КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Київ

Справа № 752/22658/23-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Мех В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс», яка подана представником Єрмоленком Євгеном Васильовичем, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Литвинової І.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» про розірвання договору,

встановив:

У жовтні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» про розірвання договору.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 10 листопада 2021 року уклав із АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс», в інтересах якого діяло Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Будкепітал», попередній договір купівлі-продажу квартири, предметом якого було укладення сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу квартири № 328 на 13 поверсі загальною площею 42,70 квадратних метрів у будинку № 2 у складі проєкту «Будівництво житлових будинків з об`єктами соціально-побутового призначення, підземним паркінгом, благоустрою і влаштуванням майданчиків для відпочинку на АДРЕСА_2 », та сплатив забезпечувальний авансовий платіж.

Проте відповідач порушив виконання зобов`язань за вказаним договором, яке виразилось у неповідомленні про зміну юридичної адреси та порушенні захисту персональних даних. Зокрема, вказував, що АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» змінило юридичну адресу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, проте не повідомило його про це.

Крім того, він не надавав дозвіл відповідачу на передання його персональних даних від ТОВ «Компанія з управління активами «Будкепітал» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Профінвест».

Зазначав, що занепокоєння викликає й факт наявності кримінальних проваджень щодо відповідача, що, у свою чергу, може вплинути на своєчасне введення об`єкта нерухомого майна в експлуатацію.

У червні та серпні 2023 року він направив на адресу АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» і ТОВ «Компанія з управління активами «Будкепітал» повідомлення про розірвання договору на підставі пункту 7.5 договору та з огляду на недотримання відповідачем вимог пункту 8.2, 8.4, 9.1, 9.6, з вимогою про повернення сплачених коштів. Проте відповідач його вимоги проігнорував, жодних дій не вчинив, суму забезпечувального авансового платежу не повернув.

Посилаючись на наведене, просив розірвати попередній договір купівлі-продажу квартири від 10 листопада 2021 року № 13194/СДР2/328, укладений між ним та АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс», в інтересах якого діяло ТОВ «Компанія з управління активами «Будкепітал».

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року позов задоволено.

Розірвано попередній договір купівлі-продажу квартири від 10 листопада 2021 року № 13194/СДР2/328, укладений АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс», в інтересах якого діяло ТОВ «Компанія з управління активами «Будкепітал», та ОСОБА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції аргументоване тим, що відповідач порушив умови укладеного між сторонами договору, у тому числі пункт 8.2, оскільки, всупереч пункту 8.4., ОСОБА_1 не був проінформований про зміну адреси місцезнаходження юридичної особи, яка діє від імені відповідача. Окрім того, внаслідок дій відповідача допущено порушення також розділу 9 договору «Згода-повідомлення суб`єкта персональних даних» і положень Закону України «Про захист персональних даних», що є також суттєвим порушенням умов договору. Вважаючи вказані обставини істотним порушенням, у розумінні статті 651 ЦК України, умов укладеного між сторонами 10 листопада 2021 року договору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для його розірвання.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» Єрмоленко Н. О. звернувся з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вважає, що висновки суду з посиланням на норми статті 651 ЦК України суперечать нормам цивільного права, оскільки відповідно до вказаної статті не допускається одностороння зміна або розірвання договору, крім випадків, коли це передбачено законом або самим договором. Укладаючи оспорюваний договір, сторони погодили його строки, розмір та порядок оплати, а також підстави для його припинення, зазначаючи, що його чинність припиняється внаслідок його виконання, внаслідок невиконання його умов, або дострокового розірвання за взаємною згодою сторін.

Заявник зазначає, що помилковим є висновок суду першої інстанції щодо порушення відповідачем умов договору в частині передання персональних даних, оскільки зміна компанії з управління активами інвестиційного фонду, яка здійснена відповідно до вимог Закону України «Про інститути спільного інвестування», не несе за собою передання персональних даних бази контрагентів, розпорядником якої є ТОВ «Компанія з управління активами «Будкепітал» та про яку зазначено в розділі 9 зазначеного договору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - Горбач І. В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив обставини справи, вірно застосував норми частини 1 статті 651 ЦК України, яка імперативно визначила право сторони на розірвання договору за порядком, установленим договором, у разі, якщо відсутня згода другої сторони на таке розірвання. Так, пунктом 7.5 договору прямо допускається можливість одностороннього розірвання договору за ініціативою позивача, відтак, в контексті статті 651 ЦК України, договір може бути розірвано без згоди сторін або за рішенням суду.

