Справа № 486/1728/20
Провадження № 2/486/3/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2024 року м.Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Далматової Г. А., при секретарі Деменко К.Л., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні зі стягненням відповідної грошової компенсації та виселення без надання іншого жилого приміщення та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні зі стягненням відповідної грошової компенсації,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні зі стягненням відповідної грошової компенсації та виселення без надання іншого жилого приміщення, в якому просить припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку у квартирі АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній власності зі стягненням компенсації; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку у квартирі АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 ; виселити ОСОБА_2 з вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні - квартири АДРЕСА_1 , зі стягненням відповідної грошової компенсації.

Відповідачем письмово заявлено клопотання і здано через канцелярію суду про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору. Клопотання мотивує тим, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 грудня 2019 року у справі № 486/1529/18 припинено право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку квартирі АДРЕСА_1 . На підставі зазначеного рішення суду від 10 грудня 2019 року ОСОБА_1 24 січня 2020 року зареєструвала право власності на 1/2 частку спірної квартири на своє ім`я. Незважаючи на постанову Миколаївського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2022 року у справі № 400/6002/20 реєстрація права власності ОСОБА_1 на 1/2 частку права власності квартири, яка раніше належала ОСОБА_2 є чинною в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно з причин, які не залежать від ОСОБА_2 . Таким чином, право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 і вона є власником спірної квартири. У зв`язку з чим, її позовна заява до ОСОБА_2 про припинення права власності на 1/2 частку спірної квартири не має предмету спору, безпідставна.

Представник відповідача підтримав заявлене клопотання. Додав, що арешт, накладений ухвалою суду не скасований, оскільки інший суддя не розглядає це питання тривалий час. Погодився з тим, що дійсно рішення, яким припинено право власності на частку ОСОБА_2 у спірній квартирі скасовано, але відповідні відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно не внесені.

Представник позивача не погодилась із заявленим клопотанням. Пояснила, що на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 грудня 2019 року було припинено право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку спірної квартири, що стало підставою для реєстрації права власності на 1/2 частку спірної квартири. Миколаївський апеляційний суд поновив ОСОБА_2 строки на апеляційне оскарження та скасував вказане рішення в частині припинення права власності ОСОБА_2 на 1/2 частку у спірному майні. 13 серпня 2020 року ОСОБА_1 стало відомо, що рішенням Южноукраїнської міської ради від 21 травня 2019 року ОСОБА_2 безоплатно було передано у приватну власність житлове приміщення у гуртожитку АДРЕСА_2 . Незважаючи на те, що на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 грудня 2019 року ОСОБА_1 зареєструвала своє право на спірну 1/2 частку квартири в Державному реєстрі та згідно Реєстру є власницею всієї квартири, але на підставі постанови Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_2 не позбавлена права власності на 1/2 частку спірної квартири.

Позивач підтримала думку свого представника.

Відповідач в судове засідання не з`явилась.

Заслухавши представників сторін та позивача, суд приходить до такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до правових висновків, які викладені у постановах Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №686/20582/19-ц та від 15 квітня 2020 року у справі № 538/1426/13 закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) відступив від висновку, сформульованого у зазначених постановах, конкретизувавши його таким чином: закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Дійсно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Реєстр) на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у справі №486/1529/18 від 10 грудня 2019 року зареєстровано право власності на 1/2 частку спірної квартири за ОСОБА_1 та відповідно до цієї ж інформації ОСОБА_1 є єдиним власником спірної квартири.

Сторони не оспорюють, що рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 грудня 2019 року було скасовано вже після набрання законної сили, але сторони внаслідок обставин, які від них не залежать, а саме, неможливості отримати ухвалу суду про скасування арешту на спірну квартиру, не можуть внести відомості до Реєстру.

За викладеного, існує спір про право, а отже існує предмет спору, оскільки постановою Миколаївського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 грудня 2019 року в частині задоволення вимог про припинення права на частку у спільному майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації та визнання права власності скасовано, у справі ухвалено нове судове рішення, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації та визнання права власності на 1/2 частку квартири відмовлено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що доводи відповідача про відсутність предмета спору за таких обставин не є обґрунтованими. Позивач звернулась до суду з посиланням саме на існування спору між сторонами та лише доводи відповідача про те, що, право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 і вона є власником спірної квартири, не свідчать про відсутність предмету спору.

Керуючись ст.ст. 255, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відповідачу ОСОБА_2 відмовити в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні зі стягненням відповідної грошової компенсації та виселення без надання іншого жилого приміщення та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні зі стягненням відповідної грошової компенсації в частині закриття провадження за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні зі стягненням відповідної грошової компенсації та виселення без надання іншого жилого приміщення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова