Справа № 571/730/24
Провадження № 2/571/194/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року с-ще Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Комзюк А.Ф., при секретарі судового засідання Гордійчук Т.О., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Ціпана О.П., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача-адвоката Чорнобривого В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення права власності,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, які залишилися після смерті батька.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 дід позивача. За життя він склав заповіт, згідно якого належний йому житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 заповів своєму сину ОСОБА_4 - батьку позивача.

ОСОБА_4 спадщину прийняв, оскільки на момент смерті спадкодавця - свого батька був зареєстрований та проживав разом з ним. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя заповіту він не склав.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить і успадкований ним житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

На момент смерті спадкодавця позивач був зареєстрований та проживав з ним, що підтверджується копією довідки Рокитнівської селищної ради.

Таким чином позивач, як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину після смерті свого батька, оскільки постійно проживав з ним та у встановлений законодавством строк від прийняття спадщини не відмовився.

З метою оформлення спадщини позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Тарасюка О.Г. Нотаріус заяву прийняв та зареєстрував спадкову справу. 04 грудня 2023 року нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок було відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, щодо належності цього майна спадкодавцю. Відсутність такого документа обумовлена тим, що ОСОБА_4 спадщину (житловий будинок) прийняв, однак свідоцтва про право на спадщину за життя не оформив.

Відповідно до технічного паспорта успадкований позивачем житловий будинок з надвірними будівлями складається з: А-І - житловий будинок загальною площею 56.8 м.кв., житловою площею 27.3 м.кв.; а - прибудова; Б - сарай; №1 - огорожа; В - вбиральня.

Як вбачається з технічного паспорта, житловий будинок відповідає державним будівельним нормам і факти самовільного будівництва відсутні.

Випискою з інвентаризаційних матеріалів підтверджується, що право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за померлим ОСОБА_3 .

Відповідачем у даній справі є ОСОБА_2 - тітка Позивача, сестра ОСОБА_4 та донька ОСОБА_3 , яка також зверталася за прийняттям спадщини та претендує на вищевказаний житловий будинок.

Вартість житлового будинку становить 287606,00 гривень.

На момент подачі позову судові витрати становлять 8876,06 гривнь та складається з: 2876.06 гривень - витрати по сплаті судового збору, 6000.00 гривень - витрати на оплату професійної правничої допомоги.

Посилаючись на норми статей 1217,1223,1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» та пункт 3.3. Інформаційного листа від 16.05.2013 р. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та складається з: А-І житловий будинок загальною площею 56,8 м.кв. та житловою площею 27,3 м.кв.; а прибудова; Б сарай; №1 огорожа; В вбиральня. Судові витрати просив покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

23 травня 2024 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву , згідно якого відповідач вважає позовну заяву безпідставною і як такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно паспортних даних батько значився як ОСОБА_3 . Відповідно цих даних покійному батьку і було видано відділом РАГСУ Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області 11 травня 2001 року свідоцтво про смерть НОМЕР_1 . З приводу наведених розбіжностей в імен батька на її запит Українським бюро лінгвістичних експертиз був зроблений експертний висновок № 056/1639-п від 01 листопада 2023 року, згідно якого імена « ОСОБА_5 » і « ОСОБА_6 » є ідентичними.

10 червня 1978 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 , тривалий час з чоловіком проживала за межами Рівненської області. В зв`язку із тим, що чоловік зловживав спиртними напоями, повернулася проживати у батьківську хату, що по АДРЕСА_1 , де була прописана 04 березня 1998року. Вона з батьком проживала в одній половині хати, а в іншій половині проживав син батька - ОСОБА_4 . Він був одружений із ОСОБА_8 , яка в 2004 році розірвала із ним шлюб і, забравши сина ОСОБА_9 та інших дітей, пішла жити в село Рокитне, де зняла в оренду будинок, який потім викупила. З цього часу ОСОБА_10 в будинку АДРЕСА_1 не проживав, лише значився там прописаним.

Вона доглядала батька, прала йому білизну, готувала їжу, тощо, підтримувала у належному стані будівлі - проводила ремонти, побілку, фарбування та інше. А коли батько помер - організувала похорони. Після смерті батька піклувалася про брата ОСОБА_11 . А коли він помер, також організовував, похорони. Сина ОСОБА_9 не було навіть на похоронах.

Після смерті батька і брата вона продовжувала доглядати господарство, підтримувала в належній формі будівлі, опалювала хату, садила огород та інше. Таким чином прийняла спадщину, що відповідає вимогам частині третій ст.1268 ЦК України.

Про заповіт батька вона не знала, дізналася про це пізніше. Aле виникає запитання: чи дійсний цей заповіт на сьогоднішні день?

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщині встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкритті спадщини (ст.ст. 1220, 1270 ЦК України). Таким чином право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує особу, яка претендує на спадщину, у шестимісячний термії подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Проте, як видно із фактичних обставин справи, батько позивача - ОСОБА_4 за життя (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), не вжив заходів для прийняття спадщини згідно заповіту померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_3 (заповіт був складений 15 листопада 1994 року, як цього вимагає закон.

Отже, якщо ОСОБА_4 не вчинив дій щодо прийняття спадщини, в установлені законом строки не заявив про свої спадкові права, то право на спадкування йому не належить внаслідок спливу строку на його реалізацію. А тому син ОСОБА_12 , ніякого відношення до прийняття спадщини після смерті батька не має. Тому вимоги про визнання права власності на майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є безпідставними. З огляду на наведене просить відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання права власності (а.с.46-47).

27 травня 2024 року представник позивача подав відповідь на відзив у якому, посилаючись на норми ЦПК України просив відмовити у прийнятті відзиву на позов та повернути його відповідачу, а спір вирішувати за наявними матеріалами справи, які подані з дотриманням процесуальних норм (а.с.61-62).

11 вересня 2024 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив у яких вказала, що строк подання відзиву на позовну заяву вона пропустила з поважних причин. Її син ОСОБА_13 , є учасником бойових дій у війні, розв`язаній російською федерацією проти України. Захищаючи Батьківщину, він 12.10.2023 отримав важке поранення - мінно-вибухову травму. Тривалий час син проходив лікування у відділенні мікросудинної, пластичної та відновлювальної хірургії клініки імені О.О. Шалімова НАМН України у м. Києві. Йому було зроблено шість операцій. Здоров`я сина було на першому місці.

Вважаю, що вимоги представника позивача у відмові у прийнятті відзиву на позов та повернення його відповідачу, а спір вирішувати за наявними матеріалами справи, тобто на підставі вимог позивача, є безпідставними та незаконними. Адже такий підхід представника позивача суперечить завданням та основним засадам цивільного судочинства, викладеним у ст. 2 ЦПК України. Однією із таких засад є змагальність сторін, що відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (а.с.69-71).

Ухвалою суду від 12 червня 2024 року вирішено клопотання про витребування доказів, а саме про витребування у приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Тарасюка О.Г. належним чином завірену копію спадкової справи №71343886 (номер у спадковому реєстрі 214/2023), заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 12 червня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_14 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та доповнив, у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомив, що спірний будинок після смерті батька мав залишитися найменшому сину ОСОБА_11 . Після смерті батька ОСОБА_16 залишився проживати в цьому будинку, тобто вступив у спадщину. Потім, після смерті ОСОБА_17 спадщину прийняв позивач ОСОБА_1 , але нотаріус йому відмовив у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. Показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 є суперечливими, тому не мають прийматися до уваги. Щодо заперечень відповідача, що заповіт є недійсним і нотаріус вчинив неправильно, то жодних доказів у підтвердження такого не надано. Оскільки позов є обґрунтований, то просить задовольнити його у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та доповнила, що спірний будинок батько умовно поділив на дві частини. В одній частині проживав брат ОСОБА_16 із своєю сім`єю, в іншій вона з батьком. Батько помер у 2001 році, вона залишилася проживати у своїй частині будинку, а брат ОСОБА_16 жив у іншій. Згодом брат розлучився, дружина з дітьми пішла жити окремо. А ще згодом, ОСОБА_16 став проживати там де працював, на пилорамі. Інколи приходив додому. Про батьківський заповіт вона не знала.

