справа № 361/3577/22
провадження № 2/361/469/24
РІШЕННЯ

Іменем України

01 листопада 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Базир Віра Григорівна про визнання права на спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог (т. 1 а. с. 24-28), просила визнати за нею право у порядку спадкування за законом: на часткужитлового будинку АДРЕСА_1 ; на часткуземельної ділянки з кадастровим номером :01:012:0019, площею 0,2500 га (землі житлової та громадської забудови) по АДРЕСА_1 ; на часткуземельної ділянки з кадастровим номером :01:012:0020, площею 0,0319 га (землі сільськогосподарського призначення) по АДРЕСА_1 ; на часткуземельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0062, площею 0,3201 га (землі сільськогосподарського призначення), у межах села Зазим`я Броварського району Київської області.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна тітка ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, зокрема, на зазначені вище житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами та три земельні ділянки.

У визначений законом шестимісячний строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті рідної тітки ОСОБА_3 згідно із ст. 1266 ЦК України за правом представлення, оскільки її батько ОСОБА_4 , рідний брат спадкодавця, помер раніше, за рік до відкриття спадщини. Також із заявами про відмову від прийняття спадщини на її (позивача) користь після смерті тітки до нотаріуса звернулися її рідні сестри ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Вказувала на те, що за життя її тітка ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 05 травня 2014 року секретарем Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 85, яким усе належне їй майно заповідала у рівних частках рідній сестрі ОСОБА_2 та рідному брату ОСОБА_4 (батьку позивача).

Вважає, що оскільки частка у спадщині особи, вказаної у заповіті, яка померла до відкриття спадщини, вважається неохопленою заповітом та має спадкуватися за законом на загальних підставах, частка спадкового майна, яку мав би спадкувати за заповітом її батько ОСОБА_4 , є неохопленою заповітом та вона має спадкуватися спадкоємцями за законом, тому вона як племінниця померлої ОСОБА_3 має право на спадкування за законом за правом представлення частки цього спадкового майна.

23 лютого 2022 року приватний нотаріус Броварської районного нотаріального округу Київської області Базир В.Г., на заяву позивача щодо прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_3 надала відповідь, у якій повідомила позивача ОСОБА_1 про те, що враховуючи зміст заповіту ОСОБА_3 та зміст ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 та ст. 1245 ЦК України, права на спадщину після смерті ОСОБА_3 вона не має та свідоцтва про право на спадщину будуть видані на ім`я ОСОБА_2 , чим порушено її права на спадкування частки цього майна за законом за правом представлення відповідно до положень ст. 1266 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Ярмоленко А.М. суді позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеному вище, просили суд задовольнити позовні вимоги повністю. У подальшому подали заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, представник відповідача адвокат Мозговий О.О. у суді заперечував проти задоволення позовних вимог, подав до суду пояснення, у яких, посилаючись на те, що оскільки спадкодавець ОСОБА_3 при житті мала можливість змінити зміст заповіту і частину свого майна могла заповісти своїй племінниці ОСОБА_1 (позивачу), але за життя вона цього не вчинила, а це свідчить, що воля спадкодавця ОСОБА_3 була такою, щоб її майно після смерті успадкувала виключно її сестра ОСОБА_2 (відповідач), адже остання набула пріоритетного права на спадкування за заповітом всього належного спадкодавцю майна, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Третя особа: приватний нотаріус Базир В.Г. у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких пояснень не подавала.

З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 .

Померла ОСОБА_3 доводилася рідною тіткою позивача ОСОБА_1 та рідною сестрою відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно.

За життя, 05 травня 2014 року, спадкодавець ОСОБА_3 , склала заповіт, яким усе належне їй майно вона заповідала рідній сестрі ОСОБА_2 та рідному брату ОСОБА_4 , у рівних частках кожному.

Виходячи зі змісту даного заповіту, згідно із волевиявленням ОСОБА_3 кожний із визначених нею у заповіті спадкоємців після смерті спадкодавця мав право на спадкування частки спадкового майна.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто за один рік до смерті спадкодавця ОСОБА_3 та відкриття спадщини після її смерті, помер рідний брат спадкодавця, батько позивача та один із спадкоємців за вказаним заповітом ОСОБА_4 .

За змістом положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців (ст. 1270 ЦК України).

Таким чином, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її в порядку та у строки, встановлені законом, тобто вчинити дії, що свідчать про прийняття ними спадщини: постійно проживати разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подати нотаріусу у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини заяву про прийняття ними спадщини.

Протягом строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом також може відмовитися від прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1273 ЦК України).

