Справа №718/76/24
Провадження №2/718/13/24
У Х В А Л А

08.04.2024 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді Масюк Л.О.., за участю секретаря судових засідань Харабара А.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відео конференції цивільну справу № 718/76/24 за позовною заявою ОСОБА_1 (с.Ставчани Чернівецького району Чернівецької області), інтереси якої представляє ОСОБА_2 , до АТ «Сенс-Банк» (м.Київ вул..Велика Васильківська, 100) про захист прав споживачів та стягнення коштів (стягнення банківського вкладу),-

з участю учасників провадження:

представника позивача - адвоката Тарновецького В.І..

представника відповідача - адвокатки Самокиші В.Ю.,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Кіцманського районного суду Чернівецької області перебуває на розгляді вказана вище цивільна справа.

Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08.01.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження.

Представник відповідача, адвокатка Самокиша В.Ю., 26.01.2024 подала відзив на позовну заяву, а також низку письмових заяв та клопотань.

Надалі представником позивача, адвокатом Тарновецьким В.І., 04.03.2024 року подано до суду позовну заяву в новій редакції з позовними вимогами про визнання дійсним Договору на відкриття депозитного рахунку та стягнення депозитних коштів.

В підготовчому засіданні представник АТ «Сенс-Банк» Самокиша В.Ю. підтримала клопотання про направлення вказаної позовної заяви в новій редакції за підсудністю до Голосіївського районного суду м.Києва на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, посилаючись на те, що згідно з ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходження згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. А оскільки місцезнаходження відповідача АТ «Сенс Банк» 03150, м.Київ, вул..Велика Васильківська, 100, що територіально відноситься до Голосіївського районного суду м.Києва, а тому справа підсудна вказаному суду.

Також представник АТ «Сенс-Банк» Самокиша В.Ю. просила залишити позов без руху на підставі ч. 11 ст. 187 ЦПК України через відсутність в ньому відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову та попереднього розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс або очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відсутність доказів сплати судового збору, незавірення копій документів.

Також представник АТ «Сенс-Банк» Самокиша В.Ю. просила відмовити у прийнятті позовної заяви у новій редакції та її повернути, вказуючи на те, що позивач у новій редакції позову звертається із двома позовними вимогами: вимогою про визнання дійсним договору, що є основною вимогою, а вимога про стягнення за цим договором є похідною. Вважає, що до позовної вимоги про визнання дійсним договору банківського вкладу №18 від 03.10.2003 не застосовується Закону України «Про захист прав споживачів», а як до похідної від неї стягнення коштів за нікчемним договором, теж не може бути застосований цей Закон.

На думку адвоката Самокиші В.Ю. позивач не являється споживачем, а Банк надавачем послуг, договірні відносини між сторонами відсутні. Таким чином вважає, що позивачем змінено і предмет і підставу позову, що є недопустимим, а тому просить відмовити у прийнятті позовної заяви у новій редакції та повернути її ОСОБА_1 .

Представник позивачки, адвокат Тарновецький В.І., в підготовчому засіданні просив залишити заявлені стороною відповідача клопотання без задоволення як такі, що спрямовані на затягування розгляд справи та посилається на те, що підстав для відмови у прийнятті нової редакції позовної заяви немає, адже відповідно до частини 3 статті 49 ЦПК України, позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Зміна предмету позову можлива, зокрема шляхом доповнення позовних вимог новими. Предметом первісного позову є стягнення з Банку коштів згідно договору банківського вкладу №18 від 03.10.2003 року, що укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та Позивачем. Підставою первісного позову є обставини (факт) укладення (підписання) між ПАТ «Укрсоцбанк» та Позивачем письмового Договору банківського вкладу №1 від 03.10.2003 року, внесення позивачем коштів на депозит згідно Договору банківського вкладу №18 від 03.10.2003 року, та факт відмови Банку від повернення Позивачу залишку по депозиту. У зв`язку із оспорюванням Банком чинності дії Договору банківського вкладу №18 від 03.10.2003 року, позивач вважав за необхідне доповнити позовні вимоги додатковою позовною вимогою - про визнання дійсним Договору банківського вкладу №18 від 03.10.2003 року в порядку ч.2 ст.218 ЦК України.

Вважає, що підставою первісного та позову у новій редакції виступають обставини (юридичні факти) підписання між ПАТ «Укрсоцбанк» та Позивачем письмового Договору банківського вкладу №18 від 03.10.2003 року, внесення позивачем коштів на депозит згідно Договору банківського вкладу №18 від 03.10.2003 року, та факт відмови Банку від повернення Позивачу залишку по депозиту. Тобто, первісний позов, та позов у новій редакції заявлений з одних і тих самих підстав. Просить врахувати, що підстави позову не можна змішувати з нормами права, на які посилається позивач.

Щодо клопотання про залишення нової редакції позовної заяви без руху у зв`язку із несплатою судового збору, представник позивача ОСОБА_2 теж подає своє заперечення у якому звертає увагу суду на те, що доповнення позову про стягнення банківського вкладу додатковою позовною вимогою про визнання дійсним договору банківського вкладу на підставі якого заявлена вимога про стягнення не дає підстав стверджувати, що така додаткова вимога повинна оплачуватися судовим збором.

За змістом статті 1 Закону «Про захист прав споживачів», вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне наданняцих послуг, а тому вкладник, звертаючись до суду з позовом, пов`язаним з порушенням його прав за договором банківського вкладу, звільняється від сплати судового збору напідставі частини 3 статті 22 Закону «Про захист правспоживачів». Обрання споживачем такого способу захисту своїх прав - як визнання дійсним договору банківського вкладу, укладеного між споживачем і виконавцем, з огляду на його невизнання банківською установою (виконавцем) не може вважатися способом судового захисту, який не пов`язаний із захистом прав споживача, та таким, що потребує оплати судовим збором, оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не обмежує споживача банківських послуг у праві використання будь-якого способу судового захисту цивільних прав, який має на меті захистити порушене чи невизнане право споживача.

Також представник позивача заперечував щодо задоволення клопотання представника відповідача про передачу справи до іншого суду за підсудністю, оскільки вважає, що відсутні такі підстави, оскільки предмет спору за поданим позовом виник у зв`язку з невиконанням Банком своїх зобов`язань за договором банківського вкладу №18 від 03.10.2003 року, укладеним між ПАТ «Уксоцбанк» та позивачем.

Ухвалою Кіцманського районного суду від 08.01.2024 року було відкрито провадження у справі. Дана ухвала Відповідачем не оскаржувалася. Доповнення предмету позову позовною вимогою про визнання дійсним договору банківського вкладу не впливає на підсудність справи, так як зміст правовідносин сторін залишається незмінним - невиконання банком своїх обов`язків за договором банківського вкладу.

Позовна вимога про визнання дійсним договору банківського вкладу не змінює суті спору про захист прав споживачів, а тому не може бути підставою для передачі справи до іншого суду. Разом з тим просить врахувати і те, що відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Заслухавши позицію представників сторін, дослідивши отримані клопотання, заперечення на них та матеріали справи з їх підстав, доходжу таких висновків.

Щодо прийняття позовної заяви у новій редакції, суд виходить із наступного.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Крім того, загальні положення ЦПК України вказують, що підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Предмет позову це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

Зміна предмету позову можлива, зокрема шляхом доповнення позовних вимог новими.

Предметом первісного позову є стягнення з Банку коштів згідно договору банківського вкладу №18 від 03.10.2003 року, що укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та Позивачем.

Підставою первісного позову є обставини (факт) укладення (підписання) між ПАТ «Укрсоцбанк» та Позивачем письмового Договору банківського вкладу №18 від 03.10.2003 року, внесення позивачем коштів на депозит згідно Договору банківського вкладу №18 від 03.10.2003 року, та факт відмови Банку від повернення Позивачу залишку по депозиту.

У зв`язку із надходженням від відповідача відзиву на позов з посиланням на те, що відповідач вважає договір банківського вкладу №18 від 03.10.2003 року нікчемним, позивачем було доповнено предмет позову новою вимогою про визнання договору банківського вкладу №18 від 03.10.2003 року дійсним в порядку ч.2 ст.218 ЦК України.

Предметом позову згідно нової редакції позовної заяви є визнання дійсним Договору банківського вкладу №18 від 03.10.2003 року, та стягнення з Банку коштів згідно договору банківського вкладу №18 від 03.10.2003 року, що укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та Позивачем.

Підставою позову згідно нової редакції позовної заяви є ті самі обставини (факти) укладення (підписання) між ПАТ «Укрсоцбанк» та Позивачем письмового Договору банківського вкладу №18 від 03.10.2003 року, внесення позивачем коштів на депозит згідно Договору банківського вкладу №18 від 03.10.2003 року, та факт відмови Банку від повернення Позивачу залишку по депозиту.

Тобто, підстави позову позивач не змінював, враховуючи, що підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п.5 ч.2 ст.119 ЦПК) і докази, що підтверджують кожну обставину.При цьому підстави позову не слід змішувати з нормами права, на які посилається позивач.

Таким чином посилання позивача на норму ч.2 ст.218 ЦК України як на підставу для захисту його прав споживача не впливає на підстави позову, оскільки це є правозастосуванням.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для прийняття до розгляду позовної заяви у новій редакції, що не суперечить положенням ст. 49 ЦПК України.

Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, та вичерпного переліку способів судового захисту прав споживачів, тобто слід мати на увазі, що способи захисту прав споживачів можуть визначатися цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, якщо їхньою метою (ціллю) є захист прав споживача у правовідносинах, що виникли між споживачем послуг та виконавцем.

З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Тому вкладник, звертаючись до суду з позовом, пов`язаним з порушенням його прав за договором банківського вкладу, звільняється від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону «Про захист прав споживачів».

Така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року по справі № 817/649/16 та постанові Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-37цс16 відступати від якого Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав.

Доповнення позову про стягнення банківського вкладу додатковою позовною вимогою про визнання дійсним договору банківського вкладу на підставі якого заявлена вимога про стягнення не дає підстав стверджувати, що така додаткова вимога повинна оплачуватися судовим збором, а також, що така вимога впливає на підсудність справи, так як зміст правовідносин сторін залишається незмінним - невиконання банком своїх обов`язків за договором банківського вкладу.

Позовна вимога про визнання дійсним договору банківського вкладу не змінює суті спору про захист прав споживачів, а тому не може бути підставою для передачі справи до іншого суду і необхідності сплати судового збору.

Таким чином, суд не вбачає підстав для передачі справи до іншого суду.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Керуючись ст. 12, 197, 200 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву (клопотання) представника позивачки ОСОБА_1 , адвоката Тарновецького В.І., про доповнення предмету позову - задовольнити.

Прийняти до розгляду позовну заяву в новій редакції ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів та стягнення банківського вкладу.

Клопотання представника відповідача АТ «Сенс Банк» Самокиші Вікторії Юріївни про відмову у прийнятті позовної заяви у новій редакції та її повернення; про залишення позовної заяви у новій редакції без руху; про направлення справи за підсудністю - залишити без задоволення.

У підготовчому судовому засіданні оголосити перерву до 23.05.2024 року до 10:30 год.

Відповідач має право протягом 15 календарних днів з дня отримання даної ухвали надіслати суду відзив на позовну заяву в новій редакції.

Відповідач має право в цей же строк надіслати позивачу, за наявності іншим відповідачам, третім особам копії відзиву та доданих до нього документів.

Роз`яснити відповідачу, що в разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

В судове засідання викликати сторони по справі.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://court.gov.ua/sud2406.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Кіцманського

районного суду: Л.О.Масюк