджені судом в їх сукупності та приймаючи до уваги, що позивачем доведені обставини на які він посилається в позовній заяві належними та допустимими доказами, беручи до уваги, що на нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт, проти чого позивач не заперечує, а арешт коштів боржника з урахуванням воєнного стану в Україні призводить до негативних наслідків для забезпечення життєдіяльності ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне задовольнити дані позовні вимоги.

Вимога позивача не порушує нічиїх прав та обов`язків і не суперечить вимогам діючого законодавства, Конституції України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 13,41 Конституції України, ст. ст. 2, 4, 12,13,19,76, 81, 247,274,258, 259, 263 265, 351,352,354 ЦПК України, ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. ст. 56,59 ЗУ «Про виконавче провадження, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сквирського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області про зняття арешту з коштів боржника - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати арешт грошових коштів на рахунках у банках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) накладені згідно постанов державного виконавця від 20.09.2021 року, від 08.01.2024 року, від 01.09.2020 року у зведеному виконавчому провадженні №73245107.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко