Справа № 393/696/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року смт Новгородка

Новгородківський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Подліпенця Є.О.,

за участі секретаря судових засідань Макаренко Л.Л.,

учасники справи:

позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

представники учасників справи:

представник позивача за довіреністю Грибанов Д.В., Макарова Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, в залі суду смт Новгородка цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №737905296 від 24.11.2021р. в розмірі 64 703,64 грн, з яких: 19 100,00 грн - сума заборгованості по основному боргу; - 45 603, 64 грн - сума заборгованості по відсоткам та понесені судові витрати.

Позов мотивований тим, що 24.11.2021р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 737905296. 28.11.2018р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 31.12.2020р. Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №170 від 25.01.2022р. до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 737905296. 20.10.2022р. між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Догорів факторингу № 20102022, згідно якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023р. до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022р. ТОВ ''ФК ''ЄАПБ'' набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №737905296 від 24.11.2021р. в сумі 64 703,64 грн, з яких: 19 100,00 грн - сума заборгованості по основному боргу; - 45 603, 64 грн - сума заборгованості по відсоткам. Відповідачка отримала кошти за кредитним договором, але своїх зобов`язань за ним не виконала, не здійснивши платежів для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ ''ФК ''ЄАПБ'' ні на рахунки попередніх кредиторів, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі: 64 703,64 грн., а тому позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.

Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 08.11.2023 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачки направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками.

Крім того, представником позивача 23.11.2023р. направлено клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме: копії платіжних доручень про перекази коштів згідно договору №737905296 від 24.11.2021р., від 27.11.2021р., від 29.11.2021р.; копії детальних розрахунків заборгованості згідно договору № 737905296 від 24.11.2021р. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»; копія витягу з договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р. між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»; копія додаткової угоди №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р. між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»; копія витягу з реєстру прав вимог договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р. між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»; копія договору факторингу №20102022 від 20.10.2022р.; копія витягу з реєстру боржників до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022р., докази направлення відповідачці вказаного клопотання про долучення доказів.

05.01.2024р. від відповідачки ОСОБА_1 надійшла до суду письмова заява, в якій остання вказала, що жодних договорів з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» ніколи не укладала та кредитів не отримувала, проте жодних доказів вона немає. А тому, згодна виплачувати суму заборгованості по основному боргу, яку ніби - то вона отримала, в розмірі 19100 грн, проте не згодна сплачувати суму заборгованості по відсоткам, оскільки вважає її неспівмірною.

Представники позивача у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача Макарова Л.В. в позовній заяві та в заяві від 23.11.2023р. просила справу розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_1 до суду не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також відзиву на позовну заяву суду не надала.

Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність нез`явившихся сторін.

Дослідивши матеріали справи, письмові заяви представника позивача, відповідачки, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так судом встановлено, що 24.11.2021р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 737905296 в електронній формі (далі-кредитний договір), який був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, та надано паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору №737905296 від 24.11.2021р. (а.с.6-10).

Відповідно до п.5.4. Кредитного договору Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Договір про надання кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між Первісним кредитором та відповідачкою не був би укладений.

Відповідно до умов Кредитного договору, первісний кредитор надав відповідачці кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту на суму 22 000,00 гривень та перший транш за договором в сумі 12000 грн, строком на 30 днів, який відповідачка мала повернути до 24.12.2021р., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,03 % (дисконтною процентною ставкою) від суми кредиту за кожен день користування ним. У випадку користування кредитом після закінчення дисконтного періоду умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,98 % від суми кредиту за кожен день користування ним.

Згідно п. 1.4 Кредитного договору передбачено, що Позичальник в будь-який час протягом Дисконтного періоду дії Договору може збільшити суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. Повернення Кредиту в повному обсязі позбавляє права Позичальника отримати нові Транші, а Договір вважається припиненим шляхом його повного виконання.

Пунктом 4.3 Кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним, товариство має право нараховувати позичальнику пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу.

Також, з копії паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору №737905296 від 24.11.2021р., з яким відповідачка була ознайомлена, вбачається, що в ньому зазначена інформація щодо основних умов кредитування, реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та порядок повернення кредиту (а.с.5-6).

Відповідачка ОСОБА_1 отримала кредитні кошти, на банківську карту, що їй належить, згідно наданих позивачем копії платіжних доручень про перекази коштів згідно договору №737905296 від 24.11.2021р. на суму 12000,00 грн, від 27.11.2021р. на суму 7100,00 грн, від 29.11.2021р. на суму 2850,00 грн, що в свою чергу слугує доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с. 43-45).

Судом встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідачки є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вказаний договорів було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону ОСОБА_1 .

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним, що договір був підписаний позичальником ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який був надісланий первісним кредитором на номер телефону, зазначений ОСОБА_1 при реєстрації на сайті кредитодавців, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору міститься код ідентифікатор відповідачки, що і є її безпосереднім підписом.

28.11.2018р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01 за яким ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язувалося відступити ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язувалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1 договору факторингу). З моменту переходу права вимоги від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» згідно відповідного реєстру прав вимоги, підписаного сторонами за умовами цього договору, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуває статусу володільця бази персональних даних боржників, права вимоги до яких відступаються згідно з цим договором (п. 11.8 договору факторингу) (а.с. 48-53).

