ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2047/24 Справа № 233/56/22 Суддя у 1-й інстанції - Малінов О. С. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Тимченко О.О.,

суддів Бондар Я.М.,Зубакової В.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Донецька обласна прокуратура, Державна казначейська служба України

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №233/56/22 за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальних витрат, завданих незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури,

за апеляційною скаргою Донецької обласної прокуратури,

на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2023 року (суддя Малінов О. С.) ухвалене в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2023 року, повне судове рішення складено 02 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що вона є донькою ОСОБА_2 , відносно якої 09 вересня 2014 року до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 191 КК України. 22 липня 2021 року ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001203 від 09 вересня 2014 року відносно ОСОБА_3 за частиною 2 статті 191 КК України закрито у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. Процесуальні витрати віднесено на рахунок держави. Незаконність дій органів досудового слідства відносно ОСОБА_4 виразилась в протиправному оголошенні бездоказової та необґрунтованої підозри у вчиненому злочину, протиправному кримінальному переслідуванні особи, незаконному обмеженні прав та свобод громадянина України, передбачених основним законом в період досудового розслідування та судового розгляду справи. Притягненням до кримінальної відповідальності, та перебуванням під слідством був порушений нормальний ритм життя ОСОБА_4 , порушені її плани на життя, постраждала її репутація як громадянина та перед усім як людини, зруйновані плани і можливості працевлаштування, позбавлення можливості забезпечувати сім`ю всім необхідним, в тому числі матеріально. Все це разом негативно вплинуло як на її фізичне так і психічне здоров`я. Стану здоров`я ОСОБА_4 були завдані негативні наслідки, оскільки вона дуже сильно хвилювалася, переносила нервові стреси, впала в депресію, 02 листопада 2020 року її паралізувало, 15 грудня 2020 року вона померла.

Оскільки позивач є спадкоємцем ОСОБА_4 , вона просила суд стягнути з Державної казначейської служби України на її користь у відшкодування судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи в кримінальному провадженні 14 175,01 грн та сплачену суму, пов`язану з наданням юридичної допомоги ОСОБА_4 в кримінальному провадженні в розмірі 44 827, 18 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено: стягнуто з Державної казначейської служби України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи в розмірі 14 175, 01 грн; відшкодування сум, сплачених у зв`язку із наданням юридичної допомоги в розмірі 44 827, 18 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що має місце факт порушення прав ОСОБА_5 , у зв`язку з незаконним кримінальним переслідуванням, тому з відповідача на користь позивача, як спадкоємиці ОСОБА_5 , підлягають стягненню матеріальні збитки, завдані ОСОБА_5 незаконним кримінальним переслідуванням.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, Донецька обласна прокуратура посилається на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неправильно визначено суму витрат на проведення експертизи в кримінальному провадженні та безпідставно застосовано індекс інфляції до стягнутої суми витрат на проведення експертизи. Витрати на правову допомогу здійснено не спадкодавцем, а іншою особою.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить апеляційну скаргу Донецької обласної прокуратури залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зазначає, що судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, із зазначеною апеляційною скаргою не погоджується в повному обсязі, вважає її безпідставною та необґрунтованою

Від представника відповідача Державної казначейської служби України відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

09 вересня 2014 року до ЄРДР відносно ОСОБА_2 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12).

22 липня 2021 року ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001203 від 09 вересня 2014 року стосовно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 191 КК України закрито у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Процесуальні витрати віднесено на рахунок держави.

Згідно копії договору на проведення судових експертиз та експертних досліджень № 3 від 22 травня 2017 року вартість договору за експерте дослідження становить 9 999,36 грн., доплата за необхідність проведення експертизи 305,98 грн. Інфляційне збільшення на суму 10101, 32 грн складає 3696,73 грн., на суму 305,98 складає 70,98 грн. Таким чином розмір витрат складає 14175,01 грн. (а.с. 17-24).

Згідно договору про надання юридичної допомоги від 05 листопада 2014, захисником отримано гонорар у сумі 10 000 грн, згідно договору про надання юридичної допомоги від 18 квітня2017 року, захисником отримано гонорар у розмірі 15000 грн. Інфляційні витрати складають 14 071,36 грн та 5 755,82 грн відповідно. Разом розмір витрат пов`язаний з отриманням юридичної допомоги складає 44 827,18 грн (а.с. 25-30).

