Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2024 Справа №607/17776/24 Провадження №2/607/3605/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача Великоберезовицької селищної ради про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2000 року і по даний час відкрито та безперервно володіє і користується квартирою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 , є вдовою колишнього працівника ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» ОСОБА_2 . Згідно рішення профспілкової організації ВАТ «Птахофабрика Тернопільська» покійному було надано житлову площу у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який знаходився на балансі цього товариства. Розподіл квартир проводився профспілковим комітетом, документи на вселення не видавалися.

Разом з тим, право власності на спірну квартиру ні за ким не зареєстровано, власник зазначеного об`єкту нерухомості не відомий. Крім того, на балансі Великоберезовицької селищної ради вказаний будинок не перебуває, що позбавляє ОСОБА_1 можливості оформити право власності на вказану квартиру у порядку приватизації.

З інформаційної довідки №390000879 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

Позивачка іншого житла не має, з 2000 року зареєстрована та проживає у спірній квартирі, добросовісно, відкрито, безперервно користується нею, проводила у житлі ремонтні роботи, сплачувала комунальні платежі, що підтверджується укладенням договорів з комунальними установами. Крім того, здійснювалась реконструкція квартири, на що також було отримано відповідні дозвільні документи.

Згідно довідки АТ «Державний ощадний банк України» від 25 липня 2024 року №91 ОСОБА_1 , 1975 року народження, включена в списки на одержання житлових чеків с. Петриків, житлові чеки не використовувалися.

Згідно відповіді на адвокатський запит №457 від 31 липня 2024 року, згаданий будинок також не перебуває на балансі ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» і станом на сьогодні відсутня профспілкова організація, однак підтверджується факт працевлаштування ОСОБА_2 у вказаному товаристві.

З відповіді на адвокатським запит Тернопільського районного ГБТІ також вбачається, що інформація про надання вказаної житлової площі відсутня.

Зважаючи на те, що житловий будинок за вищевказаною адресою не перебуває на балансі у ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська», ні в органі місцевого самоврядування, приватизувати квартиру АДРЕСА_1 неможливо. Власник чи балансоутримувач житлового будинку невідомий. У інший спосіб оформити право власності на квартиру, ніж з підстав визнання права власності за набувальною давністю неможливо, іншого житла ОСОБА_1 не має.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні, яке відбулося 14 листопада 2024 року, суд протокольною ухвалою без видаленні судді до нарадчої кімнати постановив витребувати від Тернопільської районної державної нотаріальної контори інформацію, чи заведена спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , якщо так, то надати копію такої спадкової справи.

Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 14 листопада 2024 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

24 жовтня 2024 року на виконання ухвали суду від 14 листопада 2024 року Тернопільська районна державна нотаріальна контора надала запитувану інформацію.

Представник позивачки - адвокатка Парійчук Ю. Д. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, покликалася на доводи, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача Великоберезовицької селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав суду клопотання, у якому просив справу слухати без його участі, не заперечив щодо задоволення позовних вимог.

Суд протокольною ухвалою від 14 жовтня 2024 року без виходу в нарадчу кімнату постановив закрити підготовче судове засідання та призначити справу до розгляду по суті.

Допитана у судовому засіданні 14 листопада 2024 року свідок ОСОБА_3 суду показала, що проживає у квартирі АДРЕСА_3 . Із позивачкою свідок знайома, оскільки проживає у цьому будинку з квітня 1997 року. ОСОБА_1 на той час там проживала разом із чоловіком та дітьми. З чоловіком позивачки свідок також була знайома, він проживав у квартирі АДРЕСА_1 до своєї смерті. ОСОБА_1 час від часу їздила у Італію працювати, квартира була закрита. Свідок стверджує, що квартирою за вищевказаною адресою користується тільки позивачка.

Допитана у судовому засіданні 14 листопада 2024 року свідок ОСОБА_4 суду показала, що проживає у квартирі АДРЕСА_4 . Із позивачкою знайома, оскільки проживають у одному будинку з 1997 року. На час вселення її у приміщення гуртожитку птахофабрики ОСОБА_1 разом з чоловіком та двома дітьми вже проживали у квартирі АДРЕСА_1 . В подальшому мешканцям надавали дозвіл на переобладнання приміщення гуртожитку під квартири, чим вони скористалися. ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 , проводила ремонт.

Допитана у судовому засіданні 14 листопада 2024 року свідок ОСОБА_5 суду показала, що проживає у квартирі АДРЕСА_5 . Із позивачкою знайома, оскільки проживають у одному будинку з 1998 року. У спірну квартиру позивачка ОСОБА_1 вселилася разом з чоловіком та двома дітьми. ОСОБА_1 , з того часу і до сьогоднікористується квартирою АДРЕСА_6 .

