Справа № 159/7750/23
Провадження № 2/159/347/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участю секретаря судового засідання Панечко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом підприємства теплових мереж «Ковельтепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплоенергію,

ВСТАНОВИВ

15.11.2023р. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області судовий наказ від 26.09.2023р. про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги скасовано.

21.12.2023 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожите тепло за розрахунковий період з жовтня 2021р. по листопад 2023р. в сумі 8631,40 грн., а також витрати по оплаті судового збору 2684 грн.

Позов обґрунтовано тим, що Комунальне підприємство теплових мереж «Ковельтепло» надає послуги теплопостачання квартири АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач.

Відповідачі користуються послугами, які надає їм ПТМ «Ковельтепло» з теплопостачання квартири, в добровільному порядку їх не сплачують та на неодноразові нагадування про необхідність погасити борг не реагують, внаслідок чого заборгованість відповідачів перед підприємством за період з жовтня 2021р. по листопад 2023р. складає 8631,40 гривень.

Несвоєчасна оплата відповідних комунальних послуг дестабілізує фінансовий стан підприємства, а тому ПТМ «Ковельтепло» звернулось до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість, що виникла по оплаті за комунальні послуги, в сумі 8631,40 грн. та судові витрати у справі в сумі 2684,00 грн.

Відповідач подав відзив в якому зазначив, що він проживає у гуртожитку, плата за який стягується одним платежем, гуртожиток перебуває на балансі РЖКП №1, також він має пільгу по оплаті за комунальні послуги в розмірі 50% згідно ст.22 ЗУ «Про міліцію» Крім того температура у його помешканні не відповідає нормі ДБН В.2.2-15-2005.

Позивач подав відповідь на відзив у якому зазначив, що у будинку де розташована квартира відповідача встановлений лічильник теплової енергії. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2013р. №159/5939/13-ц визнано укладеним Договір №1-6555 між сторонами на основі типового договору затвердженого Постановою КМУ від 21.07.2005р. №630, цей договір діяв до 01.12.2021р. Крім того, 19.10.2021р. на сайті ПТМ «Ковельтепло» опубліковано публічні договори приєднання, форми якої затверджено Постановами КМУ №1022, 1033 від 08.09.2021р. Закон «Про міліцію» втратив чинність тому з 07.11.2015р. пільги до відповідача не застосовуються.

В судовому засіданні представник позивача доповнив, що наразі всі пільги монетизовані і якщо відповідач має якісь пільги, він повинен звертатися для їх отримання в управління соцзахисту.

В судовому засіданні відповідач зазначив, що позивач безпідставно нараховує йому плату за тепло, раніше суд також незаконно стягнув з нього заборгованість, що порушує його конституційні права. Категорично відмовляється від оплати нарахованих йому сум.

Суд, перевірив доводи сторін, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про таке.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується копію Свідоцтва про право власності на житло від 19.10.2016р. наданого відповідачем.

За даною адресою відповідачу відкрито особовий рахунок 1/ НОМЕР_1 , відповідно до розрахунку за період з жовтня 2021р. по листопад 2023р. відповідачу нараховано до сплати суму 8631,40 грн. за спожите тепло.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2013р. №159/5939/13-ц визнано укладеним Договір №1-6555 між сторонами на основі типового договору затвердженого Постановою КМУ від 21.07.2005р. №630.

19.10.2021 року на сайті ПТМ «Ковельтепло» опублікувано публічні договори приєднання, форми яких затверджені Постановами Кабінету Міністрів України № 1022 та № 1023 від 08.09.2021 року.

Згідно рішення виконкому Ковельської міської ради від 15.11.2018р. №389, 09.09.2021р. №352 та Наказом №204 від15.10.2021р. із додатком до нього встановлені тарифи за споживання теплової енергії.

У будинку діє система централізованого опалення, встановлений загальнобудинковий лічильник теплової енергії, що не заперечується сторонами.

Розрахунок вартості послуги з централізованого опалення квартири проводиться на підставі показів теплового лічильника, пропорційно опалювальній площі приміщення 17,7 кв.м., а також встановлення плати за абонентське обслуговування 28,62 грн.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до частини п`ятої статті 13 ЗУ «Про житлові комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Судом встановлено, що письмовий договір між сторонами не укладався, однак ПТМ «Ковельтепло» надавало комунальні послуги, а відповідач, як співвласники житла, користувався ними, що не заперечується відповідачем (відповідач в судовому засіданні вказав, що радіатори опалювання були теплі), тобто договір фактично існував.

Відповідно до частини першої статті 5 зазначеного Закону, до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до положень частин 1, статті 9 цього Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У відповідності до частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

При цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 ЖК Української РСР.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання», у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16.

Крім цього, варто зазначити, що сама по собі відмова споживача від отримання послуг з теплопостачання гарячої води без реального і санкціонованого компетентними органами відключення його житла від теплопостачання не звільняє останнього від оплати таких послуг.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що квартира, в яку послуги з централізованого опалення надає ПТМ «Ковельтепло», належить на праві особистої власності відповідачу.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує.

Згідно вимог ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення зазначеної статті встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпечення збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєю власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

З огляду на зазначене, нести усі витрати, пов`язані з утриманням майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, зобов`язаний його власник. А відсутність договору між позивачем та відповідачами не позбавляє відповідачів обов`язку сплачувати за послуги, пов`язані з утриманням майна, яке перебуває у їх власності і користуванні.

Оскільки відповідач є власником квартири, суд приходить до висновку про стягнення з нього заборгованості за тепло.

Доказів, які б спростовували наведені вище обставини, у тому числі і щодо тарифів та розміру заборгованості, суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати, які складаються з судового збору за подачу позову в сумі 2415,60 грн., а також сплаченого позивачем в сумі 268,40 грн. судового збору, при зверненні з заявою про видачу судового наказу, який пізніше було скасовано згідно ч.2 ст.164 ЦПК України.

Щодо доводів відповідача про пільги суд зазначає, про таке.

Згідно ч.2, ч.6 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідачем подано суду незасвідчені довідки №312/04-02-03 від 10.07.2014р. та №1188/6 від 23.07.14, на вимогу суду оригінал цих довідок відповідач суду не пред`явив, отже ці довідки не береться судом до уваги.

Щодо температурних умов у квартирі, відповідачем надано незасвідчені копії Акту перевірки ДСЕС України від 27.01.2005р., 02.03.2011р., протокол проведення досліджень метерологічних факторів від 02.03.2011р, лист №5.1-03/649 від 09.03.2011р., заява відповідача в Ковельтепло від 06.08.2012р., від 21.08.2012р., Акт від 13.09.2012р., відповідачем для огляду було суду надані оригінали цих копій, одже суд бере їх до уваги, але ці докази вказують на обставини, які існували до розрахункового періоду боргу і на висновки суду про наявність у позивача заборгованості не впливають. Крім того, як вбачається з Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.11.2018р. №159/2335/18, яке було залишено без змін Постановою Волинського апеляційного суду від 11.04.2019р., встановлено підставіть нарахування плати за теплопостачання за попередні періоди. Отже подані відповідачем докази не спростовують підставність нарахування та розмір заборгованості за спожиту теплову енергію та відповідних постуг за розрахунковий період з жовтня 2021р. по листопад 2023р. в сумі 8631,40 грн.

Таким чином, суд приходе до висновку, що відповідачем не доведено обставини на які він посилається на спростування вимог позивача про нараховані комунальні послуги.

Інші докази подані сторонами не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 322, 526 ЦК України, ст.ст. 5,7, 12,13, 19, 25 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» заборгованість за спожиту теплову енергію за розрахунковий період з жовтня 2021р. по листопад 2023р. в сумі 8631,40 грн., а також витрати по оплаті судового збору 2684 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.03.2024 року.

Головуючий:О. Г. ШИШИЛІН

Повне найменування сторін:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут», , адреса: вул.Єршова, 11-А, м.Луцьк.

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .