ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/177/22
Провадження № 2-п/210/7/24
У Х В А Л А

іменем України

26 березня 2024 року м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Вікторович Н.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання Біди А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 квітня 2022 року за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2024 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 квітня 2022 року за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якій відповідач ОСОБА_1 просила суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.04.2022 року, переглянути та скасувати заочне рішення від 04.04.2022 року по справі №210/177/22 і призначити новий судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування заяви відповідач ОСОБА_1 зазначила, що при ухвалі судом вказаного заочного рішення вона не була повідомлена належним чином про перебування у провадження суду вказаної цивільної справи. Після ознайомлення з текстом заочного рішення та позовною заявою, відповідач заперечує проти позовних вимог, вважає, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом в лютому 2022 року з вимогу про стягнення заборгованості за період з 01.02.2016 року по 01.10.2021 року, тобто, з порушенням встановлених вимогами ст. 257 ЦК України строків позовної давності.

Ухвалою суду від 15 березня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 квітня 2022 року за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні призначеному на 26 березня 2024 року присутня не була, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи Довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber».

Представник позивача Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Однак, поза межами судового засідання, а саме 26 березня 2024 року від представника позивача ОСОБА_4 на адресу суду надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в якому остання зазначила, що в заяві про перегляд заочного рішення заявник не посилається на жодні докази, які мають істотне значення для справи. Щодо посилання відповідача на застосування позовної давності, яка пропущена позивачем зазначила, що відповідно до розрахунку заборгованості відповідачами систематично здійснювалась часткова оплата за послугу з постачання теплової енергії в тому числі в між опалювальний період, що є підставою для переривання перебігу позовної давності. Крім того, посилаючись на п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби, строки, визначенні статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії карантину. У зв`язку з чим, просила відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду.

У відповідності до ч. 1ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд дослідивши заяву про перегляд заочного рішення суду та матеріали справи, вважає, що вказана заяву не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частина 1статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно із положеннямист.285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це , посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, лише за сукупністю цих двох умов у суду є підстави для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Так, з матеріалів справи встановлено, що 12 січня 2022 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли матеріали позовної заяви Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якій позивач просив стягнути з солідарно з відповідачів заборгованість за період з 01.02.2016 року по 01.10.2021 року у сумі 37 960,34 грн. (а.с. 1-3)

Ухвалою суду від 08 лютого 2022 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. (а.с. 32)

В ухвалі про відкриття провадження від 08 лютого 2022 року відповідачам був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала не отримана відповідачами, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулось на адресу суду 30 березня 2022 року з відміткою «За закінченням строку зберігання». (а.с. 34-42)

Відзиву на позовну заяву від ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до суду не надійшло.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 квітня 2022 року позов Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», заборгованість за період з 01.02.2016 року по 01.10.2021 року в розмірі 37960,34 грн. Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», судовий збір у розмірі 1135,00 грн. з кожного. (а.с. 45-47)

У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, interalia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Разом з цим, відповідачем в заяві про перегляд заочного рішення не наведено жодного доказу, в розумінні ст. 76 ЦПК України, який би мав істотне значення для правильного вирішення спору та спростовував висновки суду наведені в заочному рішенні суду від 11 грудня 2023 року, а обставини, на які посилається відповідач в своїй заяві про скасування заочного рішення у справі, не спростовують висновків суду, наведених у заочному рішенні.

Так, згідно Розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 по отриманню комунальних послуг, які надаються позивачем, за адресою: АДРЕСА_1 , утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.02.2016 року по 01.10.2021 року в сумі 37960,34 грн. При цьому, періодично проводилась сплата заборгованості, зокрема, 10.2016 року на суму 109,66 грн., 06.2018 року на суму 100 грн., 07.2018 року на суму 100 грн., у період з 08.2018 року по 11.2018 року на суму по 200 грн. щомісячно, 01.2019 року на суму 200 грн., 09.2019 року на суму 100 грн., 10.2019 року та 11.2019 року на суму 200 грн. щомісячно, 12.2019 року на суму 400 грн., 01.2020 року на суму 500,00 грн., 02.2020 року на суму 400,00 грн., 03.2020 року на суму 432,00 грн., у період з 07.2020 по 08.2020 року на суму 200 грн. щомісячно, 10.2020 року на суму 300,00 грн., 11.2020 року на суму 100,00 грн., 12.2020 року на суму 300,00 грн., 01.2021 року на суму 300,00 грн., 02.2021 року на суму 200,00 грн., 03.2021 року на суму 200,00 грн., 05.2021 року на суму 300,00 грн., 06.2021 року на суму 300,00 грн., 07.2021 року на суму 200,00 грн., 08.2021 року на суму 250,00 грн. та 09.2021 року на суму 250,00 грн. (а.с.6).

Відповідач звернулась до суду з заявою про скасування заочного рішення посилаючись на застосування строків позовної даності, дослідивши матеріали справи, суд вважає що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частин 3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93 та №22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено судом, відповідач зобов`язаний щомісяця здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, а відтак вказані зобов`язання відповідача з оплати житлово-комунальних послуг виникали щомісяця. Розрахунковим періодом для оплати послуг, згідно п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, є календарний місяць. Плата за послуги повинна була вноситися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Тобто, з 21 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці житлово-комунальних послуг, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17.

За ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Верховний Суд в постанові від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 17.02.2021 в справі № 760/16111/15-ц, 07.04.2021 у справі № 301/1310/16-ц, від 14.04.2021 у справі № 759/16720/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачами були здійснені платежі з погашення заборгованості за послуги з теплопостачання в розмірі 6645,36грн., а отже відповідачами було визнано свій борг, а строк позовної давності було перервано.

Одночасно суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хворобиCOVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Законом № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Врахувавши, що відповідачами періодично проводилась сплата заборгованості за житлово-комунальні послуги, Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX про внесення змін до деяких законодавчих актів України, зокрема до ЦК України, щодо продовження строків на час дії карантину, набрав чинності 02 квітня 2020 року, суд приходить до висновку, що КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулося з вказаним позовом в межах строку позовної давності, тому доводи відповідача щодо застосування наслідків спливу позовної давності є необґрунтованими.

Таким чином за наведених обставин перегляд та скасування заочного рішення суду, яке набрало законної сили у встановленому порядку, порушуватиме принцип правової визначеності та суперечитиме ст. 11 ЦПК України з огляду на відсутність обґрунтованих заперечень відповідача проти позову.

Тобто, наявність одночасно двох умов для скасування заочного рішення судом не встановлена.

Виходячи з обставин, викладених вище, недоведеності при подачі заяви про перегляд заочного рішення суду обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд не знаходить підстав для застосування ст. 288 ЦПК України та задоволення заяви відповідача та перегляду заочного рішення суду.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

За таких обставин, заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 76, 81, 258, ч.6 ст.259,284 -288, 353 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 квітня 2022 року за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. Ю. Вікторович