печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Хайнацького Є.С.,

при секретарі судових засідань - Сміян А.Ю.,

за участю:

заявника: не з`явилась,

заінтересованої особи-1: не з`явилась,

представника заінтересованої особи-2: не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб, ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Кролевецька житлово-експлуатаційна контора» Кролевецької міської ради, про встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник, ОСОБА_1 ) звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 лютого 1994 року Виробничим управлінням житлово-комунального господарства м. Кролевець, зареєстрованого в Конотопському БТІ у реєстровій книзі за № 52, вона (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Після адміністративно-територіальної реформи місто Кролевець Сумської області увійшло до складу Конотопського району Сумської області (Постанова Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів»).

У подальшому вона звернула увагу, шо у правовстановлюючому документі -свідоцтві про право власності на житло допущено помилку у написанні її імені: « ОСОБА_1 » замість вірного « ОСОБА_1 ».

23 лютого 2022 року вона звернулася до Комунального підприємства «Кролевецька житлово-експлуатаційна контора» Кролевецької міської ради (правонаступника Виробничого управління житлово-комунального господарства) з приводу внесення змін до правовстановлюючого документа. Листом від 23 лютого 2022 року № 143 їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Аналогічну відповідь отримала на своє усне звернення від реєстратора центру надання адміністративних послуг Кролевецької міської ради.

Вказує, що вона є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується її свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження.

З 21 січня 1992 року вона разом із матір`ю була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним записом в будинковій книзі для прописи громадян.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартира АДРЕСА_1 була приватизована особами, що були зареєстровані та проживали в ній на момент приватизації

17 лютого 1994 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності на житло, яке було зареєстроване в Конотопському БТІ у реєстрову книгу за № 52.

Посилаючись на зазначені обставини, просить встановити факт належності їй ( ОСОБА_1 ) свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , виданого 17 лютого 1994 року Виробничим управлінням житлово-комунального господарства м. Кролевець, зареєстрованого в Конотопському БТІ у реєстровій книзі за № 52.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб, ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Кролевецька житлово-експлуатаційна контора» Кролевецької міської ради, про встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло передано за підсудністю до Кролевецького районного суду Сумської області.

Ухвалою Кролевецького районного суду Сумської області від 20 жовтня 2023 року цивільну справу за вищевказаною заявою передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року відкрито провадження в порядку окремого провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено судове засідання у справі на 31 травня 2024 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2024 року відкладено розгляд справи на 15 серпня 2024 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 року у задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у вказаній цивільній справі відмовлено. Розгляд справи відкладено на 25 листопада 2024 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2024 року відкладено розгляд справи на 25 листопада 2024 року.

Заявниця та її представник в судове засідання 25 листопада 2024 року не з`явились; представник заявника подала заяву, у якій вимоги заяви підтримала в повному обсязі, просила заяву задовольнити з викладених у ній підстав, судове засідання проводити без їх участі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась; про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином

Представник заінтересованої особи Комунального підприємства «Кролевецька житлово-експлуатаційна контора» Кролевецької міської ради у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив заяву задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом частини першої, другої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення.

Суд установив, що у свідоцтві про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , виданого 17 лютого 1994 року Виробничим управлінням житлово-комунального господарства м. Кролевець, зареєстрованого в Конотопському БТІ у реєстровій книзі за № 52, зазначено, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 та членам її сім`ї ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого 15 червня 1979 року, прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено російською мовою як « ОСОБА_1 ».

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим 15 червня 1979 року,

З 21 січня 1992 року ОСОБА_1 разом із матір`ю ОСОБА_2 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним записом в будинковій книзі.

У свідоцтві про одруження НОМЕР_2 , виданому 20 липня 2002 року, прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено ОСОБА_1 , після зміни прізвища - ОСОБА_1 .

В паспорті громадянина України № НОМЕР_3 , виданому Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві 15 січня 2003 року, прізвище, ім`я та по-батькові заявниці також зазначено як « ОСОБА_1 ».

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що має місце розбіжність відомостей в частині зазначення по-батькові заявниці у правовстановлюючому документі, а саме свідоцтві про право власності на житло.

Заявниця просить встановити факт належності їй ( ОСОБА_1 ) правовстановлюючих документів на квартиру (свідоцтва № НОМЕР_4 про право власності на житло від 17 лютого 1994 року), через те, що її ім`я по-батькові, зазначене в документі (свідоцтво № НОМЕР_4 про право власності на житло від 17 лютого 1994 року), не збігаються з її ім`ям по-батькові, зазначеним у інших її документах.

Відповідно п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Так, громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявників важливим є не саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, що означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене вище, доводи поданої до суду заяви про встановлення факту належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документу - свідоцтва № НОМЕР_4 про право власності на житло від 17 лютого 1994 року, виданого Виробничим управлінням житлово-комунального господарства м. Кролевець, знайшли підтвердження під час судового розгляду.

Суд установив, що розбіжності в документах унеможливлюють належним чином розпорядження майном, а вирішити питання в іншому, окрім судового порядку, заявник позбавлена можливості.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 77, 78, 80, 81, 82, 258, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб, ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Кролевецька житлово-експлуатаційна контора» Кролевецької міської ради, про встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло, - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , виданого 17 лютого 1994 року Виробничим управлінням житлово-комунального господарства м. Кролевець, зареєстрованого в Конотопському БТІ у реєстровій книзі за № 52.

Заявник - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа-1 - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа-2 - Комунальне підприємство «Кролевецька житлово-експлуатаційна контора» Кролевецької міської ради, , місце знаходження: 41300, Сумська область, Конотопський район, місто Кролевець, вулиця Поштова, 9.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 09.12.2024 року.

Суддя Є.С. Хайнацький