Представник відповідача-адвокат Чорнобривий В.П. вважає позовні вимоги безпідставними, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву та доповнив, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 . Щодо розбіжностей у по батькові відповідачки, то надано експертний висновок, що імена ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є ідентичними. Так, згідно рішення виконкому Рокитнівської селищної ради №49 від 17.11.1961 ОСОБА_3 отримав земельну ділянку та побудував спірний будинок. Батько позивача ОСОБА_16 був зареєстрований у будинку. У 1998 році в силу сімейних обставин ОСОБА_2 повернулася в ОСОБА_20 і стала проживати в цьому будинку. Після одруження, у одній половині будинку жив ОСОБА_16 із своєю сім`єю, в іншій відповідач зі своїм батьком. Про заповіт відповідач не знала. Однак, після смерті батька похоронила його та продовжувала доглядати будинок, садити город, підтримувала будинок і належному стані. Син ОСОБА_16 спадщини не прийняв, оскільки не вчиняв жодних дій і не заявляв про свої права на спадкове майно. До суду, за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини не звертався. Заповіту після смерті ОСОБА_3 в реєстрі не було, відомості по заповіту були внесені у реєстр після смерті ОСОБА_4 на підставі дублікату. Тому викликає сумній у дійсності вказаного заповіту та правомірності дій нотаріуса. Більш того, позивач протиправно заволодів будинковою книгою та незаконно виготовив технічний паспорт на себе. Вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, тому присить відмовити у їх задоволенні.

Свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що є близьким другом позивача, відповідач є його сусідкою. ОСОБА_4 знав, помер у 2020 році. В основному, ОСОБА_4 проживав в АДРЕСА_1 , проживав до 2017 року, потім став проживати на фірмі ОСОБА_22 по вулиці Новій. Не знає, чи був ОСОБА_1 на похоронах свого батька.

Свідок ОСОБА_23 пояснив суду, що добре знав ОСОБА_17 , разом працювали на пилорамі. Часто ходив до нього додому, він проживав в АДРЕСА_1 . Останні пару років проживав на фірмі, там працював кочегаром, сторожем. Казав, що йому там краще.

Свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що від сестри ОСОБА_2 стало відомо, що племінник ОСОБА_1 хоче забрити будинок. За життя батька приїжджав і бачив, що в лівій частині будинку жив ОСОБА_16 , в правій проживала сестра ОСОБА_24 з батьком. Батько говорив, що та половина ОСОБА_11 , а друга сестрина. На день смерті батька в будинку жили брат ОСОБА_16 та сестра ОСОБА_24 . Після розлучення ОСОБА_16 проживав десь у іншому місці. Після смерті батька на будинок він не претендував, про заповіт не знав, стало відомо лише зараз. Після смерті батька сестра ОСОБА_24 залишилася проживати в будинку, доглядала будинок, обробляла земельну ділянку. Потім помер ОСОБА_16 , на похоронах ОСОБА_9 не було.

Свідок ОСОБА_25 пояснила суду, що знає позивача та відповідача, є двоюрідною сестрою відповідача. На день смерті дядька ОСОБА_3 , в будинку жили дочка ОСОБА_24 з дітьми та син ОСОБА_16 . Після смерті батька ОСОБА_24 доглядала будинок, красила та білила його,доглядала за городом та садком. ОСОБА_16 нічого не робив. Коли помер ОСОБА_16 , то вона з чоловіком його хоронили, оскільки ОСОБА_24 була хвора на ковід, позивача на похоронах не було.

Свідок ОСОБА_26 пояснила суду, що відповідач ОСОБА_27 зі своєю сім`єю проживає у спірному будинку давно. ОСОБА_28 також там жив. ОСОБА_3 добре знала. На день його смерті з ним жили дочка ОСОБА_24 та її діти. Не пам`ятає, чи жив ОСОБА_16 . ОСОБА_24 займалася похоронами батька, все скуповувала на поминальний обід, сусіди допомагали. Не пам`ятає, щоб ОСОБА_16 займався похоронами.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.

Статтями 15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Його батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер у селищі Рокитне, Рокитнівського району Рівненської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 (а.с.16).

Згідно довідки Рокитнівської селищної ради №07-20/604 від 22.09.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований за місцем проживання по АДРЕСА_1 . Разом з ним на день його смерті був зареєстрований та проживав його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.17).

Відповідно до статтей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами частини 2 статті 1220 ЦК України, ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів спадкової справи №214/2023, розпочатої 04 жовтня 2023 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 04 жовтня 2023 року звернувся до приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Тарасюка О.Г. із заявою та повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4 , після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Просив видати йому свідоцтво про право спадщини за законом (а.с.87,91).

04 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Тарасюка О.Г. із заявою та повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4 , після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав його батьку ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після смерті якого він прийняв, але не оформив. Просив видати йому свідоцтво про право спадщини за законом (а.с.102).

Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 04.12.2023 року, приватний нотаріус Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Тарасюк О.Г., у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності майна спадкодавцеві, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24).

З урахуванням відомостей, викладених у довідці Рокитнівської селищної ради від №07-20/604 від 22.09.2024, відповідно приписів частини 3 статті 1268 ЦК України, можна вважати, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв його син ОСОБА_1 , оскільки був зареєстрований та проживав разом з батьком (а.с.17).

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

На замовлення ОСОБА_1 16.10.2023 КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» Рівненської обласної ради виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого житловий будинок та господарські будівлі побудовані у 1961 році, (а.с.20,21-23).

Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів, виданої КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» Рівненської обласної ради №4433 від 16.10.2023, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано в Рівненському обласному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №2 під реєстровим №118-261, власник ОСОБА_3 , підстава виникнення права власності договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідчений Сарненською нотаріальною конторою 22.03.1962 р№569, форма власності причата, частка 1/1 (а.с.19).

Відповідно до висновку про вартість майна від 16.02.2024 року, вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (без урахування вартості земельної ділянки) за адресою: АДРЕСА_1 , на дату оцінки 16 лютого 2024 року становить 287 606,00 гривень без ПДВ (а.с.25).

Разом з тим, відповідач ОСОБА_29 заперечує факт прийняття позивачем спадщини після смерті ОСОБА_4 , вказуючи на те, що у 2004 році ОСОБА_8 розлучилася з її братом - ОСОБА_30 і, забравши дітей, пішла жити в село Рокитне, де зняла в оренду будинок, який потім викупила. З цього часу ОСОБА_10 в будинку АДРЕСА_1 не проживав, алише значився зареєстрованим.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як на підставу своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на норми статей 1217,1223,1268 ЦК України та те, що спірний будинок належить його батьку ОСОБА_4 , який спадщину прийнчв, але не оформив.

Водночас, твердження позивача про те, що спірний житловий будинок належить його батьку ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 , однак її не оформив, не заслуговує на увагу суду з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.12).

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_3 .

Згідно дублікату заповіту, який має силу оригіналу, в селищі Рокитно Рівненської області, п`ятнадцятого листопада 1994 року ОСОБА_3 15.11.1994 року склав заповіт, згідно якого зробив розпорядження: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 , який належить йому на праві особистої власності, заповів сину ОСОБА_4 . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Витичак А.М. 15.11.1994 року (а.с.13).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №74660947 від 08.11.2023, дублікат заповіту внесено до спадкового реєстру 08.11.2023 року під №1160 Рівненською державною нотаріальною конторою (а.с.14).

Згідно відомостей будинкової книги, за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_4 зареєстрований з 02 лютого 1990 року. ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною адресою з 04 березня 1998 року (а.с.104-116).

Згідно довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» Рокитнівської селищної ради №07-20/705 від 27.10.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , був зареєстрований за місцем проживання по АДРЕСА_1 . Разом з ним на день його смерті зареєстровані та проживали його: донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; онук ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; онука ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; правнучка ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ; невістка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ; син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; онук ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_14 та онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.15).

За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов?язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак спірні правовідносини, що пов`язані із питаннями саме відкриття та прийняття спадщини після смерті такої особи на той час були врегульовані нормами ЦК УРСР у редакції 1963 року.

За правилами статей 529-530 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, подружжя та батьки померлого.

Згідно статті 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Статтею 561 ЦК УРСР було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає.

Так, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини.

Згідно статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні були бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі №6-138цс13 зроблено висновок, що відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 145/797/15-ц вказала, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Аналогічні висновки викладені Верхоним Судом у постанові від 24 вересня 2020 року по справі № 143/495/19-ц (провадження № 61-4957св20).

Разом з тим, суду не надано належних та допустимих доказів у підтвердження того, що упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) його син ОСОБА_4 фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та подавав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно з вимогами статей 76, 77,79,80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи встановлені обставини у справи та правові норми, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 належить його батьку ОСОБА_4 в порядку спадкування, а доказування не може грунтуватися на припущеннях, тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Приймаючи до уваги те, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 264,265, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне рішення складено 17.12.2024.

Суддя А.Ф.Комзюк