Справа № 591/2559/24
Провадження № 2-о/591/55/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

22 березня 2024 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Ніколаєнко О.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа : Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України про встановлення факту позбавлення заявника особистої свободи внаслідок збройної агресії і перебування у російському полоні,-

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника адвокат Верещагін Д.Б., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою, просить встановити факт позбавлення громадянина України ОСОБА_1 особистої свободи внаслідок агресії проти України і перебування у російському полоні в період часу з 1 по 12 квітня 2022 року.

Вивчивши подані матеріали, суд вважає, що дана справа не підлягає розгляду у порядку окремого провадження цивільного судочинства.

Зі змісту заяви вбачається, що вона подана з метою отримання ОСОБА_1 , відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правових захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України» одноразової і щорічної державної грошової допомоги, які надаються особам, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, після її звільнення.

Із заявою про отримання такого статусу ОСОБА_1 в травні 2023 року звернувся до Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України. На заяву була надана відповідь, якою комісією на засіданні прийнято рішення про непідтвердження факту позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України та відмовлено в одержанні такого статусу у зв`язку з тим, що рішення про встановлення зазначеного факту не набрало достатньої кількості голосів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц зазначено, що «суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право».

У випадку якщо справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства, ніж подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, то суд відмовляє у відкритті провадження або закриває провадження у справі, якщо провадження у справі було відкрито. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19).

Згідно з ч.1,ч.5 п.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи, внаслідок позбавлення збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей» прийняття рішень з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України здійснюється Комісією з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України. Завданням Комісії є, зокрема, розгляд заяв та матеріалів (довідки, інформація, інші документи), визначених статтею 4 цього Закону, щодо встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, визнання членом сім`ї особи, стосовно якої встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України.

Відповідно до п.10 ч.4 ст. Закону України «Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи, внаслідок позбавлення збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей» рішення Комісії про непідтвердження факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України чи відмову у визнанні членом сім`ї особи, стосовно якої встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, може бути оскаржено в судовому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового оскарження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дана справа не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а також не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому наявні підстави для відмови у відкритті провадження у даній справі.

Суд роз`яснює, що заява про встановлення факту позбавлення позивача особистої свободивнаслідок збройної агресії не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Разом з тим, рішення Комісії про непідтвердження факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України може бути оскаржено позивачем в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що дана справа не підлягає розгляду у порядку окремого провадження цивільного судочинства, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 260, 261, 447, 448, ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа : Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України про встановлення факту позбавлення заявника особистої свободи внаслідок збройної агресії і перебування у російському полоні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.О.Ніколаєнко