Згідно копії свідоцтва про народження, копії свідоцтва про шлюб позивачка ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_2 (а.с.13,14).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64504299, заяви ОСОБА_1 , позивачка є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 (а.с.15-16).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга Донецької обласної прокуратуризадоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно із пунктами 1, 3 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що має місце факт порушення прав ОСОБА_5 , у зв`язку з незаконним кримінальним переслідуванням, тому з відповідача на користь позивача, як спадкоємиці ОСОБА_5 , підлягають стягненню матеріальні збитки, завдані ОСОБА_5 незаконним кримінальним переслідуванням.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Предметом даного спору є відшкодування матеріальних збитків, завданих ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконним кримінальним переслідуванням, її спадкоємцю - позивачу ОСОБА_1 .

Матеріалами справи встановлено, що позивачка є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 , що сторонами не оспорюється.

Відповідно до частини 1 статті 1230 ЦК України, до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов`язаннях, або право на відшкодування збитків, що належало спадкодавцеві відповідно до закону.

Отже, позивач, як спадкоємиця ОСОБА_5 , яка є особою, яка була піддана незаконним кримінальним переслідуванням, має право на відшкодування матеріальних збитків завданих останній незаконним кримінальним переслідуванням.

Відповідно до частині 1,2 статті 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 7 статі 1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Таким законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині 1 цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду (частина друга статті першої Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду (стаття 1 Закону №266/94-ВР).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 2 Закону №266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Із положень пункту 5 статті 3 Закону №266/94-ВР слідує, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові, серед іншого, відшкодовується матеріальна шкода.

Як унормовано статтею 4 Закону № 266/94-ВР, відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування матеріальної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали матеріальних втрат громадянинові,

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії чи бездіяльності цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 10 частини першої статті 3 КПК України).

Згідно пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

У статті 42 КПК України міститься широке коло прав, одним з яких є право вимагати відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в порядку, визначеному законом, а також відновлення репутації, якщо підозра, обвинувачення не підтвердилися.

У чинному КПК України це право закріплене вперше.

Також однією з новел чинного КПК України є глава під назвою «Відшкодування (компенсація) шкоди у кримінальному провадженні, цивільний позов», згідно зі статтею 130 якої шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

Згідно з пунктом 13 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41, виконання рішень про стягнення коштів з державного бюджету здійснюється Державною казначейською службою України.

Пунктом 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, передбачено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Матеріалами справи доведено та підтверджено факт порушення прав ОСОБА_5 , у зв`язку з незаконним кримінальним переслідуванням, у зв`язку з чим останній завдано матеріальних збитків, зокрема у кримінальному провадженні нею понесені витрати на оплату проведення судових експертиз та витрат на правничу допомогу, тому вказані витрати підлягають відшкодуванню позивачу, як спадкоємиці ОСОБА_5 .

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою коштів за проведення експертизи та витрат на правничу допомогу на користь позивачки, необхідно стягнути з державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення та відмови в задоволенні позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було неправильно визначено суму витрат на проведення експертизи в кримінальному провадженні та безпідставно застосовано індекс інфляції до стягнутої суми витрат на проведення експертизи, оскільки матеріали справи містять належні докази понесення обвинувачувальною витрат на проведення судових експертиз. Так, згідно копії договору на проведення судових експертиз та експертних досліджень № 3 від 22 травня 2017 року вартість договору за експерте дослідження становить 9 999,36 грн, доплата за необхідність проведення експертизи 305,98 грн. Інфляційне збільшення на суму 10 101, 32 грн складає 3 696,73 грн., на суму 305,98 складає 70,98 грн. Таким чином розмір витрат, який складає 14 175,01 грн, позивачем підтверджений. (а.с. 17-24).

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що витрати на правову допомогу здійснено не спадкодавцем, а іншою особою не можуть бути підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат, оскільки відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язана з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. Матеріалами справи доведено, порушення прав ОСОБА_5 , у зв`язку з незаконним кримінальним переслідуванням. В рамках кримінального провадження ОСОБА_5 надавалась професійна правнича допомога, що підтверджується договором про надання юридичної допомоги від 05 листопада 2014 року, відповідно до якого захисником отримано гонорар у сумі 10 000 грн, та договором про надання юридичної допомоги від 18 квітня 2017 року, відповідно до якого захисником отримано гонорар у розмірі 15 000 грн. Той факт, що витрати на правову допомогу здійснено не ОСОБА_5 не звільняє державу від обов`язку відшкодування таких витрат, які були понесені у кримінальному провадженні, в якому особу незаконного було піддано кримінальному переслідуванню. Крім того, у зв`язку з кримінальним переслідуванням підозрювана могла не мати об`єктивної можливості сплатити кошти, оскільки могла знаходитися під вартою (домашнім арештом), або ж на її банківські рахунки було накладено арешти.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothersv. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorouv. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Донецької обласної прокуратуризалишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді Я.М.Бондар

В.П.Зубакова