Справа № 446/1289/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2024 м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Котормус Т.І.;

за участі секретаря судового засідання Карпа Г.М.;

позивача ОСОБА_1 ;

представника відповідача ОСОБА_2 ;

при розгляді у відкритому підготовчому засіданні в залі суду цивільної справи за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області перебувають матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до АТ "ДТЕК Західенерго", в якій позивач просить стягнути з відповідача суму морального відшкодування в розмірі 115 556 855, 00 грн.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 18.12.2023, задоволено заяву судді Самсін М.Л. про самовідвід, справу за позовом ОСОБА_1 до АТ "ДТЕК Західенерго" про відшкодування моральної шкоди передано до канцелярії суду для повторного авторозподілу.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2023, для розгляду вищевказаної справи визначено суддю Котормус Т.І.

Ухвалою суду від 18.12.2023 позов за правилами загального позовного провадження прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання.

25.12.2023 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Карвацький Руслан Миколайовича через канцелярію суду подав заяву про відвід судді Котормус Т.І. від розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 27.12.2023 заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Карвацького Руслана Миколайовича про відвід судді вирішено передати на вирішення іншому судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, визначеному в порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвалою суду від 08.01.2024 у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Карвацького Руслана Миколайовича про відвід головуючого судді Котормус Т.І. відмовлено.

12.01.2024 позивач ОСОБА_1 зареєстрував у канцелярії суду заяву про відвід головуючого судді Котормус Т.І., яка мотивована тим, що суддя раніше розглядав справу, де стороною був позивач ОСОБА_1 і він звертався до ВРП щодо дій такого судді, вказує, що такому судді він не довіряє.

Як зазначено у абз. 2 ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи те, що заява ОСОБА_1 про відвід судді надійшла до суду 12.01.2024, що було п`ятницею, а засідання у справі було призначено на 15.01.2024, що є понеділком, то така заява про відвід подана пізніше ніж за три робочі дні до засідання, а відповідно підлягає вирішенню судом, що розглядає справу.

У підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свою заяву про відвід, вказавши, що підстави даного відводу відмінні від попередньої заяви про відвід, у задоволенні якої йому було відмовлено.

Представник відповідача ОСОБА_2 вважала такий відвід безпідставний та просила у його задоволенні відмовити.

Оцінивши доводи заяви про відвід, суд дійшов висновку, що такі є необґрунтовані та не можуть бути підставою для відводу судді.

Так, підстави для відводу судді визначені у ст. 36 ЦПК України, серед яких зокрема визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

На думку заявника, обставина, яка свідчить про упередженість судді є розгляд цим суддею іншої справи, а саме справи №446/60/16-ц у якій ОСОБА_1 був стороною і він звертався до Вищої ради правосуддя зі скаргою на дії судді у цій справі.

Судом встановлено, що дійсно у провадженні судді Котормус Т.І. перебувала справа №446/60/16, за заявою ВДВС Кам`янка-Бузького районного управління юстиції ГТУЮ у Львівській області про зміну способу і порядку виконання рішення суду, де ОСОБА_1 був стягувачем і ухвалою суду від 26.01.2016 у задоволенні такої заяви було відмовлено.

Однак суд вважає, що факт розгляду суддею згаданої вище справи та даної справи ніяк не пов`язані між собою, оскільки мають різний предмет та суб`єктний склад. Будь-яких обставин, які б необхідно було оцінити у даній справі, судом не оцінювалося у справі №446/60/16, а тому таке посилання є необґрунтоване.

Не може бути підставою для відводу і посилання позивача ОСОБА_1 на його звернення зі скаргою до ВРП щодо дій судді, так як по-перше будь-яких дисциплінарних проваджень за такими скаргами відкрито не було, по-друге факт звернення заявника зі скаргою на дії судді, сам по собі не призводить до подальшої неможливості цим суддею розглядати справу за участі особи, яка подала скаргу.

Інших підстав для відводу судді, які визначені у ст. 36 ЦПК судом не встановлено.

За таких умов, у задоволенні такої заяви про відвід необхідно відмовити.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як видно з обставин справи, позивач ОСОБА_1 через свого представника звертався із заявою про відвід судді Котормус Т.І. 25.12.2023 і ухвалою від 08.01.2024 у задоволенні такої заяви було відмовлено як необґрунтованої.

12.01.2024 позивач ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із заявою про відвід судді Котормус Т.І., яка даною ухвалою суду визнається також необґрунтованою.

Тобто, має місце повторне звернення сторони у справі із аналогічною заявою про відвід судді протягом короткого проміжку часу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Є очевидним, що про обставину розгляду суддею Котормус Т.І. справи №446/60/16 позивачу ОСОБА_1 було достеменно відомо на момент отримання ухвали про відкриття провадження у справі, а також на момент подання його представником заяви про відвід від 25.12.2023. Проте, таку обставину ОСОБА_1 не вказав одразу, а виклав у своїй повторній заяві про відвід від 12.01.2024.

Як зазначено у ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

А у пункті 1 частини 2 цієї статті вказано, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Оцінивши процесуальні дії позивача ОСОБА_1 суд вважає, що такі по своїй суті ще не є зловживанням процесуальним правом, однак така поведінка може свідчити про намагання сторони зловживати своїми процесуальними правами в подальшому, з метою перешкоджання розгляду справи судом, який визначений законом.

Враховуючи наведене та з метою недопущення подальшого зловживання процесуальними правами позивачем ОСОБА_1 , суд роз`яснює, що у відповідності до норм пункту 2 частини першої статті 148 ЦПК України, у разі зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу в сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 36, 44, 148, 259, 260 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Котормус Т.І. відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у відповідності до норм пункту 2 частини першої статті 148 ЦПК України, у разі зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу в сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 15.01.2024.

Суддя Т.І. Котормус