31.12.2020р. Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди та виклали текст Договору у новій редакції (а.с. 11-13, 49-53).

Згідно витягу з реєстру боржників № 170 від 25.01.2022 року, який є додатком до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги за кредитним договором №737905296 від 24.11.2021р., боржником за яким є ОСОБА_1 , на загальну суму 48197,42 грн, з яких: 19100 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 29 097,42 грн - заборгованість по відсоткам (а.с. 54).

20.10.2022р. між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Догорів факторингу №20102022, згідно якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с. 14-15, 55-59).

Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023р. до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022р. ТОВ ''ФК ''ЄАПБ'' набуло права вимоги до відповідачки за кредитним договором №737905296 від 24.11.2021р. в сумі 64 703,64 грн, з яких: 19 100,00 грн - сума заборгованості по основному боргу; - 45 603, 64 грн - сума заборгованості по відсоткам (а.с. 16, 60-61).

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Так, відповідно до п.п. 1.3. додаткової угоди до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Розділом 4 вищезазначеного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно п. 4.1. право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписання Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

Надана копія договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до Фактора - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».

Копія договору факторингу № 20102022 від 20.10.2020 року також містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до Фактора - ТОВ «ФК ЄАПБ».

Суд вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист (ст.ст.3, 12, 13, 20 ЦК України, ст.ст.12, 13, 44 ЦПК України).

Договір кредитної лінії №737905296 від 24.11.2021 року містять істотні умови кредитного договору, зокрема, про предмет, строк дії та ціну кредиту, підписані відповідачкою із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тому є належними доказами виникнення між відповідачкою ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ЄАПБ», яке є правонаступником первісних стягувачів за Договором кредитної лінії №737905296 від 24.11.2021 року.

На підтвердження свого порушеного права, ТОВ «ФК «ЄАПБ» було надано копії: договору кредитної лінії №737905296 від 24.11.2021 року, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 із додатками; паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №737905296 від 24.11.2021 року; договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року з додатками № 1, 2 до договору факторингу укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»; додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року; договір факторингу №20102022 від 20.10.2022 року, укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ»; витяг з реєстру прав вимоги №2 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022; розрахунки заборгованості за кредитним договором №737905296 від 24.11.2021 року надані ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ»; витяг з реєстру прав вимоги №170 від 25.01.2022 року; платіжні доручення ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» від 24.11.2021р., 27.11.2021р., 29.11.2021р. про переказ коштів згідно договору №737905296 від 24.11.2021 року відповідачці.

В своїй заяві відповідачка вказала, що жодних договорів з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» ніколи не укладала та кредитів не отримувала, проте жодних доказів вказаного суду не надала та визнала суму заборгованості по основному боргу, яку вона отримала, в розмірі 19 100,00 грн.

Відповідно до детального розрахунку заборгованості по кредитному договору, відповідачка здійснила сплату заборгованості в добровільному порядку, а саме: 27.12.2021р. в розмірі 35,00 грн та 20.01.2022р. в розмірі 5,00 грн (а.с. 46-47).

Тобто, як встановлено судом, відповідачка здійснювала дії направлені на погашення заборгованості, що свідчить про те, що остання усвідомлювала оформлення кредитного договору, погодилася з його умовами, отримала кредитні кошти та намагалася сплатити кредит, однак порушила умови кредитного договору та не виконала своїх зобов`язань перед позивачем, не повернувши отримані в кредит кошти та не сплатила відсотки за користування ними.

Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту Боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати Клієнту за Кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані Клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.

Відповідно до п.п.5.3.3 додаткової угоди до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, Фактор ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. Таким чином, договором передбачено право ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступити право вимоги за кредитними договорами.

З матеріалів справи та розрахунків заборгованості наданих стороною позивача вбачається, що відповідачка отримала кошти, але своїх зобов`язань за кредитними договорами у повному обсязі не виконала у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за договором кредитної лінії №737905296 від 24.11.2021р. в розмірі 64 703, 64 грн, яка складається: - 19 100,00 грн - сума заборгованості по основному боргу; - 45 603, 64 грн - сума заборгованості по відсоткам (а.с. 17).

Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачка зобов`язання за вищевказаним договорами не виконала.

На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги на надані розрахунки боргу, судом не встановлено. Як видно із змісту матеріалів справи, відповідачка не виконала своїх зобов`язань по кредитним договорам, заборгованість, яка у неї виникла, добровільно у повній мірі на час розгляду справи нею не погашена ні на рахунки позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості та відзиву на позов відповідачкою надано не було.

Аналізуючи вищезазначені норми права та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав останнього, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684 грн.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 610, 634, 638, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 141, 258- 268, 272 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (місце знаходження: вул. Симона Петлюри 30, м. Київ, 01032, , реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ ''ТАСкомбанк'') заборгованість за договором кредитної лінії №737905296 від 24.11.2021р. в розмірі 64 703, 64 грн, яка складається: - 19 100,00 грн - сума заборгованості по основному боргу; - 45 603, 64 грн - сума заборгованості по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (місце знаходження: вул. Симона Петлюри 30, м. Київ, 01032, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Копію рішення направити сторонам.

Суддя Є. ПОДЛІПЕНЕЦЬ