Єдиний унікальний номер 725/9782/23
Номер провадження 2/725/1192/23
05.03.2024 року. Першотравневий районний суд м.Чернівці
головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.
при секретарі Урсуляк М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Виконавчого комітету міської ради, як орган опіки та піклування (Центральна площа,1 м.Чернівці), в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ), треті особи на стороні позивача: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації (вул.Головна,169 м.Чернівці), Чернівецький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (вул.Сімовича,19 м.Чернівці) про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,-
Представник Виконавчого комітету міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом.
Посилався на те, що у червні 2022 року відповідачку ОСОБА_3 разом із малолітніми дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було взято на облік як внутрішньо- переміщених осіб за фактичним місцем проживання ( АДРЕСА_3 ).
Разом з тим, відповідачка нехтує батьківськими обов`язками по відношенню до своїх дітей, оскільки залишала їх без нагляду, у зв`язку із чим у червні 2023 року малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було вилучено та поміщено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації, а також взято на облік, як таких, що опинилися у складних життєвих обставинах.
З часу перебування дітей у Центрі, ОСОБА_3 жодного разу не провідувала їх, не спілкувалася з ними по телефону та самостійно змінила місце обліку як внутрішньо переміщеної особи. Діти не мають жодної інформації про маму та місце її перебування.
Поряд із цим було встановлено, що з 19.10.2018 малолітні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перебували на первинному обліку служби у справах дітей Конотопської міської ради, оскільки їхня матір ОСОБА_3 перебувала під вартою на час слідства та відбувала покарання у місцях позбавлення волі. 05.01.2021 дітей знято з обліку та повернуто матері. ОСОБА_3 є одинокою матір`ю, відомості про батька дітей записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України.
04.10.2023 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до її малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Просив стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у розмірі всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей та позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей.
05.03.2024 представник позивача - ОСОБА_4 подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував щодо ухвалення по справі заочного рішення.
Від представника Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації - Череп А.В. та представника Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді - - Дроник К.Р. до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Не заперечували щодо задоволення позову.
Відповідачка ОСОБА_3 для розгляду справи не з`явилася, незважаючи на те, що неодноразово належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Причину неявки не повідомила та відзиву на позов, жодних клопотань, заяв до суду не подала.
Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивач не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідачки, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:
Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , батьками яких записані ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (реєстрація ОСОБА_6 ), ОСОБА_7 (реєстрація ОСОБА_8 ). Реєстрація народження дітей проведена відповідно до ст.135 СК України (за вказівкою матері) (а.с.14-15).
13.06.2022 ОСОБА_3 разом із малолітніми дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_2 взято на облік як внутрішньо переміщених осіб за фактичним місцем проживання ( АДРЕСА_3 ) (а.с.10-11).
10.06.2023 до Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_9 (мешканки АДРЕСА_4 ) про зникнення малолітніх дітей за якими вона доглядає, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.6).
Цього ж дня, близько 23:00год. працівниками Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області було виявлено по вул.Воробкевича в м.Чернівці, без супроводу дорослих, малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.4-5).
11.06.2023 малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було вилучено та поміщено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації, де вони перебувають і по даний час (а.с.7,8).
Наказом служби у справах дітей Чернівецької міської ради від 20.06.2023 №2/70 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 взято на облік, як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним виконанням батьками своїх батьківських прав (а.с.9).
Втім відповідачку ОСОБА_3 не було притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх батьківських обов`язків, так як вона за місцем свого проживання ( АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 ) не проживає, місце її перебування не відоме (а.с.16).
Як вбачається із листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 05.10.2023, ОСОБА_3 жодного разу не провідувала своїх дітей у ОСОБА_10 , не спілкувалася з ними по телефону. Діти не мають жодної інформації про маму та місце її перебування (а.с.17).
Таким чином, відповідачка ОСОБА_3 самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, так як не виявила жодного бажання повернути їх, не створила умов для їх нормального розвитку та проживання, не забезпечує дітей матеріально, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє своїх дітей.
Поряд із цим було встановлено, що з 19.10.2018 малолітні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перебували на первинному обліку служби у справах дітей Конотопської міської ради, оскільки їхня матір ОСОБА_3 перебувала під вартою на час слідства та відбувала покарання в місцях позбавлення волі. 05.01.2021 дітей знято з обліку, у зв`язку з поверненням на виховання до матері за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.12).
Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 24.10.2023 №698/25 вирішено надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.18).

На підставі цього рішення, Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 24.10.2023 надано Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав (а.с.19).

Частина перша статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пункт 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 липня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» містить роз`яснення щодо того, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Враховуючи наведені вище письмові докази, а також фактичні обставини справи, суд приходить до переконливого висновку про те, що відповідачка свідомо ухиляється від обов`язку по вихованню дітей, хоча має реальну можливість виконувати його, у зв`язку із чим її слід позбавити батьківських прав.

Відповідно до вимог ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

У відповідності до вимог ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Нормами ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ст.183 СК України).

Таким чином, враховуючи наведені вище вимоги закону та фактичні обставини, підтверджені дослідженими доказами, суд вважає, що на підставі ст.183 СК України з ОСОБА_3 слід стягувати аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23.11.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повнолітня.

Крім того, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду.

Керуючись ст.ст.150, 164, 165, 166, 180, 181 ч.3, 182-184, 191, 192 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.11.2023 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О.В. Вольська-Тонієвич