Справа № 738/269/24
№ провадження 2/738/143/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 року Менський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді: Савченка О.А.

з участю

секретаря: Лях Н.М.

представника позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на частку майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року до Менського районного суду, діючи через свого представника адвоката Матроса Ігора Михайловича, звернулась ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на частку майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позовна заява мотивована тим, що з 23 лютого 2001 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі сторонами було придбано майно, а саме: житловий будинок по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,36 га за цією ж адресою; трактор колісний реєстраційний номер 188888 СВ, марки Т-25А2, 1992 року випуску; житловий будинок по АДРЕСА_2 ; автомобіль марки VOLKSWEGEN PASSAT, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Вказане рухоме та нерухоме майно зареєстроване на відповідача. Посилаючись на те, що вказане майно являється їх спільною сумісною власністю, оскільки придбано за спільні кошти подружжя, і вони в добровільному порядку не дійшли згоди з відповідачем щодо його розподілу, позивачка для захисту своїх прав звернулась до суду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Матрос І.М. заявлені позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити, а також вирішити питання стягнення з відповідача на користь позивачки понесених судових витрат.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив залишити йому у власності трактор колісний реєстраційний номер 188888 СВ, марки Т-25А2, 1992 року випуску, оскільки вказаний транспортний засіб йому подарували в якості запчастин, проте доказів цього в нього ніяких немає. З приводу інших об`єктів спільного майна будь яких заперечень не висловив.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, доручила свої інтереси в судовому засіданні представляти адвокату Матрос І.М.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що з 23 лютого 2001 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 (а.с.10).

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд а дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 СК України передбачено - об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором - є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

При чому ч. 2 ст. 65 СК України передбачає, що при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховував, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Статті 69-71 СК України передбачають, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбаченим ЦК України.

Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтями 368, 372 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі поділу майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Також стаття 369 ЦК України вказує, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до п.п. 22, 23, 25, 30 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Твердження позивача щодо об`єктів спільної сумісної власності, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 ; земельної ділянки площею 0,36 га, що знаходиться по АДРЕСА_3 з кадастровим номером :01:002:0049; житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 ; трактора колісного, реєстраційний номер 18888СВ, марки Т-25А2, 1992 року випуску, заводський номер НОМЕР_3 , двигун номер НОМЕР_4 ; автомобіля марки VOLKSWEGEN PASSAT, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 підтверджено належними доказами, доданими нею до матеріалів справи, вказані рухомі та нерухомі речі були придбані в період шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а тому відповідно до вимог статті 60 СК України є їх спільною сумісною власністю (а.с.11-16, 20-25).

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Враховуючи, що спірне майно, вказане позивачкою в позовній заяві, набуте сторонами за час шлюбу, то таке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, суд приходить до висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні.

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, згідно квитанції ID: 0449-8697-0362-5833 від 05.02.2024 (а.с.1) позивачем було сплачено 1 919 гривень 05 копійок судового збору, які підлягають стягненню з відповідача на її користь.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 141, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на частку майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя задовольнити.

Визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 :

- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 ;

- земельну ділянку площею 0,36 га, що знаходиться по АДРЕСА_3 з кадастровим номером :01:002:0049;

- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 ;

- трактор колісний, реєстраційний номер 18888СВ, марки Т-25А2, 1992 року випуску, заводський номер НОМЕР_3 , двигун номер НОМЕР_4 ;

- автомобіль марки VOLKSWEGEN PASSAT, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на:

- частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 ;

- частину земельної ділянки площею 0,36 га, що знаходиться по АДРЕСА_3 з кадастровим номером :01:002:0049;

- частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 ;

- частину трактора колісного, реєстраційний номер 18888СВ, марки Т-25А2, 1992 року випуску, заводський номер НОМЕР_3 , двигун номер НОМЕР_4 ;

- частину автомобіля марки VOLKSWАGEN PASSAT 1595, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 919 (одну тисячу дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 05 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 28 березня 2024 року.

Головуючий: О.А. Савченко