Справа № 682/3122/23
Провадження № 2/682/91/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :

головуючої судді Зеленської В.І,

з участю секретарки судових засідань Козир О.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 6608 грн 00 коп за договором позики та про відшкодування судових витрат.

З позовної заяви вбачається, що 20 грудня 2022 року відповідачка позичила у ОСОБА_1 5600,00 гривень на власні потреби і зобов"язалася повернути кошти до 20.06.2023 року та сплатити 3% за кожен місяць користування позикою, про що склала власноручно розписку. Проте у визначений строк відповідачка свого зобов`язання за договором позики не виконала, борг не повернула і не повертає його до цього часу. Тому позивач просить задовольнити позовні вимоги повністю і стягнути з відповідачки в його користь борг за договором позики в сумі 6608 грн 00 коп, що складається з: 5600,00 грн - простроченої заборгованості за основною сумою боргу та 1008,00 грн відсотків за користування позикою, а також просить стягнути сплачений при зверненні з позовом до суду судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп.

Відповідачка ОСОБА_2 належним чином повідомлена про розгляд справи судом в порядку спрощеного провадження без участі сторін, відзив на позов не подала.

Дослідивши позовну заяву та письмові докази, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли відносини позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

20.12.2022 року відповідачка ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 в позику 5600 гривень та зобов"язалася повернути суму позики до 20.06.2023 р і сплатити 3% за кожен місяць користування позикою, про що склала розписку (а.с.3).

Отже, сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором позики виконав та передав ОСОБА_2 5600 гривень, на що вказує ОСОБА_2 у своїй розписці (а.с.3).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

ОСОБА_2 зобов"язалась повернути позивачу ОСОБА_1 позику в сумі 5600 гривень та 3% за кожен місяць користування позикою до 20.06.2023 року, про що зазначила в розписці - п. 1 (а.с.3).

Проте ОСОБА_2 борг в сумі 5600 грн та відсотки за користування позикою у визначені договором строки - до 20.06.2023 р і на час звернення позивача з позовом до суду не повернула.

З розрахунку позивача вбачається, що розмір заборгованості відповідачки за договором позики становить: 5600,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 1008 грн - 3% за кожен місяць користування позикою з 20.12.2022 р по 20.06.2023, а всього 6608 грн 00 коп (а.с.2 зворот).

Наданий позивачем розрахунок відповідачкою не оспорюється, є достатнім та зрозумілим.

На підставі викладеного суд знаходить, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути в користь позивача судові витрати (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 4-13, 81, 82, 89, 141, 264-265, 273, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 1047- 1049 ЦК України, суд

в и р і ш и в

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики від 20.12.2022 р в сумі 6608 грн 00 коп та 1073 грн 60 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням https://sl.km.court.gov.ua/sud2214/ або в підсистемі "Електронний суд".

Головуючий суддя Зеленська В. І.