Із копії спадкової справи № 24/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 видно, що у визначений законом шестимісячний строк до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Базир В.Г. із заявами про прийняття спадщини після її смерті звернулися: 21 грудня 2021 року рідна сестра спадкодавця ОСОБА_2 , відповідач у справі, 22 лютого 2022 року племінниця спадкодавця ОСОБА_1 , позивач у справі, а також до нотаріуса заяви про відмову від спадщини подали племінниці спадкодавця ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які від прийняття спадщини після смерті їх рідної тітки ОСОБА_7 відмовилися на користь своєї сестри ОСОБА_1

23 лютого 2022 року приватний нотаріус Базир В.Г. на заяву позивача ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , надала відповідь та повідомила її, що враховуючи зміст заповіту ОСОБА_3 та зміст ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 та ст. 1245 ЦК України, права після смерті ОСОБА_3 на спадщину вона не має та свідоцтва про право на спадщину будуть видані на ім`я ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з таким розподілом спадщини після смерті тітки ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

У ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У ч. 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

За змістом ст. ст. 1261, 1262, 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

У ч. ч. 1, 5 ст. 1266 ЦК України визначено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Правова позиція щодо правил та порядку спадкування частки у спадщині одного із спадкоємців, який помер до відкриття спадщини, висловлена Верховним Судом у поставові від 20 червня 2018 року у справі № 643/1216/15-ц та у поставові від 01 червня 2020 року у справі № 361/6553/16-ц.

Верховний Суд у вказаних справах зробив правовий висновок по застосуванню ст. 1266 ЦК України та роз`яснив, що спадкуванням за правом представлення це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємці за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу).

Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Аналіз норм ст. ст. 1222, 1223, 1245, 1261, 1262, 1266 ЦК України, обставин цієї справи, дають суду підстави для висновку про те, що частка спадкового майна, яку померла ОСОБА_3 заповідала своєму рідному брату ОСОБА_4 , батькові позивача та брату відповідача, який помер до відкриття спадщини, вважається такою, що не охоплена заповітом від 05 травня 2014 року, тому спадкування цієї частки спадкового майна має здійснюватися за законом у загальному порядку та право на її спадкування мають особи, визначені у ст. ст. 1261 1265 ЦК України.

Виходячи з наведеного вище, право на спадкування неохопленої заповітом частки зазначеного спадкового майна в рівних частках мають: рідна сестра спадкодавця ОСОБА_2 , відповідач у справі, частки, та троє племінниць спадкодавця: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 частки, кожний по 1/12 частки відповідно до ст. 1266 ЦК України. Останні троє в рівних частках спадкують ту частину спадщини, яка за законом належала б їхньому батькові ОСОБА_4 та враховуючи відмову ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 на користь сестри ОСОБА_1 , позивача у цій справі, остання має право на спадкування частки спадкового майна.

Судом встановлено, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 за законом немає.

Також відповідач ОСОБА_2 , крім спадкування по частки спадкового майна за законом, має право на спадкування частки спадкового майна за заповітом.

Доводи сторони відповідача про те, що частку спадщини, що належала спадкоємцю, який помер до відкриття спадщини, у рівних частках спадкують інші спадкоємці за заповітом згідно із вимогами ст. 1275 ЦК України, оскільки такою була воля спадкодавця, суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

У ч. 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Відмова від прийняття спадщини здійснюється шляхом подання спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини заяви про відмову відповідно до п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Заяву про відмову від прийняття спадщини спадкоємець за заповітом батько позивача ОСОБА_4 фактично подати не міг, оскільки помер ще до відкриття спадщини, тому дій які б свідчили про його відмову від спадщини за заповітом він не вчиняв.

Суд вважає, що положення ст. 1275 ЦК України про спадкування іншими спадкоємцями за заповітом частки майна у спадщині, від якої відмовився чи не прийняв один із спадкоємців за заповітом, можливе лише у випадку подачі останнім нотаріусу заяви про відмову від частки у спадщині чи не прийняття ним фактично спадщини згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Безпідставними є і доводи сторони відповідача про те, що при спадкуванні за заповітом положення ст. 1245 ЦК України застосуванню не підлягають, оскільки це суперечить волі заповідача, який усе своє майно заповідав саме особам, визначеним ним у заповіті.

Відповідно до заповіту від 05 травня 2014 року спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 згідно із волею заповідача ОСОБА_3 спадкує лише частки всього спадкового майна. Заповідач ОСОБА_3 після смерті рідного брата ОСОБА_4 , бажаючи, щоб спадщину після його смерті прийняла лише її рідна сестра, відповідач у справі, мала право та могла скасувати чи змінити вказаний заповіт, проте цього вона не зробила.

Крім того, суд звертає увагу особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. Відмова від права власності на транспортні засоби, тварин, нерухомі речі здійснюється у порядку, встановленому актами цивільного законодавства (ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч. ч. 1, 2 ст. 1274 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм дає можливість зробити висновок, що відмова від прийняття спадщини спадкоємця за заповітом чи за законом стосується певного спадкодавця, тому відмова від прийняття спадщини, яка міститься в спадковій справі, заведеній після смерті ОСОБА_4 , позивачем ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_4 на користь сестри ОСОБА_6 , не свідчить про її відмову від здійснення права спадкування за представленням.

Вирішуючи питання щодо заявлених вимог ОСОБА_1 , суд вважає, що вони підлягають задоволенню частково, лише в частині визнання за нею права на спадкування за законом частки спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , в іншій частині, зокрема, конкретизації спадкового майна, яке належить до спадкової маси, позов задоволенню не підлягає, оскільки визначення спадкової маси належить до повноважень нотаріуса, який веде спадкову справу.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права на спадкування за законом частки майна після смерті тітки ОСОБА_3 ґрунтуються на вимогах закону та у цій частині підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право на спадкування за законом частки спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Зазим`я Броварського району Київської області.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.