Єдиний унікальний номер 317/93/24
Провадження № 2-н/317/38/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Сакоян Д.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, 3 % річних з ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, 3 % річних з ОСОБА_1 .

Дослідивши заяву, приходжу до наступних висновків.

Положеннями ч. 1 ст. 162 ЦПК України встановлено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

За приписами ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, що висловлені у постанові від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 зазначено, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

З урахуванням наведеного, заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію має пред`являтися за місцезнаходженням нерухомого майна, за правилами виключної підсудності.

Як видно зі змісту заяви про видачу судового наказу, у ній ставиться питання про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, 3 % річних на об`єкті споживання за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом відповіді Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-07/3/109 від 09.01.2024, ОСОБА_1 з 21.10.2014 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя констатує, що м. Запоріжжя не відноситься до територіальної юрисдикції Запорізького районного суду Запорізької області.

З огляду на вищевикладене, суддя дійшов висновку, що заява ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, 3 % річних з ОСОБА_1 не підсудна Запорізькому районному суду Запорізької області.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Керуючись п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за за спожиту електричну енергію, 3 % річних з ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Суддя Д.І. Сакоян