Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Якимець О. І., за участю секретаря судового засідання Сіренко Б.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 140649,39 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач уклала ряд кредитних договорів, зокрема кредитний договір №837525650 від 27.09.2021 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та кредитний договір №102384264 від 16.12.2021 з ТОВ «Мілоан». Правонаступником кредиторів за зазначеними договорами є позивач. Відповідно до умов таких договорів відповідачу надано кредит зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, передбачених умовами кредитних договорів, однак такі умови договорів відповідачем не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача. Відтак, у відповідності до ст. ст. 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України та умов кредитних договорів, просить позов задовольнити повністю. Разом із тим, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідач подала відзив на позов, який містить заперечення на нього. Зазначає, що жодних документів про набуття ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до відповідача до позовної заяви не додано, у тому числі і реєстр боржників до договору факторингу № 28/1118-01 укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», на який позивач посилається у позовній заяві, та сам договір факторингу №28/1118-01, а відтак позивачем не доведено, що до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №837525650 від 17.07.2021 року, та у свою чергу, що підприємство мало таке право вимоги для його подальшого передання позивачу за договором факторингу №20102022 від 20.10.2022, у зв`язку з чим не доведено наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором №837525650 від 27.09.2021 року. Також до матеріалів справи не було надано жодних доказів, які підтверджують отримання відповідачем кредитних коштів за вищезазначеними кредитними договорами. Долучені інформаційна довідка та платіжні доручення не містить повних реквізитів рахунку, на який здійснювалося перерахування коштів, кому належить такий рахунок належить та підстави здійснення відповідного перерахування. Відтак, вказана документи є належними та допустимими доказами надання відповідачу кредиту/позики. Просить у позові відмовити.

16.10.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі №758/12899/24 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (у письмовому провадженні).

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та дійшов до такого висновку.

Згідно матеріалів справи, 27 вересня 2021 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 837525650 від 27.09.2021 року.

28.11.2018 року, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 837525650.

20.10.2022 року, між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем було укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 06.03.2023 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 72149,39 грн, з яких: 21998,98 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 50150,41 грн - сума заборгованості за відсотками.

16 грудня 2021 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 102384264 від 16.12.2021 року.

16.07.2024 року, між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено Договір факторингу №16072024, відповідно до якого, ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 до Договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 68500,00 грн, з яких: 20000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 46500,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 2000,00 грн - сума заборгованості за комісією.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина 1 статті 519 ЦК України).

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Суд звертає увагу, що правовідносини за кредитним договором №837525650 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем виникли від 27 вересня 2021 року, тобто до того як було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.

Стороною позивача подано додаткову угоду №26 від 31.12.2020 /а.с.15-17/ у якій сторони дійшли згоди викласти текст договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 у новій редакції, пунктом 2.1 якого передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

У пункті 1.3 договору визначено, що «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.

Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, в саме Реєстрах прав вимоги.

Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (пункту 4.1 договору).

Цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (пункт 8.1 договору).

Отже, за змістом додаткової угоди №26 до договору факторингу від № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року убачається, що його невід`ємною частиною є реєстр прав вимог, форма якого визначена сторонами (додаток №1 до договору факторингу).

Однак реєстру прав вимоги, оформленого відповідного до вказаного додатку, зокрема, підписаного сторонами, та скріпленого печатками клієнта та фактора, позивачем суду не надано.

Також суд звертає увагу, що договору факторингу від 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» №28/1118-01 матеріали справи не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем не підтверджено переходу права вимоги за кредитним договором №837525650 від 27.09.2021, укладеним із відповідачем, від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», який у подальшому передав право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», з урахуванням чого у стягненні заборгованості за кредитним договором №837525650 від 27.09.2021 слід відмовити.

Щодо кредитного договору № 102384264 від 16.12.2021 року суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони .

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором №102384264 від 16.12.2021, позивачем до позовної заяви було надано копію такого кредитного договору з додатками до нього /а.с.26-31/, договір факторингу від 16.07.2024 №16072024 /а.с.32-33/, витяг з реєстру боржників /а.с.35/, а також розрахунок заборгованості /а.с.36/.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі укладеного договору та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Такий розрахунок із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена у ньому, за умови відсутності первинних документів, не може бути доказом наявності заборгованості, на якому наполягає позивач.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами першою, другою , третьою статті 83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Як встановлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що у позовних вимогах необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження - місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, ;

відповідач ОСОБА_1 , адреса останнього відомого зареєстрованого місця проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя О. І. Якимець