ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/2988/23 Номер провадження 22-ц/814/1426/24Головуючий у 1-й інстанції Сайко О.О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у режимі відеоконференції в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» на ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2023 року (час ухвалення судового рішення з 14:07 до 14:16; дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначена) за заявою Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У грудні 2023 року Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго» подало до суду заяву про забезпечення позову, просило вжити захід забезпечення позову до пред`явлення позову шляхом витребування доказів, а саме витребувати від Пирятинської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , належала квартира АДРЕСА_1 . Відповідно довідки Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічно інвентаризації» № 170 від 01.03.2023 у зв`язку зі смертю остання була знята з реєстрації за вищезазначеною адресою. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості щодо вказаного об`єкта нерухомого майна відсутні. Разом з тим, заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання та послуги з постачання теплової енергії за станом на 01.05.2023 Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Лубнитеплоенерго» становить 16 004,27 грн.

З відповіді Виконавчого комітета Пирятинської міської ради від 08.11.2023 вбачається, що 09.12.20217 Пирятинською державною нотаріальною конторою на майно померлої ОСОБА_1 було заведено спадкову справу та 03.02.2022 видане свідоцтво про право на спадщину.

Обов`язок щодо сплати за послуги з централізованого опалення та послуги з постачання теплової енергії, що надавались ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01 вересня 2017 року по 30 вересня 2023 року відповідно до ст.1268 ЦК України покладено на спадкоємця (спадкоємців) померлої ОСОБА_1 .

Відсутність у ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» відомостей про власників житла, що відповідно до ст.319, ст.322 ЦК України та п.5 ст.7, ст.9 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги», мають сплачувати за надані житлово-комунальні послуги, завдає шкоди інтересам ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго», яке технічно не може припинити надання послуг з постачання теплової енергії в окрему квартиру і водночас позбавлене можливості отримати плату за їх надання.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2023 року у задоволенні заяви Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» про забезпечення позову до пред`явлення позову шляхом витребування доказів відмовлено.

В апеляційній скарзі Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги повторно наведені обставини і підстави звернення до суду із заявою про забезпечення позову і з посиланням на висновки, викладені у постанові ВП ВС від 11 березня 2020 року (справа №9901/608/19) стверджується, що за встановлених обставин заява про забезпечення доказів не відповідала б критеріям, визначеним ст.116 ЦПК України, оскільки наразі не стає питання про можливість втрати доказів.

Звертається увага, що відповідно до ст.150 ЦПК України суд може забезпечити позов іншими заходами, які відповідають предмету позову і не суперечать закону.

Отже, заявлений ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» спосіб забезпечення позову витребування документів, які дадуть змогу встановити коло спадкоємців боржника, не суперечить приписам ст.150 ЦПК України.

Звертається увага, що раніше ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» зверталося до суду із заявою, яка хоча і мала на меті отримання таких відомостей, проте містила інші вимоги, тобто був інший предмет вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи убачається, що у грудні 2023 року Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову шляхом витребування у Пирятинської державної нотаріальної контори копії витягу зі спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме копії документів, що містять відомості про спадкоємців, які прийняли спадщину після її смерті.

Заява мотивована неможливістю отримати інформацію про спадкоємців померлої ОСОБА_1 , власниці квартири АДРЕСА_1 , для звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за надані послуги.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення позову шляхом витребування доказів, якщо отримання таких доказів для заявника є утрудненим, приписами законів чи міжнародних договорів не передбачено. Натомість, законодавство передбачає інший спосіб отримання таких доказів у порядку, передбаченому ст.116-119 ЦПК України.

Крім того, суд зазначив, що заявник вже звертався 30.11.2023 року до суду з аналогічного заявою про забезпечення позову, яка була розглянута судом 30.11.2023 та з приводу якої ухвалене судове рішення про часткове задоволення вимог, яке заявником не було оскаржено.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням наведених вимог закону.

У постанові ВП ВС від 12 лютого 2020 року (справа № 381/4019/18) надані такі роз`яснення щодо правової природи інституту забезпечення позову.

«Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.»

У постанові ВП ВС від 11 березня 2020 року (справа № 9901/608/19), на яку зроблене посилання в апеляційній скарзі, викладений такий висновок щодо вирішення питання про забезпечення доказів.

«20. Разом з тим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що ОСОБА_1 у клопотанні про забезпечення позову просила з метою збереження доказів від підробки і знищення, керуючись статтями 94, 117 КАС України, витребувати у виконкому Міськради та оглянути особову справу державного службовця ОСОБА_2, посадову інструкцію та службові обов`язки міського голови, реєстраційну справу ММПО ВО «Батьківщина», копії вказаних документів долучити до матеріалів справи.

21. Зазначена вище вимога фактично є заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів.

22. Підстави та порядок забезпечення доказів визначені статтею 114 КАС України. Відповідно до частин першої та другої згаданої норми суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

23. Згідно із частиною першою статті 115 КАС України суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

24. Аналізуючи наведені положення КАС України у зіставленні з вимогами позивачки, Велика Палата Верховного Суду вважає, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

25. Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

26. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.»

Наведений висновок не є релевантним для цієї справи, адже Верховний Суд у зазначеній постанові акцентував увагу на тому, що викладена у заяві про забезпечення позову вимога про витребування письмових доказів є по суті заявою про забезпечення доказів, проте «27. Подана ОСОБА_1 заява про забезпечення доказів не містить жодних посилань на ризики чи загрози того, що докази, про забезпечення яких порушує питання позивачка, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим. Тобто зазначена заява про забезпечення доказів не відповідає критеріям, визначеним статтею 114 КАС України».

У межах розгляду цієї справи позивач посилається не неможливість отримати відомості про спадкоємців колишньої власниці квартири, які мають відповідати по її боргам.

Частина перша ст.116 ЦПК України допускає забезпечення доказів також у разі якщо збирання або подання доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Отже, якщо позивачем доведено, що він ужив усі залежні від нього дії для отримання доказів відомостей про спадкоємців ОСОБА_1 , проте з об`єктивних підстав отримання таких доказів для нього стало неможливим, то наявні підстави для звернення до суду сааме із заявою в порядку ст.116-119 ЦПК України.

Отримання доказів, про які заявлено ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго», не може заходом забезпечення позову, адже йдеться про отримання можливості підготувати і подати до суду позов, а не про охорону матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

З огляду на наведене слід визнати обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для вирішення питання про забезпечення позову.

Керуючись ст.367, ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» залишити без задоволення.

Ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 13 березня 2024 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов