Справа № 133/2048/23
Провадження № 22-ц/801/489/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 рокуСправа № 133/2048/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Берегового О.Ю., Ковальчука О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 грудня 2023 року, ухвалене суддею Пєтуховою Н.О. в м.Козятині, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання,

встановив:

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на навчання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою двадцятитрьохрічного віку, за умови продовження нею навчання.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 30 серпня 2007 року. У шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3 , яка залишилася проживати разом з матір`ю.

У зв`язку з досягненням донькою повнолітнього віку, виплата відповідачем аліментів на її утримання припинилася, однак, дочка навчається на першому курсі Навчально-наукового інституту педагогіки, психології, підготовки фахівців вищої кваліфікації Вінницького державного педагогічного університету ім. Михайла Коцюбинського на денній (комерційній) формі навчання. Термін навчання складає з 19 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 80 000 гривень. У зв`язку з навчанням донька не має можливості влаштуватись на роботу з метою отримання самостійного заробітку.

Зазначає, що відповідач є працездатним, офіційно працює у ТОВ «Готель Менеджмент» та має можливість надавати матеріальну допомогу їхній донці. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку, яка навчається, тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) зі всіх видів його заробітку, щомісячно, до закінчення нею навчання, починаючи з дня пред`явлення позову 04.07.2023 та до припинення донькою навчання, тобто до 30.06.2026, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким призначити аліменти на навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 1 514 гривень щомісячно до закінчення навчання донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У скарзі зазначає, що позивачем не надано жодних доказів підтверджених витрат, окрім як витрат на навчання та придбання ювелірних прикрас. Придбання ювелірних виробів не є витратами, пов`язаними із навчанням доньки, а навпаки є предметами розкоші. Це підтверджує необхідність визначення аліментів на навчання повнолітньої доньки у твердій сумі. Позивачкою підтверджено перерахунок коштів відповідачем на картку позивача, що свідчить про сплату ним коштів за навчання доньки в розмірі 20 000 гривень в добровільному порядку. У рішенні суду вказується про витрати доньки на проїзд до навчального закладу, найм квартири, потреба в одязі, взуття, придбання підручників та іншої літератури придбання канцелярських товарів, харчування, однак доказів понесення таких витрат надано не було. Факт винаймання квартири свідчить про те, що дочка проживає окремо від матері, а тому відповідно до положень ст. 199 СК України ОСОБА_2 не є належним позивачем. Судом залишено поза увагою, що позивачка утримує свого сина від іншого шлюбу разом із чоловіком, що не відтворює реальну ситуацію. Суд, зазначаючи про те, що позивачка працюючи вихователем отримує не високу заробітну плату перекладає обов`язок по сплаті аліментів на батька, що є несправедливим та порушує вимоги ст. 141 СК України. Перебування на його утриманні ще двох неповнолітніх дітей від нового шлюбу та батька, який є інвалідом першої групи та потребує догляду є достатнім аргументом для зменшення платежів по аліментним зобов`язанням.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, виходячи з принципу рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей та засад цивільного законодавства щодо розумності і справедливості, беручи до уваги, що донька сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - ОСОБА_3 є повнолітньою, проте продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у зв`язку із навчанням в розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з 04.07.2023 і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2026, але не більше ніж до досягнення донькою 23 років, що буде достатнім для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та відповідатиме реаліям сьогодення.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 30 серпня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого повторно 22 січня 2008 року (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12 липня 2005 року (а.с.6).

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 11 червня 2011 року вбачається, що 11 червня 2011 року ОСОБА_5 уклала шлюб із ОСОБА_6 , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с.4).

ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом №231 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 21 червня 2023 року (а.с.7).

06 вересня 2023 року між ОСОБА_2 , як законним представником ОСОБА_3 , та Вінницьким державним педагогічним університетом імені Михайла Коцюбинського укладено договір про навчання у Вінницькому державному педагогічному університеті імені Михайла Коцюбинського №122/01, а також договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців (а.с.8-10).

Згідно з умовами вказаних договорів, термін навчання становить чотири роки: з 2022 року по 2026 рік, а загальна вартість - 80 000 гривень.

Відповідно до довідки, виданої директором Навчально-наукового інституту педагогіки, психології, підготовки фахівців вищої кваліфікації Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського 20 червня 2023 року за №23/111, ОСОБА_3 навчається на першому курсі СВО бакалавра цього інституту на спеціальності 053 Психологія на денній (комерційній) формі навчання. Термін навчання з 19 вересня 2022 року до 30 червня 2026 року (а.с.12).

До матеріалів справи долучено копії квитанцій про оплату навчання ОСОБА_3 , де платником вказана ОСОБА_2 (а.с.13).

Із довідки №360, виданої 11 вересня 2023 року Управлінням освіти та спорту Козятинської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 працює вихователем та сукупний її заробіток за період з вересня 2022 року по серпень 2023 року складає 116 355,51 грн; середній заробіток 9 696,29 грн (а.с.66).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 27 березня 2012 року, позивач ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.67).

Відповідач ОСОБА_1 є батьком двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.34,35).

Батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_11 . Відповідно до довідки АС №005218, виданої Козятинською м/р МСЕК, ОСОБА_11 1957 р.н., 05 січня 2009 року встановлено безтерміново І групу інвалідності, де вказано, що останній потребує сторонньої допомоги (а.с.36,37).

Із платіжної інструкції №1/431455 від 22 червня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснював переказ коштів на інший картковий рахунок в сумі 10 200 грн (а.с.39).

Відповідно до платіжної інструкції № 1/927830 від 24 квітня 2023 року ОСОБА_1 здійснив переказ коштів на інший картковий рахунок в АБ «Укргазбанк» в сумі 10 000 грн (а.с.54).

Також відповідачем долучено платіжні інструкції від 27.08.2022, 18.09.2022, 30.10.2022, 20.11.2022, 28.11.2022, 07.12.2022, 15.01.2023, 10.02.2023, 12.04.2023, 22.05.2023, 16.06.2023, 19.06.2023, 12.07.2023, 21.07.2023, із яких вбачається, що він здійснював переказ коштів на картковий рахунок, належний його батькові ОСОБА_11 (а.с.40-53).

Із довідки командира військової частини вбачається, що ОСОБА_1 з 25 лютого 2022 року являється військовослужбовцем. Вказане підтверджується також витягом з наказу №27 від 25 лютого 2022 року (а.с.56,57).

У статті 199 СК України зазначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку обох батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №346/103/17-ц.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині шостій статті 81 ЦПК України зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вказаним позовом вказувала, що їх з відповідачем дочка у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, відтак просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, зазначив про свою можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 833,50 грн щомісяця, тобто частково визнав позов.

В основу заперечень ОСОБА_1 щодо позовних вимог зазначено, що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, а також батько, який має першу групу інвалідності та на утримання якого він виділяє кошти. З наданих позивачем документів незрозуміло чи навчається дочка станом на липень-серпень 2023 року. Ним було перераховано кошти за навчання дочки безпосередньо на рахунок позивачки у розмірі 20 000 грн. Оскільки у позовній заяві визначено лише необхідність у сплаті за навчання, то при розрахунку він виходить з вартості навчання за 3 роки. Сума в місяць складає 1 667 грн, половина від якої становить 833,50 грн.

Суд першої інстанції, взявши до уваги наявність у відповідача неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, а також батька, який є інвалідом І групи, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. При цьому, суд першої інстанції вважав, що вказані обставини не звільняють ОСОБА_1 від утримання своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, від сплати аліментів.

Апеляційний суд вважає, що вказаний висновок зроблений за повного з`ясування обставин даної справи.

Фактично за своїм змістом апеляційна скарга відтворює позицію ОСОБА_1 , яка була викладена ним у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження витрат, окрім як витрат на навчання та придбання ювелірних прикрас, що підтверджує необхідність визначення аліментів на навчання повнолітньої дочки у твердій сумі.

Вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки вирішуючи питання щодо спроможності відповідача утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, судами не встановлено обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої дочки.

При визначенні вказаного розміру аліментів (1/6 частка від заробітку (доходу) відповідача) суд першої інстанції частково взяв до уваги обґрунтування вимог позивача та заперечення відповідача, і навів мотиви стягнення аліментів саме в такому розмірі.

Ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 жодних доказів на підтвердження розміру свого заробітку (доходу) не надав, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості констатувати, що визначений судом до стягнення розмір аліментів не відповідає вимогам розумності, справедливості та не є співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Безпідставними є доводи скаржника з приводу того, що ОСОБА_3 потребує лише коштів, пов`язаних з оплатою навчання, оскільки дитина, у тому числі повнолітня, для нормальної життєдіяльності та розвитку потребує не лише оплати її навчання, а і витрат на інші природні потреби, які не є безкоштовними.

Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчатися, покликано забезпечити дитині достатній матеріальний стан (певні побутові речі, соціальний і культурний розвиток тощо), адже через навчання дитина практично не має змоги працювати і самостійно заробляти кошти.

З позиції ОСОБА_1 , викладеній в апеляційній скарзі, вбачається, що він просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1 514 грн (50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб в 2024 році), тобто в твердій грошовій сумі.

Разом з тим, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ч.1 ст.200 СК України).

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину врегульовані статтею 181 СК України, у частині третій якій зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Наведені вище положення передбачають, що право вибору способу стягнення аліментів (частка від доходу або тверда грошова сума) належить саме позивачу ОСОБА_2 , разом з якою проживає дочка.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 є неналежним позивачем, оскільки факт винаймання квартири дочкою підтверджує, що дочка проживає окремо від матері, а з правом на звернення до суду відповідно до ст. 199 СК України має той з батьків, з ким проживає дитина, відхиляються апеляційним судом.

Так, матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що їх дочка зареєстрована та проживала із матір`ю до вступу до навчального закладу. Проживання дочки окремо від матері на період навчання є очевидним, як і її перебування на утриманні матері у зв`язку із навчанням на денній формі та неможливістю самостійно заробляти на життя.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні суду зазначено про те, що на утриманні позивача знаходиться також неповнолітній син ОСОБА_8 , однак судом не зазначено про те, що вона його утримує спільно зі своїм чоловіком.

Вказані доводи не обґрунтовані, оскільки скаржником не зазначено, як саме ця обставина впливає на висновок суду першої інстанції. Зі змісту рішення суду слідує, що при визначенні розміру аліментів суд не брав до уваги вказану обставину.

Так само як і не брався до уваги розмір заробітної плати позивача, тому не можна говорити про перекладання обов`язку по сплаті аліментів лише на батька.

Факт добровільної сплати аліментів не позбавляє права на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів в примусовому порядку і при цьому використання коштів, які сплачувалися батьком в добровільному порядку до звернення до суду із позовом, не є предметом дослідження.

Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції та визначення нового розміру аліментів у твердій грошовій сумі немає, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.В. Ковальчук