Також вважає, що суд першої інстанції правильно встановив порушення з боку відповідача умов договору, що є додатковим аргументом для його розірвання. Зокрема, пунктом 8.4. оспорюваного договору передбачено, що сторони повинні своєчасно інформувати одна одну про зміну адреси, банківських реквізитів, номерів телефону, факсу та про всі інші зміни, які можуть вплинути на виконання сторонами цього договору.

Окрім зазначеного, підтримує висновки суду першої інстанції, про відсутність права відповідача та ТОВ «Компанія з управління активами «Профінвест» на обробку та зберігання персональних даних позивача.

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Єрмоленко Є. В. підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити.

Представник позивача - адвокат Горбач І. В. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду, яке ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Суд першої інстанції встановив, що 10 листопада 2021 року АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» (сторона-1), в інтересах та за рахунок якого на підставі договору № 020318-КУА про управління активами корпоративного інвестиційного фонду від 02 березня 2018 року діяло ТОВ «Компанія з управління активам «Будкепітал», в особі Хоменко О. І., та ОСОБА_1 (сторона-2) уклали нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу квартири № 13194/СДР2/329, предметом якого, згідно з пунктом 2.1, є укладення сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу квартири № 328 на 13 поверсі, загальною площею 42,70 квадратних метрів, у будинку № 2 у складі проєкту «Будівництво житлових будинків з об`єктами соціально-побутового призначення, підземним паркінгом, благоустрою і влаштуванням майданчиків для відпочинку на бульварі АДРЕСА_2 » (пункт 1.1.2), будівництво якого здійснювалось на земельній ділянці з кадастровим номером :82:109:0032.

Пунктом 7.5 укладеного договору передбачено, що у разі припинення цього договору з підстав, передбачених пунктом 7.3 договору, сторона-1 (АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс») повертає сплачені стороною-2 ( ОСОБА_1 ) кошти протягом 120 календарних днів з дати розірвання цього договору, за виключенням штрафу у розмірі 5 % від розміру забезпечувального авансового платежу за цим договором. У разі припинення цього договору з підстав, передбачених пунктом 7.4 договору, а також у випадку розірвання договору за ініціативою сторони-2 ( ОСОБА_1 ), сторона-1 (АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс») повертає сплачені стороною-2 ( ОСОБА_1 ) кошти протягом 120 календарних днів з дати розірвання цього договору, за виключенням штрафу у розмірі 5 % від розміру забезпечувального авансового платежу за цим договором.

Згідно з пунктом 7.8 договору, будь-які повернення коштів стороні-2 здійснюється виключно в безготівковій формі на банківський рахунок сторони-2 ( ОСОБА_1 ), про який сторона-2 зобов`язана повідомити сторону-1 (АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс») письмово. Сторона-1 не несе відповідальності за порушення строків повернення коштів у разі неповідомлення стороною-2 своїх банківських реквізитів.

Пунктом 8.2. договору передбачено, що зміни та доповнення до цього договору будуть вважатися чинними, якщо вони укладені у письмовій формі, підписані уповноваженими представниками сторін та посвідчені нотаріально.

Відповідно до пункту 8.4. вказаного договору сторони повинні своєчасно інформувати одна одну про зміну адреси, банківських реквізитів, номерів телефону факсу та про всі інші зміни, які можуть вплинути на виконання сторонами цього договору.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що підписом під договором сторона-2 ( ОСОБА_1 ), як суб`єкт персональних даних, на виконання вимог частини другої статті 12 Закону України «Про захист персональних даних» повідомляється про включення добровільно наданих ним ТОВ «КУА «Будкепітал» власних персональних даних до бази персональних даних «Контрагент», володільцем якої є ТОВ «КУА «Будкепітал». Пунктом 9.6. договору визначено, сторона-2 ( ОСОБА_1 ) дає згоду на зберігання своїх персональних даних протягом строку, визначеного внутрішніми документами ТОВ «КУА «Будкепітал».

ОСОБА_1 сплатив забезпечувальний авансовий платіж на загальну суму 991 898, 77 грн, що підтверджується копіями квитанцій від 12 листопада 2021 року № 1743801 (826 183, 13 грн), від 01 грудня 2021 року № 38АС-МХ79-8М82-МВ1А (54 281 грн), від 09 грудня 2021 року № ЕКСМ-МН51-НА1Х-3АРХ (54 379, 64 грн), від 01 лютого 2022 року № В27Е-ТА4Н-АВ8В-679Р (57 055 грн).

28 червня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника Горбача І. В. направив на адресу АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» і ТОВ «Компанія з управління активами «Будкепітал» повідомлення, датоване 26 червня 2023 року, про розірвання договору з вимогою про повернення сплачених коштів, вказавши банківський рахунок ОСОБА_1 .

