Справа № 314/1547/24
Провадження № 2/314/802/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/1547/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Шевченко К.О. звернулась до Вільнянського районного суду Запорізької області із позовною заявою до ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що позивачка з 2007 по 2012 роки перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.06.2012 шлюб розірвано. Фактично шлюбні відносини припинено з 2010 року. З цього часу позивачка та відповідач проживають окремо, дитина з 2010 року і по теперішній час проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач, починаючи з 2010 року, участі у догляді за дитиною не приймав та не приймає, лише декілька разів бачив дитини, проходивши повз двору, де проживає позивачка. Жодного бажання щодо спілкування з дитиною у відповідача не виникало. Таким чином, весь цей час відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям, здоров`ям дитини, не відвідує її, матеріально не забезпечує, тобто самоусунувся від виховання дитини. На підставі викладеного, просила позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця.

Ухвалою суду від 24.04.2024 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою на підставі ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України витребувано від органу опіки та піклування Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області висновок щодо розв`язання спору про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12.06.2024 на адресу суду від Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області надійшов висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 26.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні у повному обсязі на тих підставах, що зазначені у позові.

Відповідач у судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду із письмовою заявою, у якій не заперечував проти позовних вимог та просив провести розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, надавши висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору.

Третя особа - ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги, наполягала на позбавленні її батька батьківських прав, оскільки останній тривалий час з нею не спілкується, не підтримує жодного зв`язку, матеріально не забезпечує.

За клопотанням представника позивачки у судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_5 , яка підтвердила обставини, викладені у позовні заяві, зазначивши, що тривалий час відповідач не цікавиться життям доньки, не спілкується з нею, хоча мешкає з нею в одному селі, матеріальної допомоги на утримання дитини він жодного разу не надав.

Заслухавши учасників судового провадження. пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 26.04.2007 сторони уклали шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 , про що 07.09.2007 зроблено актовий запис № 176, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 07.09.2007 Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області.

21.06.2012 на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області у справі № 2-409/2012 шлюб між сторонами розірвано.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Михайлівської сільської ради № 02-01-45/208 від 21.03.2024, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за цією адресою разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно характеристики опорного закладу освіти "Матвіївський загальносвітній навчально-виховний комплекс "Всесвіт" Матвіївської сільської ради, ОСОБА_3 навчається в 11 класі вказаного навчального закладу, зарекомендувала себе як дисциплінована, працелюбна учениця. Має навчальні досягнення високого рівня. Мати дитини у період навчання доньки приділяє належну увагу вихованню дитини, бере активну участь у житті класу, завжди в курсі шкільних справ доньки.

Відповідно до довідки Амбулаторії загальної практики - сімейної медицини с. Матвіївка, ОСОБА_1 протягом 14 років самостійно доглядає за донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини її здоров`ям не цікавиться, до амбулаторії жодного разу не з`являвся.

Згідно акту обстеження умов проживання, а також акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 21.03.2024, ОСОБА_1 разом з донькою проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок потребує капітального ремонту, заміни вікон та шиферу. В будинку наявне водо-, газо- та електропостачання, за комунальні послуги ОСОБА_1 сплачує вчасно, боргів не має. З 2010 року ОСОБА_1 самостійно виховує доньку, допомоги у вихованні, матеріальної допомоги та аліментів від батька дитини ОСОБА_4 не отримує.

З висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Михайлівської сільської ради від 11.06.2024 № 90 встановлено, що ОСОБА_4 має негативні відгуки серед односельців, схильний до вживання адкоголю, відлюдькуватий, за час проживання на території громади мав приводу до поліції за побиття колишньої дружини, порушення громадського порядку. З 2010 року проживає поруч з дитиною на одній вулиці, однак навіть не здоровається з нею, не цікавиться її життям, навчанням, іншими досягненнями, не вітає з днем народження. На розгляд питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явився, пояснюючи свою відсутність тим, що йому байдуже чи позбавлять його батьківських прав. У зв`язку з викладеним, орган опіки та піклування Михайлівської сільської ради вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За положеннями ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991 встановлено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних (рішення Європейського Суду з прав людини (далі-Європейський Суд) у справі "Савіни проти України" (Saviny v. Ukraine) § 47, рішення у справі "Хант проти України" (Hunt v.Ukraine), § 49).

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Аналізуючи наведене, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Разом з тим, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, аналізуючи матеріали справи, враховуючи положення ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 в тій частині, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, приходить до висновку, що позивачкою доведені обставини свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині позбавлення батьківських прав є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить з того, що, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку з 05.04.2024.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп.

Крім того, в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує із відповідача ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп., від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову до суду про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 150, 164, 166, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), треті особи: Служба у справах дітей Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (, адреса місцезнаходження: Запорізька область, Запорізький район, с. Михайлівка, вул. Слободчикова, 17), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 05.04.2024, до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 18.11.2024.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

18.11.2024