Заслухавши пояснення представника позивачки, покази свідків, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

Згідно відповіді ПРАТ «Птахофабрика Тернопільська» на адвокатський запит №22 від 16 липня 2024 року, ОСОБА_2 дійсно у Птахофабрика «Тернопільська» (в подальшому ВАТ «Птахофабрика Тернопільська») працював з 16 лютого 1994 року по 02 квітня 2001 року (а. с. 14-15). На балансі ПРАТ «Птахофабрика Тернопільська» не перебуває будівля АДРЕСА_7 (а.с.13), а також у ПРАТ «Птахофабрика Тернопільська» відсутня профспілкова організація (а.с. 17).

Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 02 квітня 1998 року Вибудівською сільською радою Козівського району ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , зареєстрували шлюб 02 квітня 1998 року, після реєстрації шлюбу подружжю присвоєні прізвища ОСОБА_7 (а.с. 7).

24 квітня 2012 року ОСОБА_8 змінила ім`я на ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданим 24 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції (а.с. 8).

Згідно витягу з реєстру Територіальної громади №2023/005925266, сформованого 02 серпня 2023 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 24 квітня 2012 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 23 грудня 2013 року Виконавчим комітетом Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 47 років (а.с. 9).

Згідно довідки №2924, виданої Виконавчим комітетом Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 23 грудня 2013 року, ОСОБА_1 здійснювала поховання ОСОБА_2 (а.с. 10).

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру права власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №390000879, сформованої 07 серпня 2024 року, відомості що право власності на квартиру АДРЕСА_1 , відсутні (а. с. 11).

З інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації № 330 від 01 серпня 2024 року вбачається, що інформації стосовно наданої житлової площі ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 в бюро немає (а. с. 12).

Відповідно до відповіді Великоберезовицької селищної ради №1276 від 25 липня 2024 року, квартира АДРЕСА_1 не перебуває на балансі Великоберезовицької селищної ради (а.с. 19).

Як вбачається з будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, індивідуального забудовника, до квартири АДРЕСА_1 , здійснювалася добудова та реконструкція вище вказаного приміщення, дозвіл на яке надано рішенням Виконавчого комітету Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №198 від 31 липня 2007 року (а.с. 23-30).

ОСОБА_1 укладала договори щодо надання комунальних послуг до квартири АДРЕСА_1 (а.с. 31, 32).

Актом комісії Великоберезовицької селищної ради щодо обстеження житлово-побутових умов проживання від 02 жовтня 2024 року встановлено квартира АДРЕСА_1 , знаходиться на 2 поверсі багатоквартирного житлового будинку. У квартирі є чотири приміщення, функціональне призначення яких може бути як житлові кімнати, приміщення під кухню, приміщення для обладнання санвузла та приміщення коридору. Квартира без ремонту, обладнана водопроводом, газопроводом, наявне електропостачання (а.с. 55).

Згідно довідки АТ «Державний ощадний банк України» від 25 липня 2024 року №91, ОСОБА_1 , 1975 року народження, додатковий список, включена в списки на одержання житлових чеків с. Петриків, житлові чеки не використовувалися (а.с. 18).

Листом від 21 жовтня 2024 року № 2087/0116, Тернопільська районна державна нотаріальна контора повідомила що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилася(а.с. 62).

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 318 ЦК України, усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Статтею 181 ЦК України передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В пункті 13 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року роз`яснено, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, доказуванню підлягають, зокрема, такі обставини:

володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2001 року.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Таким чином, зміст статті 344 ЦК України встановлює, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити з того, що задоволення таких позовних вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Крім того, за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 червня 2018 року (справа №293/312/15ц).

Вищевказані норми права свідчать про те, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Таким чином, позивач повинен довести: законність об`єкта володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного законодавства і цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення добросовісність поведінки заявника на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Як встановлено судом, позивачка добросовісно, відкрито, вільно, безперервно та безтитульно володіє та користується квартирою АДРЕСА_1 протягом більше 10 років. у зв`язку з чим наявна сукупність умов, з якими законодавець пов`язує можливість набуття права власності за набувальною давністю.

З цих підстав, суд приймає рішення про задоволення позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивачка не заявили вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 206, 258268, 273, 293, 352355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: відсутній, паспорт громадянина України № НОМЕР_4 виданий 10 січня 2022 року, орган що видав 6132, адреса місця проживання: АДРЕСА_8 .

Відповідач: Великоберезовицька селищна рада, , адреса місцезнаходження: вул. С. Бандери, 26, смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, 47724.

Повний текст рішення суду складено 23 грудня 2024 року.

Головуючий суддя Герчаківська О.Я.