Провадження № 2/686/1859/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 лютого 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу, -

встановив:

15 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу, в обґрунтування якого вказав, що 05.05.2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Хмельницького обласного управління та відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної картки № НОМЕР_1 , згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 9 000,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 22.01.2016 року заборгованість останнього склала 9 355 грн. 53 коп. Майнові інтереси АЕ «Ощадбанк», що пов`язанні з матеріальними збитками, були застраховані у ПрАТ «УПСК». За зверненням АТ «Ощадбанк» ПрАТ «УПСК» визнало факт неповного погашення відповідачем грошового зобов`язання та провело виплату страхового відшкодування в розмірі 9 355 грн. 53 коп. Відповідачем було частково сплачено на користь ПрАТ «УПСК» 1 029 грн. 67 коп. Таким чином, залишок склав 8 325 грн. 86 коп

05.02.2019 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у поряду регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування в розмірі 8 325 грн. 86 коп., що було сплачено на користь АТ «Ощадбанк» як відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок невиконання позичальником своїх зобов`язань з повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Договором про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної карки № 454702.

Вказані обставини встановлені рішенням суду від 15.05.2019 року, яким задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 8 325 грн. 86 коп., 768 грн. 40 коп. судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 650 грн. 00 коп.

16.09.2019 року державним виконавцем Хмельницького ВДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60062377.

Водночас, на даний час вищевказане рішення суду невиконане в повному обсязі.

З урахуванням вищезазначеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргуза весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення по справі № 686/4496/19 15.05.2019 року та до дня подання позовної заяви про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу 13.12.2023 року у загальному розмірі 5535,63 грн.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.12.2023 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

Таким чином, оскільки проти цього не заперечив позивач, керуючись положеннями ст.280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.09.2019 року по справі № 686/4496/19 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено та вирішено стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 8 325 грн. 86 коп., 768 грн. 40 коп. судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 650 грн. 00 коп.

16.09.2019 року державним виконавцем Хмельницького ВДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконання вказаного рішення було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60062377.

Разом з тим, рішення суду від 15.05.2019 року залишається невиконаним, а заборгованість відповідача перед позивачем не погашена, що підтверджується, в тому числі, довідкою-підтвердженням відсутності коштів ФОП ОСОБА_1 від 14.12.2023 року за вих. № 1455.

Частиною 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

У ч. 1 ст. 509 ЦК України закріплено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, наведеній у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2018 року в справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року в справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Разом з тим, за змістом статей 598 609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07 лютого 2018 року по справі № 910/11249/17. Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма ст. 625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі № 13/210/10, від 23.09.2015 у справі № 6-1206цс15, від 02.09.2015 у справі № 6-369цс15 та від 25.05.2016 у справі № 6-157цс16.

Разом з тим, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду й 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Таким чином, внаслідок невиконання боржниками грошового зобов`язання у кредитора виникло право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України.

Звідси, у позивача виникло право на відшкодування відповідачами на його користь заборгованості, що утворилась внаслідок невиконання ними рішення суду від 15.05.2019 року та включає інфляційні втрати, понесені позивачем та 3% річних.

Розрахунки заборгованості, надані позивачем, а саме 3% річних та інфляційних втрат за вказаний період суд сприймає як вірні та такі, що відповідають обставинам справи.

Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають до стягнення 3 % річних за період з 15.05.2019 року по 13.12.2023 року у розмірі 1145,00 грн. та інфляційні втрати за вказаний період у розмірі 4390,63 грн., а разом до стягнення підлягає заборгованість у розмірі 5535,63 грн.

Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Як вбачається із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2022 року між адвокатом Самойленком П.М. та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги № 01/11/22. Додатковою угодою № 11 від 13.11.2023 року до вказаного Договору визначено, що вартість послуг (гонорару) адвоката за Договором від 01.11.2022 року становить 3000,00 грн.

Вказана сума була передана позивачем адвокату Самойленку П.М., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 13.11.2023 року до Договору № 01/11/22 від 01.11.2022 року із переліком виконаних робіт та платіжною інструкцією № Р24АР24АD6260 від 13.11.2023 року на суму 3000,00 грн.

Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 3000,00 грн.

Також, при зверненні до суду позивачем ОСОБА_1 було сплачено 858,88 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією № 4720-74HB-PKTT-E64C від 14.12.2023 року, та зазначена сума підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача в порядку ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 - 265, 280-285 ЦПК України, ст.ст. 11, 257, 509, 599, 625 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) 5535,63 грн. інфляційних втрат та 3% річних, 3000,00 грн. витрат на правову допомогу та 858,88 грн. судового збору, а разом стягнути 9394,51 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Сергій Стефанишин