Справа № 369/207/13-ц
Провадження № 6/369/224/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Мельник А.Р.,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до викання у цивільній справі № 369/207/13-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Софіївсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, знесення частини огорожі, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, зобов`язання пересадити дерева, -

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Софіївсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, знесення частини огорожі, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, зобов`язання пересадити дерева.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що у 2013 році була подана позовна заява про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2013 року відмовлено у задоволені позовних вимог. Після чого заявником була подана апеляційна скарга, яка 26 березня 2014 року колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області була задоволена частково. Вказане рішення Апеляційного суду Київської області 26 березня 2014 року набрало законної сили.

Як зазначає заявник, 12 травня 2014 року відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 369/207/13-ц, виданим 06 травня 2014 року Києво-Святошинським районним судом про зобов`язання ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у користуванні земельною ділянкою площею 0,2036 га за адресою: буд. АДРЕСА_1 .

Після неодноразових спроб виконати рішення суду, було подане подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 . Заявник вказує, що слідство та судові розгляди справи закінчилися 31.10.2023 року. ОСОБА_3 до теперішнього часу не виконав рішення суду, а строки пред`явлення виконавчого листа до виконання пройшли.

У зв`язку із вищевказаним, заявник просив суд поновити строки для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав. Просив суд поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Як на підставу пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання посилався на наявність кримінального провадження та тривалий розгляд вказаного кримінального провадження, який закінчився 30 січня 2023 року ухваленням вироку суду відносно боржника ОСОБА_3 .

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

Заслухавши пояснення учасника справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заява до задоволення не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів заяви судом встановлено, що у 2013 році заявником була подана позовна заява про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2013 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

26 березня 2014 року колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області апеляційна скарга на вказане рішення була задоволена частково.

Крім того, рішення Апеляційного суду Київської області від 26 березня 2014 року набрало законної сили в день його проголошення. Оскільки на момент ухвалення такого рішення діяв Закон України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року, то, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 вказаного Закону, право пред`явлення виконавчого документу в заявника виникло 26 березня 2014 року. Крім того, згідно з п. 2 ч. 1 зазначеної статті, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом, а тому строк пред`явлення виконавчого листа до виконання у вказаному випадку мав сплинути 26 березня 2015 року.

06 травня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист про зобов`язання ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у користуванні земельною ділянкою площею 0,2036 га за адресою: буд. АДРЕСА_1 шляхом перенесення паркану та знесення частини огорожі ОСОБА_3 в сторону земельної ділянки, якою він користується відповідно до вимірів технічної документації із землеустрою згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 серії ЯИ № 495251.

На підставі виконавчого листа №369/207/13-ц виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 06 травня 2014 року відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинськогорайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження за № 56310457.

17 жовтня 2018 року Головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Тарасенком Вадимом Олексійовичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». Встановлено, що рішення суду боржником не виконано, заходи передбачені ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» застосовано. Відомостей про те, що вказана постанова була оскаржена стягувачем суду надано не було.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявник реалізував своє право на пред`явлення виконавчого листа до виконання у повному обсязі.

Статті 22,23 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року, яка діяла на момент виникнення даних правовідносин, передбачала, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності новий Закон України «Про виконавче провадження».

У розділі XIII Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону, а саме п. п. 5, 6 передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Так, ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження`в редакції 2016 року, передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються в разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 433 ЦПК України в разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Суд при вирішенні, відповідно до ст. 433 ЦПК України, питання про поновлення строку повинен з`ясувати причини пропуску строку звернення виконавчого документа до виконання, та, залежно від характеру цих причин, зробити висновок про їх поважність чи неповажність.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Як на поважність причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник ОСОБА_1 посилався на те, що відносно боржника ОСОБА_3 було відкрито та тривало кримінальне провадження, тому він був позбавлений можливості пред`явити виконавчий документ до виконання.

Однак, суд обґрунтовано визнає вказані заявником обставини для поновлення строку неповажними, оскільки вони не пов`язані з об`єктивними, незалежними від стягувача обставинами, які б перешкоджали йому реалізувати своє право на пред`явлення виконавчого документа у визначений законом строк.

Стягувач зобов`язаний сумлінно користуватись усіма наданими правами з метою забезпечення своєчасних та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (надалі - Європейського суду) та Європейської комісії з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду в справі «СОВТРАНСАВТО-ХОЛДИНГ» проти України (заява № 48553/99) від 25.07.2002 р. зазначено, що суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів («Брумареску проти Румунії»).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом (ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу (перше рішення стосовно Росії: «Бурдов проти Росії». Комюніке Секретаря Суду 07.05.2002 р.; рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997р. тощо).

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Європейський Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Таким чином, даючи оцінку поважності причин пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання, враховуючи той факт, що заявником не надано достатніх доказів на підтвердження поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, суд приходить до висновку, що з 2018 року по 2024 рік ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій та не вживав будь-яких заходів, направлених на виконання рішення суду, що є невід`ємною складовою судового розгляду, крім того наявна постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №56310457 від 17 жовтня 2018 року, яка на даний час не скасована, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.12,22,23 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідних редакціях, ст. ст.183,260-261,263,433 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до викання у цивільній справі № 369/207/13-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Софіївсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, знесення частини огорожі, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, зобов`язання пересадити дерева, - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 20 лютого 2024 року.

Суддя: І.О. Фінагеєва