У відповідь листом від 06 липня 2023 року вих. № 6 ТОВ «Компанія з управління активами «Будкепітал» повідомило, що, починаючи з 31 жовтня 2022 року, від імені, в інтересах та за рахунок АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» діє ТОВ «Компанія з управління активами «Профінвест», у тому числі і у частині прав та зобов`язань сторін за попереднім договором.

Листом від 02 серпня 2023 року № 020823-328 ТОВ «Компанія з управління активами «Профінвест», посилаючись на положення частини другої статті 598 ЦК України, відмовило у розірванні попереднього договору купівлі-продажу та повернені сплаченого авансового платежу, з огляду на відсутність у договорі положень, які передбачають його розірвання в односторонньому порядку ОСОБА_1

25 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 - Горбач І. В. повторно направив на адресу АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» і ТОВ «Компанія з управління активами «Будкепітал» повідомлення, датовані 21 серпня 2023 року, про розірвання договору з вимогою про повернення сплачених коштів, указавши банківський рахунок ОСОБА_1 .

Листом від 22 вересня 2023 року вих. № 22/09/23-1 ТОВ «Компанія з управління активами «Профінвест» відмовило у розірванні договору на повернення сплачених коштів посилаючись на положення статті 651 ЦК України, відповідно до яких договір може бути розірвано у разі односторонньої відмови, якщо таке право передбачено договором або законом. З огляду на те, що пункт 7.5 договору передбачає виключно наслідки розірвання договору, а сам договір не наділяє ОСОБА_1 таким правом, ТОВ «Компанія з управління активами «Профінвест» вважає, що відсутні законні підстави на його припинення та повернення ОСОБА_1 грошових коштів за договором.

04 жовтня 2023 року АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» змінило юридичну адресу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань з «Україна, 01014, місто Київ, вул. Болсуновська, будинок 6» на «Україна, 03039, місто Київ, вул. Голосіївська, будинок 17, поверх 8».

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що відповідач, з огляду на недотримання вимог пункту 8.2, 8.4, 9.1, 9.6, порушив умови попереднього договору купівлі-продажу квартири, та на його вимоги щодо розірвання правочину не відреагував, суму забезпечувального авансового платежу не повернув, у зв`язку з чим просив розірвати цей договір у судовому порядку.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, виходив із доведеності позивачем обставин, на які він посилався, як на підставу для задоволення позову. Встановивши наявність істотного порушення відповідачем умов укладеного з позивачем договору, суд дійшов висновку про його розірвання.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (висновки у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду ( висновок у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (висновок у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (висновки у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17).

У справі, що переглядається, спір виник щодо виконання попереднього договору від 10 листопада 2021 року, укладеного між АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс», в інтересах якого діяло ТОВ «Компанія з управління активам «Будкепітал», та ОСОБА_1 , предметом якого є укладення сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .

Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 статті 626 ЦК України передбачено, що договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року в справі № 948/393/20 (провадження № 61-17757св20) вказано, що «в статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (частина третя статті 651 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 727/898/19 зазначено, що «у цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651 - 654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків».

Аналіз норм цивільного законодавства свідчить, що вчинення стороною договору такого одностороннього правочину як відмова від договору, за відсутності рішення суду про визнання його недійсним або підстав нікчемності, зумовлює необхідність з`ясовувати, чи зумовив такий правочин припинення цивільних прав та обов`язків (тобто чи є підстави для односторонньої відмови від договору передбачені договором та/або законом). Це обумовлено тим, що одностороння відмова від договору, як вид одностороннього правочину, належить до тих, які розраховані на їх сприйняття іншими особами. У разі, якщо встановлена відсутність підстав для односторонньої відмови від договору, то такий правочин не зумовлює розірвання договору.

Відповідно до статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Статтею 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладання. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з вимогами частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу вимог частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: І) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору: 2) зміна умов зобов`язання: 3) сплата неустойки: 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

За загальним правилом, визначеним у частині першій статті 651 ЦК України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним вважається таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінка істотності порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина сторони, що припустилася порушення договору, (як суб`єктивний чинник) не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (частина 1 статті 652 ЦК України).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2022 року у cправі № 910/277/21, надаючи оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір. Проте йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Тобто суди повинні встановити, чи є насправді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 364/6346/17 , істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Порушення є істотним, якщо тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у реальних збитках і (або) упущеній вигоді; її розмір, а також чи є істотною різниця між тим, на що мала право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Задовольняючи позовні вимоги у цій справі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач порушив умови укладеного між сторонами договору, оскільки, всупереч пункту 8.4. договору, відповідач не повідомив позивача про зміну адреси місцезнаходження юридичної особи, яка діє від його імені. Окрім того, внаслідок дій відповідача допущено порушення також розділу 9 договору «Згода-повідомлення суб`єкта персональних даних» і положень Закону України «Про захист персональних даних», що є також суттєвим порушенням умов договору. Дійшовши висновку, що вказані обставини є істотним порушенням відповідачем умов укладеного 10 листопада 2021 року між сторонами попереднього договору купівлі-продажу, суд розірвав договір, керуючись нормами статті 651 ЦК України.

При цьому, суд вважав, що погоджені сторонами умови попереднього договору купівлі-продажу від 21 листопада 2021 року, у пункті 7.5 передбачають випадок розірвання договору за ініціативою сторони-2.

Між тим, пункт 7.5 укладеного договору передбачає лише підстави повернення сплачених стороною-2 коштів у разі припинення цього договору з підстав, передбачених пунктом 7.3 договору.

Водночас, пунктом 7.3 вказаного договору визначено, що у разі, якщо сторона-2 ухиляється від укладення основного договору в строк, передбачений цим договором, та прийняття об`єкта у власність, сторона-1 (АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс») має право розірвати цей договір в односторонньому порядку шляхом направлення цінним листом з описом вкладення на адресу сторони-2, вказану в цьому договорі, або вручення під розпису повідомлення про розірвання цього договору. У цьому разі цей договір є розірваним і вважається припиненим в повному обсязі без укладення документів із дня, наступного за днем направлення повідомлення про розірвання.

На вказані обставини суд першої інстанції увагу не звернув.

Суд першої інстанції не звернув увагу й на те, що укладений попередній договір купівлі-продажу квартири від 10 листопада 2021 року не містить положення, яке надає можливість позивачу розірвати договір в односторонньому порядку, а строки, визначені сторонами договору для укладання основного договору, не спливли.

Окрім того, договором не передбачено як підставу для його розірвання неповідомлення про зміну юридичної адреси, така підстава не визначена й нормами законодавства.

Заміна компанії з управління активами інвестиційного фонду, яка здійснена відповідно до вимог Закону України «Про інститути спільного інвестування», не несе за собою передання персональних даних бази контрагентів, розпорядником якої є ТОВ «КУА «Будкепітал», про яку зазначено у розділі 9 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 10 листопада 2021 року.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача на наявність істотних порушень відповідачем попереднього договору купівлі-продажу квартири, адже як неповідомлення відповідачем позивача про зміну адреси місцезнаходження юридичної особи, яка діє від його імені, так і передача персональних даних від однієї компанії з управління активами до іншої за встановлених у справі обставин не дають підстав для висновку, що такі дії відповідача тягнуть за собою неможливість досягнення мети договору - укладення основного договору купівлі-продажу квартири.

Жодних обґрунтованих доводів з приводу наявності такого критерію істотного порушення договору як розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, позивачем не наведено. При цьому відповідно до п. 1.1.1. попереднього договору запланований термін прийняття будинку в експлуатацію - 31.12.2024 року станом на день пред`явлення позову не сплив, а термін укладення основного договору, згідно з п.6.1, 6.2 попереднього договору - протягом 90 робочих днів із дня реєстрації права власності на об`єкт за стороною -1.

Таким чином, наявності у діях відповідача порушень договору, які не дозволяють позивачу отримати очікуване при укладенні попереднього договору, наявності істотної різниці між тим, на що розраховував позивач, укладаючи договір, і тим, що в дійсності він зміг отримати, що б у сукупності свідчило про істотність порушень, які є підставою для розірвання договору, позивачем не доведено і судом не встановлено.

Зазначене суд першої інстанції не врахував, припустився неповного з`ясування обставин, що мають значення для розгляду справи, внаслідок чого дійшов помилкових висновків при вирішенні цього спору. Тому колегія суддів вважає обґрунтованими доводи і вимоги апеляційної скарги і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки обставини, які мають значення для справи, є недоведеними, а висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю та безпідставністю.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що відповідач за подання апеляційної скарги сплатив судовий збір у розмірі 1610,40 грн та апеляційна скарга підлягає задоволенню, то сума судових витрат підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс», яка подана представником Єрмоленком Євгеном Васильовичем, - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» про розірвання договору- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Фенікс» витрати по сплаті судового збору в сумі 1610 (одна тисяча шістсот десять) грн. 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 05 березня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г. М.

Рейнарт І. М.