Провадження №2/592/446/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Дереза М.Е., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позов, позовні вимоги мотивує тим, що 09.12.2021 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Лермонтовою Н.М., зареєстровано в реєстрі № 2478, за умовами якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 166950 грн. 00 коп., що в еквіваленті становить 6173,60 доларів 60 центів США, строком до 09.06.2022 р. Відповідач в обумовлений у договір строк суму коштів отриману у позику не повернула. Станом на 11.12.2023 р. згідно сайту НБУ офіційний курс долара США становить 36,7424 грн. за 1 долар США, тому 6173,60 доларів США становить 226832 грн. 88 коп. Просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму позики у сумі 226832 грн. 88 коп., 3 % річних у сумі 10235 грн. 40 коп., всього 237068 грн. 32 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за надання правничої допомоги у сумі 10000 грн. та судовий збір у сумі 2370 грн. 68 коп.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дерези М.Е. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Юшкевич Є.Ю. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечувала частково, надала відзив на позов.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.12.2021 р. ОСОБА_1 надав у позику ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 166950 грн. 00 коп., що в еквіваленті становить 6173,60 доларів 60 центів США, строком до 09.06.2022 р., що підтверджується Договором позики грошових коштів, посвідченим приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Лермонтовою Н.М., зареєстровано в реєстрі № 2478 (далі Договір).

Відповідач ОСОБА_2 кошти у сумі 166950 грн. 00 коп., що в еквіваленті становить 6173,60 доларів 60 центів США позивачу ОСОБА_1 не повернула.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання його позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

З системного аналізу норм статті 1046, 1047 ЦК України вбачається, що оскільки договір позики є реальним, то факт передання грошових коштів може підтверджуватися договором позики, укладеними в письмовій формі, якщо в тексті останнього сторонами не зазначений інший строк передання грошових коштів.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Разом з тим, якщо факт передання грошових коштів відрізняється від моменту підписання договору між сторонами, то він може підтверджуватися розпискою або іншими документами, тобто письмовими доказами. При цьому чинне законодавство України не встановлює обов`язковості написання розписки про передачу грошових коштів, якщо між сторонами укладений договір позики в письмовій формі або ними використовуються інші документи на підтвердження факту передання грошових коштів.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК Українисуд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Схожі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465св18).

Згідно п. 1 Договору Позикодавець передає у власність Позичальникові грошові кошти у сумі 166950 грн. 00 коп., що в еквіваленті становить 6173,60 доларів США за офіційним курсом Національного банку України станом на 09.12.2021 р., а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2 грошові кошти, які є предметом цього договору, передані Позикодавцем та одержані Позичальником до підписання цього договору.

Згідно п. 3 Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому Позикодавцем) згідно умов цього договору у строк до 09 червня 2022 р.

Таким чином, п. 1 Договору свідчить про реальне виконання цього договору за домовленістю сторін та не потребує іншого підтвердження, оскільки нотаріально посвідчений.

Аналіз формулювань, використаних сторонами договору позики при визначенні предмету договору, свідчить про завершеність дії щодо передання грошових коштів на момент його укладення.

Отже, за своїми правовими ознаками, укладений між сторонами договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона-позичальник зобов`язується до здійснення дії - повернення позики, а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого сторони досягли згоди, посвідчили договір нотаріально, хоч не виключається надання розписки позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику, що в даній справі не є обов`язковою умовою.

Вказаний договір в силу дії презумпції правомірності правочинів є дійсним.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Доказів повернення суми боргу відповідачем матеріали справи не містять.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 обрав вірний спосіб захисту свого порушеного права та скористався своїм процесуальним правом обрати валюту зобов`язання пред`явив позовну вимогу щодо стягнення заборгованості у розмірі 6173,60 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України станом на 11.12.2023 р. у сумі 226832 грн. 88 коп.

Згідно п. 4 Договору якщо Позичальник своєчасно не поверне Позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто несплачену у строк суму основного боргу та три проценти річних від простроченої суми.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з повернення заборгованості за договором позики, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України.

Таким чином, 3 % річних за період з 10.06.2022 р. по 22.11.2023 р. становить 10235 грн. 44 коп.

Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 10000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Дерезою М.Е. не надано до суду доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, які б підтверджували її обсяг, розмір та витрачений час для надання такої допомоги.

Крім того, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України адвокатом Дерезою М.Е. не було надано суду доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, а також до закінчення судових дебатів у справі адвокат не зробив про це відповідну заяву.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір за пред`явлення позову до суду у сумі 2370 грн. 68 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) суму боргу за Договором позики грошових коштів від 09.12.2021 р. у розмірі 226832 грн. 88 коп. та 3 % річних у сумі 10235 грн. 44 коп., всього 237068 грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 2370 грн. 68 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.М. Алфьоров