Номер провадження: 22-ц/813/5274/24
Справа № 523/450/13- ц
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк»

на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 березня 2024 року

у цивільній справі за позовом АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

встановив:

У січні 2013 року позивач АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з вказаним вище позовом, у якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просило:

1.стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1350 від 10 липня 2007 року в розмірі 6312,02 дол.США, яка складається з:

- прострочених процентів за користування кредитом за період з 01.08.2007 р. по 01.01.2013 р. 3201,97 дол. США,

- пені за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.01.2010 р. по 01.01.2013 р. 1949,71 дол.США,

- пені за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.01.2010 р. по 01.01.2013 р. 1160,34 дол. США;

2. внести зміни до кредитного договору №1350 від 10.07.2007 року:

- в п.1.2 слова та цифри «на 84(вісімдесят чотири) місяці» з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 10 липня 2014 року» замінити на «терміном остаточного погашення кредиту встановити дату подання позовної заяви»;

- в п.3.3.4 «останнє погашення кредиту в сумі 49,00 дол. США, що складає 247,45 грн. по курсу НБУ на 10 липня 2014 року здійснити не пізніше 10 липня 2014 року» замінити на «останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше подання цієї позовної заяви»,

Вирішити питання щодо судових витрат.

Позов обґрунтовано тим, що 10 липня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 9760 дол. США грн строком до 10 липня 2014 року шляхом безготівкового перерахування оплати на рахунок продавця автомобіля марки Chery модель Amulet за договором купівлі-продажу № від 04.07.2007 року, а останній повинен був щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 12% річних та комісійні винагороди.

На забезпечення виконання кредитних зобов`язань за договором між банком та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2010 року у справі №2-3140/10 позов ВАТ Державний Ощадний Банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ Державний Ощадний Банк України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 75594,83 грн, державне мито в розмірі 635,47 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в розмірі 120 грн.

Оскільки умови договору відповідач не виконав, договір не було розірвано, а ухвалення судом рішення у справі №2-3140/10 не є підставою для припинення нарахування відсотків та пені за кредитом, то з моменту ухвалення рішення, відповідно до п.1.5.1.1 кредитного договору станом на 10.07.2013 року нараховано відсотки та пеню в розмірі 6312,02 дол.США.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 березня 2024 року у задоволенні вказаного вище позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Ощадбанк» , посилаючись на обставини якими обґрунтовано позов, також зазначає про безпідставне скасування судом першої інстанції заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2013 року у справі №523/450/13-ц, оскільки на час його ухвалення відповідач вважався повідомленим про розгляд справи належним чином.

Крім того, за доводами скаржника, поза увагою суду першої інстанції залишились, що у цій справі позивач заявив вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за відсотками за період з 01.08.2007 р. по 01.01.2013 р. та пенею за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.01.2010 р. по 01.01.2013 р. та пенею за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.01.2010 р. по 01.01.2013 р., у справі №2-3140/10 Банк просив про стягнення заборгованості по процентам, пенею по кредиту та відсоткам станом на 20.11.2009 рік.

АТ «Ощадбанк» наполягає, що оскільки ним не направлялось боржнику вимоги про дострокове повернення кредиту, то відповідні проценти підлягали нарахуванню в межах дії кредитного договору, тобто до 10.07.2014 року.

У судовому засіданні представниця АТ «Державний ощадний банк України» - адвокат Шиндерова Н.С., доводи та вимоги апеляційної скарги підтримала.

Інші учасники у судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представниці АТ «Державний ощадний банк України» - адвоката Шиндерової Н.С. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що звернувшись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у справі №2-3140/10 АТ «Ощадбанк» пред`явив вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за ним та пені, та відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, тож втратив право на нарахування процентів та пені за кредитним договором.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду, зважаючи на таке.

