Справа № 752/3803/24
Провадження № 2-з/752/80/24
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

22.02.2024 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Крекотень О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договорів та застосування наслідків недійсності правочину у вигляді реституції, -

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договорів та застосування наслідків недійсності правочину у вигляді реституції. За цією заявою ОСОБА_1 просить вжити заходів до забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в тому числі, особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, вносити зміни до відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування заяви зазначає, що має намір подати до суду позовну заяву з вимогами до ОСОБА_2 про визнання недійсним договорів та застосування наслідків недійсності правочину у вигляді реституції. Позовні вимоги обгрунтовуються умислом відповідача укласти договір позика ти іпотечний договір обманом з виключною метою заволодіння майном позивача та без наміру виконувати умови договору позики та іпотеки, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач вважає необхідним вжити заходів до забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири, оскільки до вирішення спору за позовною заявою відповідач може набути право власності в позасудовому порядку шляхом повторного звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі запису про іпотеку, що встановлена на підставі договору, який оскаржується, та відчужити квартиру будь-якій іншій особі.

На підставі ст. 153 ЦПК України розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали позовної заяви, заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника

справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У постанові Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У пункті 4 цієї постанови Верховний суд України вказав, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, в майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Як зазначає ОСОБА_1 , він має намір подати до суду позов з вимогами до ОСОБА_2 про визнання недійсним договорів із застосуванням наслідків їх недійсності, а саме договору позики та Іпотечного договору, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Слід відмітити, що вимоги, які бажає заявити ОСОБА_1 , є немайновими вимогами.

Разом з тим, як зазначено вище, такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується в майнових спорах і необхідними умовами для вжиття

такого забезпечувального заходу є, насамперед, належність цього майна відповідачеві.

Відповідачем у майбутньому позові ОСОБА_1 зазначає ОСОБА_2 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (дата формування 23.01.2024р.) квартира за адресою: АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_3 .

Отже, ОСОБА_1 , як позивач у майбутньому позові, просить забезпечити свій позов шляхом накладення арешту на квартиру, яка належить на праві власності саме йому, а не відповідачу, що суперечить інституту забезпечення позову, сутність якого полягає в обмеженні суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням роз`яснення Верховного Суду України, а також враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153, 259, 260, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договорів та застосування наслідків недійсності правочину у вигляді реституції.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

3. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 15-ти днів з дня її складення відповідно до вимог, встановлених статтями 353-356 ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна карга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.О. Ольшевська