Справа № 700/903/23
Провадження № 2/700/19/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого-судді: Пічкура С.Д., за участю секретаря судового засідання: Нетребенко В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду, в смт. Лисянка, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості у розмірі 106 790,30 грн. та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.08.2020 року ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа-Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501231480. Відповідно до кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник - в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 року заборгованість становить 106790,30 грн.

Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» 12.08.2022 року затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 21.09.2023 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із відзивом на позовну заяву у якому просить стягнути з нього 55 638 грн зі сплати залишку несплаченого кредиту, у решті вимог відмовити, оскільки з наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що він має заборгованість за кредитним договором, яка станом на день звернення до суду становить 106790,30 грн., яка складається із наступного: суми залишку несплаченого кредиту - 67538,09 грн.; відсотків - 13113,18 грн.; комісій - 26139,03 грн. Проте, Позивач надав суду недостовірну інформацію та розрахунок. Всупереч тому, що в Україні триває воєнна агресія та через ведення на території України активних бойових дій відповідач як і багато українців залишилися без роботи та потрапили в скрутне фінансове становище, та все ж, час від часу він сплачував по можливості кошти на погашення боргу. Тому, що він втратив можливість сплачувати кредит та відсотки повністю і лише з часом знайшов оплачувану роботу. Ним було сплачено 17.08.23 - 2800 грн, 03.03.23 - 5100 грн, 12.04.23-4000 грн. Подаючи позов, 04.09.2023 року позивач надав суду не вірний розрахунок, а відповідно і сума вказана у розрахунку не відповідає дійсності. Борг складає 55638 грн. Відповідач вважає, що Позивач не надав належних і допустимих доказів дійсного розміру кредитної заборгованості.

Також, слід зазначити, що кредитний договір є договором про надання споживчого кредиту. Позивач вказав, що направив відповідачу вимогу про сплату боргу, передбаченої частиною десятою статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів». Однак, тикий лист з вимогою він не одержував, наданий суду доказ з трекерами Укрпошти тому підтвердження, на сайті Укрпошти відображається наступна інформація: Дані про відправлення за номером 914 на даний час відсутні тому, що не зареєстровані в системі.

Отож, у позивача не виникло право на дострокове стягнення заборгованості (близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 523/8163/15-ц і від 25 березня 2021 року у справі № 2/2218/40/11).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача прострочених комісій у розмірі 26139,03 грн. вказує, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Оскільки комісія банком нараховується відповідачу за дії, які банк здійснює на власну користь, то відсутні підстави для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими комісіями.

Крім того, у березні 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану».

Однією з головних змін вказаного Закону стало скасування штрафів та будь-яких санкцій за прострочення сплати щомісячних платежів за кредитом та заборона на збільшення процентної ставки за користування кредитом у разі невиконання зобов`язань за договором. Таким чином, держава звільнила позичальників від відповідальності за прострочені грошові зобов`язання. Вказані зміни діють на період воєнного стану та протягом тридцяти днів з дня його закінчення.

Тобто, будь які інші нарахування крім сплати тіла кредиту та процентів є неправомірними з боку кредитора, тому просив позов задовольнити частково, лише в сумі кредиту.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Сторонни подали суду клопотання про розгляд справи без їх участі, проч ас і імсце судового розгляду повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти них, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у відповідності до якого запис про зміну найменування позивача внесено 30.11.2022 року.

Між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» 25.08.2020 року було укладено угоду про надання споживчого кредиту №501261480.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, банк зобов`язаний надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користуванням кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 22.01.2023 року, заборгованість за кредитним договором становить 106 790,30 грн., з них: 67 538 грн. 09 коп. - заборгованості за кредитом, 13 113 грн. 18 коп. заборгованість за відсотками, 26 139 грн. 03 коп. заборгованість за комісією.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідач надав суду докази сплати коштів на погашення боргу за кредитом, який охоплюється розрахунком боргу, лише у сумі 8 963 грн 50 коп., 03 березня та 12 квітня 2023 року. Копія квитанції за 17 серпня 2023 року судом до уваги не приймається, оскільки у ній вказано інше призначення платежу, а не повернення кредиту за відповідним номером договору. За таких умов, оскільки дана проплата не включена позивачем у розрахунок боргу, дані кошти неоібхідно відняти від заборговансоті за відсотками. З відповідача підлягає до стягнення повністю заборгованість за кредитом в сумі 67538 грн. 09 коп. та 4 149 грн. 68 коп. боргу за відсотками. Доводи відповідача щодо не направлення йому вимоги про спату боргу, судом до уваги не приймаються, через помилкове зазначення відповідем номеру поштового відправлення. Вказаний позивачем номер листа 94 не тільки направлявся, а й вручений відповідачу.

Щодо вимоги про стягнення боргу за комісією, суд не може погодитись з доводами позивача з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Наведене дає підстави для висновку, що положення кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту суперечать положенням ч.ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 08.02.2023 №168/349/20 (провадження № 61-2223св21).

Таким чином, відсутні підстави для стягнення комісії за користування кредитом.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі пропорційно задоволеного судом позову.

Так, з урахуванням часткового задоволення судом позовних вимог у розмірі 71687,77 грн., з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1801,77 грн., що становить 67,13 % від суми задоволених позовних вимог.

Виходячи зв икладеного та керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 81, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (вул. Велика Васильківська,100 м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором №501261480 у розмірі 71 687 (сімдесят одна тисяча шісот вісімдесят сім) гривень 77 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (вул. Велика Васильківська,100 м. Київ, )судовий збір в розмірі 1801 (одна тисяча вісімсот одна) гривня 77 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.Д.Пічкур