Судом встановлені та підтверджуються матеріалами справи такі обставини.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

10 липня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», який у подальшому змінив своє найменування на ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1350 (а.с.7-10), відповідно до якого позивач надає відповідачу грошові кошти у сумі 9 760 дол. США терміном на 84 місяці шляхом безготівкового перерахування оплати на рахунок продавця автомобіля Chery модель Amulet за договором купівлі-продажу № від 04.07.2007 р. укладеним між позичальником та продавцем транспортного засобу, строком до 10 липня 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних та комісійної винагороди одразу після укладення та підписання цього договору. ОСОБА_1 зобов`язаний був проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 117 дол. США щомісячно не пізніше останнього робочого дня шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань (п.3.3.4).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитом між банком та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу автомобіль Chery модель Amulet А15, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрований в РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області 06.07.2007 р. Договір посвідчено приватним нотаріусом Поведьонковою І.І. Одеського міського нотаріального округу 10 липня 2007 року.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, відповідач прийняв позику, використавши її за призначенням, але свої зобов`язання щодо погашення кредиту належним чином не виконує.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2010 року у справі №2-3140/10 позов ВАТ Державний Ощадний Банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ Державний Ощадний Банк України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1350 задоволено повністю, стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 75594,83 грн., державне мито в розмірі 635,47 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в розмірі 120 грн. Рішення набрало законної сили 30 листопада 2010 року.

Так, ВАТ Державний Ощадний Банк України у вказаній вище справі заявляло про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1350, що складається з заборгованості за кредитом 1 823,97 доларів США, за відсотками - 814,62 доларів США, пеня- 221,59 доларів США.

У цій справі, АТ «Ощадбанк» зазначає, що обрахунок заборгованості під час звернення до суду із відповідним позовом у 2010 році було проведено станом на 20.11.2009 року.

19 червня 2015 року після реалізації транспортного засобу до банку надійшли кошти у розмірі 2116 доларів США, еквівалент у гривнях 45 132,49, які останнім направлені на погашення заборгованості за простроченим основним боргом -1 301,38 доларів США, та на прострочення відсотків - 814,62 долари США .

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зробила висновок про те, що застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості. В разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення. […] Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції про те, після пред`явлення до боржника позову про стягнення боргу за кредитним договором (справа № 2-3140/10) Банк витратив право на нарахування передбачені кредитним договором №1350 проценти.

Таким чином, звернувшись у 2010 році з позовом про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором (справа № 2-3140/10), Банк змінив строк виконання основного зобов`язання, тому подальше нарахування заборгованості за відсотками, пенею та комісією суперечить вимогам законодавства та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), згідно з якими у такому разі кредитор має право на стягнення коштів, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

При цьому колегія суддів зауважує, що посилання скаржника на те, що АТ «Ощадбанк» не направлялось боржнику вимоги про дострокове повернення кредиту є безпідставними та такими, що зважаючи на звернення Банку з позовом про дострокове стягнення кредиту не мають правового значення, оскільки звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Підсумовуючи наведене вище та ураховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бюрг та інші проти Франції" (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гору проти Греції" №2) [ВП], § 41" (Gorou v. Greece no.2), колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, при цьому погоджується з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, який належним чином мотивував своє рішення, зазначивши підстави, з яких такі вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо посилань скаржника на безпідставне скасування судом першої інстанції заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2013 року у справі №523/450/13-ц, оскільки на час його ухвалення відповідач вважався повідомленим про розгляд справи належним чином, колегія суддів, звертаючи увагу на положення ст.ст. 2, 12, 77 ЦПК України, зауважує, що предметом апеляційного перегляду є законність та обґрунтованість рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 березня 2024 року яким відмовлено в задоволенні позовних вимог АТ «Ощадбанк» з вказаних вище підстав. Зауваження ж скаржника про те чи вважався відповідач належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи станом на 16.09.2013 року, не вливають на правильність вирішення судом цієї справи по суті.

Крім того, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що питання стосовно повідомлення ОСОБА_1 про розгляд судом цієї справи станом на 16.09.2013 року з`ясовувалось Суворовським судом м. Одеси, про що зазначено у тексті ухвали від 23 червня 2023 року.

Доводів щодо незгоди з висновком суду про відмову в задоволенні позову в частині внесення змін до вказаного вище кредитного договору, апеляційна скарга не містить.

Інші доводи апеляційної скарги за своїм змістом та суттю загалом зводяться до обґрунтування позовних вимог та суб`єктивного тлумачення скаржником норм права, і незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, також фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилення на обставини, які не були враховані під час вирішення цієї справи.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення судом справи.

Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення, з мотивів наведених у скарзі.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова