печерський районний суд міста києва
УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2024 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ільєвої Т.Г.

при секретарі судових засідань - Романенко Ю.О.

за участю:

первісного позивача та відповідача за зустрічною позовною заявою - ОСОБА_1

представника позивача за первісною позовною заявою та відповідача за зустрічною позовною - ОСОБА_2

представника відповідача за первісною позовною заявою та позивача за зустрічною позовною - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві клопотання про закриття провадження у справі №757/10330/23-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкоду в спілкуванні з дітьми та їх вихованні та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа 757/10330/23-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкоду в спілкуванні з дітьми та їх вихованні та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Так, в рамках розгляду справи в судовому засіданні представником ОСОБА_4 було заявлено клопотання про закриття провадження, оскільки позивачу відомо де знаходяться діти, сторони не заперечують щодо спілкування з дітьми за допомогою месенджерів. Щодо днів народжень старших дітей, то вони не є сторонами у справі і вирішувати питання щодо них є порушенням їх прав та інтересів.

Відтак, представник відповідача за первісною позовною заявою та позивача за зустрічною позовною заявою, вважає, що відсутній предмет спору, а тому справа підлягає закриттю.

Представник позивача за первісною позовною заявою та відповідача за зустрічною позовною заявою заперечувала щодо задоволення клопотання, оскільки воно є необґрунтоване.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Так, суд заслухавши клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката Іщенко Г.М., думку сторін, дослідивши матеріли справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, на відміну від раніше чинної конституційної норми про те, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Проте поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі № 404/251/17 (касаційне провадження № 61-13405св18).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Zand v. Austria» від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з ... питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів .... З огляду на це вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, маючи юрисдикцію, судить осіб на підставі практики, яка передбачена законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011 у справі № 1-9/2011 дійшов висновку, що положення статті 3 ЦПК України не встановлює обмеження права особи на звернення до суду, а закріплює гарантію цього права.

У рішенні від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Великої Британії" Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції) стосується невід`ємного права особи на доступ до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.07.2002 № 15-рп/2002 у справі про досудове врегулювання спорів наголосив, що кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Веllеt v. Franсе (Белле проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Веllеt v. Franсе (Белле проти Франції), § 36; Nunes Dias v. Portugal (ОСОБА_5 проти Португалії) (dес.) стосовно правил, що регламентують сповіщення).У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що клопотання представника відповідача, думку представника ОСОБА_4 - адвоката Іщенко Г.М. є необґрунтоване, оскільки даний спір стосується права ОСОБА_1 на спілкування з дітьми, що є правомірним.

Відтак, ОСОБА_1 на момент звернення до суду вбачав обставини, які свідчать, на його думку, про порушення його прав, як батька на участь у житті та вихованні своїх дітей.

Окрім цього, позиція представника ОСОБА_4 - адвоката Іщенко Г.М. є суб`єктивною та направлена на спростування доводів ОСОБА_1 , які мають досліджуватись при вирішенні справи по суті.

Також, суд звертає увагу, що представник ОСОБА_4 - адвокат Іщенко Г.М. заявляючи таке клопотання про закриття провадження, ігнорує факт того, що особа, яка уповноважила на представництво її інтересів подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , що явно свідчить про наявність спору між сторонами.

Положеннями статті 11 ЦПК України встановлено позицію диспозитивності цивільного судочинства, а саме передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 1 статті 12, частини 1 статті 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявлено клопотання та відмову у його задоволенні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-19, 255, 256, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката Іщенко Г.М. про закриття провадження у справі №757/10330/23-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкоду в спілкуванні з дітьми та їх вихованні та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлений 12.03.2024.

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА