Справа № 591/1723/24
Провадження № 2-н/591/765/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши заяву ТОВ «Сервісресурс» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з поводження з побутовими відходами з ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в :

20 лютого 2024 року ТОВ «Сервісресурс» звернулося до суду з заявою про видачу наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з поводженням з побутовими відходами в сумі 4761грн. 50 коп.

Зі змісту заяви про видачу наказу вбачається, що вказана сума заборгованості 4761 грн. 50 коп. виникла перед заявником в період з 01 травня 2014 року по 31 грудня 2023 року.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Посилання в заяві на положення п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин.

Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»(далі Закон № 540-IX), що набрав чинності 02 квітня 2020 року, Розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, визначений процесуальним кодексом строк продовжено в силу Закону.

Карантин в Україні у зв`язку з поширенням коронавірсуної хвороби вперше введено постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року з 12 березня 2020 року та діяв до 30 червня 2023 року.

Відтак, строки позовної давності по заборгованості, що виникла станом на 02 квітня 2020 року призупинились.

Станом на 02 квітня 2020 року в межі трирічної давності входить останнє щомісячне нарахування, датоване квітнем 2017 року.

Станом на 02 квітня 2020 року спливла позовна давність за вимогами за період з 01 травня 2014 року по 01 квітня 2017 року, а за вимогами з 02 квітня 2017 року її строк продовжується на строк дії карантину.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що стягувач просить стягнути заборгованість з боржника за надані комунальні послуги за період з 01 травня 2014 року по 31 грудня 2023 року, тобто заявлена вимога про стягнення заборгованості за період (з 01 травня 2014 року по 01 квітня 2017 року), який перевищує позовну давність.

Виходячи з викладеного, наявні підстави для відмови у видачі судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 165, 166 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ТОВ «Сервісресурс» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з поводження з побутовими відходами.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі вказаного судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.П.Сидоренко