Справа № 932/2310/24
Провадження № 2/932/1133/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді-Потоцької С.С., за участю секретаря судового засідання-Карапиш А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 33896,19 гривень відшкодування матеріальних збитків та 5000 гривень відшкодування за оплату правової допомоги.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 20.09.2023 у м. Дніпро сталася ДТП за участі ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом «Хонда Сівік» д.н.з. НОМЕР_1 та здійснила зіткнення з транспортним засобом «Renault Sahdero», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що перебував попереду. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2023 № 203/5811/23 відповідача визнано винною.

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ 3894928 відповідальність відповідача застрахована ПАТ «Національна Акціонерна Страхова Компанія «ОРАНТА». Страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 32463,81 гривень. Оскільки витрати на ремонт автомобіля понесених позивачем перевищує відшкодовану йому суму страховиком, позивач просив суд стягнути з відповідача різницю, що складає 33896,19 гривень.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

У зв`язку із відставкою судді ОСОБА_3 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою суддею у цій справі визначена суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Потоцька С.С.

Ухвалою від 23.08.2024 справу прийнято до провадження, призначені судові засідання.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимог та просив їх задовольнити, представник відповідача заперечував проти задоволення позову, проте правом подання відзиву не скористався.

Через неявку сторін у судове засідання 11.12.2024 фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2023 № 203/5811/23 ОСОБА_2 визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.15).

У постанові від 14.11.2023 зазначено, що 20.09.2023 о 18:43 годині в м. Дніпро сталася ДТП за участі ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом «Хонда Сівік» д.н.з. НОМЕР_1 та здійснила зіткнення з транспортним засобом «Renault Sahdero», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що перебував попереду. Своїми діями відповідач порушила п. 12.3 ПДР та спричинила матеріальний збиток та пошкодження автомобілю «Renault Sahdero», д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Транспортний засіб Renault Sahdero, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2016 року випуску, належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.16).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Хонда Сівік» д.н.з. НОМЕР_1 , на час дорожньо-транспортної пригоди застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.04.2023 № АТ 3894928.

Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становив 160000 грн, сума страхового відшкодування 32463,81 грн, що підтверджено розрахунком страхового відшкодування (а.с. 23).

ПАТ НАСК «ОРАНТА» 26.09.2023 здійснило огляд транспортного засобу Renault Sahdero», д.н.з. НОМЕР_2 , про що складений Протокол огляду (а.с. 25-27). Огляд проводився у присутності позивача.

На підставі заяви відповідача складений страховий акт від 15.12.2023 № ОЦВ-23-04-98165/1 (а.с.24), на підставі якого ПАТ НАСК «ОРАНТА» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 32463,81 гривні.

Зазначені обставини не оспорюються сторонами.

За Актом здачі-прийняття робіт від 14.11.2023 № ЯМ-1333, який складений ФОП ОСОБА_4 , виконані ремонті роботи автомобіля «Renault Sahdero», д.н.з. НОМЕР_2 на суму 61110 грн (а.с. 38).

За Актом здачі-прийняття робіт від 14.11.2023 № ЯМ-1311, який складений ФОП ОСОБА_4 , виконані ремонті роботи автомобіля «Renault Sahdero», д.н.з. НОМЕР_2 на суму 2250 грн (а.с.41).

На підтвердження факту оплату за Актами виконаних робіт від 14.11.2023 № ЯМ-1333 та № ЯМ-1311 позивачем наданий товарний чек ФОП ОСОБА_4 на суму 63360 грн ( а.с. 42 зв.б).

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України та частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У цій справі позивач звернувся до суду за захистом своїх майнових прав, як особа, яка зазнала збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої з вини відповідача.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави та особливості відшкодування шкоди передбачені статтями 1166, 1167, 1187 ЦК України, у тому числі завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України).

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут та далі у редакції чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно з ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

При настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи ( п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Тобто, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування у межах вартості визначного матеріального збитку. Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15 та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15. Також подібні за змістом висновки, зокрема, щодо застосування положень ч. 2 ст. 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20, від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16, від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20.

З огляду на вказане, враховуючи, що обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, за обставин цієї справи у нього не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності. Аналогічна позиція щодо встановлення обов`язку виплати страховиком страхового відшкодування у межах витрат, пов`язаних відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу викладена у постанові Верховного Суду від 16.02. 2022 у справі № 709/370/20, від 12.07. 2023 у справі № 591/1861/22.

У постанові Верховного Суду України від 02.12. 2015 у справі N 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Отже, ОСОБА_2 як особа, яка винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

На підтвердженні вартості відновлювального ремонту позивачем надані акти виконаних робіт, товарний чек на суму 63360 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Відповідачем не спростовні належними та допустимими доказами вартість та види відновлювального ремонту, клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи не заявлено.

Суд встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, врахувавши вказані норми матеріального права, дійшов висновку про те, що завдана позивачу майнова шкода у розмірі 63360 грн. З урахуванням виплаченої суми страховиком страхового відшкодування з відповідача, як особи винної ї у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, підлягає стягненню на користь позивача 33896,19 грн.

Розподіл судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК УКраїни).

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 21.05.2020 у справі №240/3888/19.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22), постанови Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 369/10907/22 (провадження № 61-16010св23), від 01 травня 2024 року у справі № 557/174/23 (провадження № 61-15995св23).

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

На підтвердження надання професійної правничої допомоги позивачем наданий договір від 28.01.2023, укладений між позивачем та адвокатом Лазуренком Е.К., акт приймання-передачі виконаних робіт від 03.01.2024 за вказаним договором на суму 5000 грн.

Суд вважає, що супровід цій справи не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних, регулювання даної категорії справи здійснюється невеликим обсягом нормативно-правових актів, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, є малозначною, підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи..

Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивачу надано професійну правничу допомогу, в розмірі 2500 грн, які є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг, відповідає критерію реальності витрат, розумності їх розміру, а також тому, що їх стягнення з відповідача не становить надмірний тягар та не суперечить принципу розподілу витрат.

Керуючись ст.ст.4,12,13,77,81,141,223,263-265,354ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди внаслідок ДТП у розмірі 33896,19 грн-задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП у суму 33896 (тридцять три тисячі вісімсот девяносто шість ) грн 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) витрати на правову допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі пятьсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача Лазуренко Едуард Кстянтинович, АДРЕСА_3

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 .

Представник відповідача ОСОБА_5 , РНКОПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_5

Суддя С.С. Потоцька