КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2386/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Київ

Справа № 755/18984/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Мех В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», яка подана представником Сухою Мариною Василівною, на рішення Подільського районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року, ухвалене у складі судді Ковбасюк О.О.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У грудні 2020 року позивач АТ «Банк Кредит Дніпро» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором НОМЕР_1 у розмірі 126 691 грн. 83 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», яке в подальшому змінило назву на АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено договір про встановлення кредитного ліміту НОМЕР_1, за умовами якого банк встановив відповідачу кредитний ліміт, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит та плату за користування кредитом. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, тоді як відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 20.11.2020 року склала 126 691,83 грн., у тому числі: 146 986,94 грн. - сума залишку простроченого кредиту; 0,96 грн. - сума залишку прострочених відсотків; 18 000 грн. - сума залишку прострочених комісій. Загальний залишок заборгованості становить 164 987,90 грн. (так зазначено у мотивувальній частині позовної заяви).

Разом з тим, у прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 126 691 грн. 83 коп., посилаючись на доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» - Сухая М.В. звернуласьз апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає, що твердження суду першої інстанції щодо відсутності в матеріалах справи кредитного договору, заборгованість за яким пред`явлено до стягнення з відповідача та незрозуміло зі змісту позовної заяви, про який саме договір йдеться, між ким та коли він був укладений, який способом (шляхом укладення письмового договору, електронного договору, приєднання до умов та правил надання банківських послуг тощо), спростовується тим, що відсутність в договорі абревіатури літер КР не відіграє вирішальної ролі, оскільки договір ідентифікується за номером № НОМЕР_2. Оскільки позовні заяви, у зв`язку з їх великою кількістю формуються програмою, а різні кредитні продукти мають різну абревіатуру, то в позові зазначається саме номер кредитного договору.

Крім того, відповідач у своїх заявах до суду про бажання мирно врегулювати спір підтвердив факт отримання кредитних коштів. Крім того, до заяви від 26.04.2021 року відповідач надав виписки по рахункам за 2017-2019 роки, якими підтвердив, що сплачував відсотки за спірним договором. Суд мав надати належну оцінку даним доказам та врахувати при ухваленні рішення той факт, що сам відповідач підтверджував поданими до суду документами факт отримання кредитних коштів.

Також в обґрунтування позовних вимог позивачем додано до позовної заяви розрахунок заборгованості, у якому зазначено, що станом на 20.11.2020 року у відповідача існує заборгованість за кредитним договором НОМЕР_1 від 28.11.2016 року у загальному розмірі 126691 грн. 83 коп., разом з цим, відповідно до змісту позовної заяви сума загального залишку заборгованості відповідача зазначена у розмірі 164 987 грн. 90 коп.

Сума 164 987 грн. 90 коп. є опечаткою. Суд першої інстанції мав при розгляді справи виходити з того, що у прохальній частині позову та у доданому до позовної заяви розрахунку зазначена сума 126 691 грн. 83 коп.

Відповідач не скористався свої процесуальним правом на подання відзиву.

У судовому засіданні представник позивача АТ «Банк Кредит Дніпро» - Сухая М.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила скаргу задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за його відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутній кредитний договір, заборгованість за яким пред`явлено до стягнення з відповідача. Незрозуміло зі змісту позовної заяви, про який саме договір йдеться, між ким та коли він був укладений, яким способом (шляхом укладення письмового договору, електронного договору, приєднання до умов та правил надання банківських послуг тощо).

Як вбачається із змісту заяви про надання кредиту від 10.03.2016, у ній зазначено: «сума фактично наданого мені кредиту зазначається у розділі 13а цієї заяви, після чого заява підписується зі сторони банку уповноваженою особою та проставляється печатка банку та банк інформує клієнта про надання та розмір наданого кредиту у письмовій формі відповідно до п.2.7.4. УДБО»,

Разом із цим, у вказаному розділі відомості щодо суми фактично наданого відповідачу кредиту відсутні. До матеріалів справи не додано і будь-яких інших доказів на підтвердження факту надання відповідачу та отримання останнім взагалі будь-яких коштів у кредит. На обґрунтування позовних вимог позивачем додано до позовної заяви розрахунок заборгованості, у якому зазначено, що станом на 20.11.2020 у відповідача існує заборгованість за кредитним договором НОМЕР_1 від 28.11.2016 у загальному розмірі 126 691,83 грн. Разом із цим, відповідно до змісту позовної заяви сума загального залишку заборгованості відповідача зазначена у розмірі 164 987,90 грн.

Також судом прийнято до уваги відмінність у даті укладення кредитного договору НОМЕР_1 від 28.11.2016, зазначеного в розрахунку заборгованості та у заяві про надання кредиту, що датована та підписана відповідачем 10.03.2016, а також позивачем не було надано до суду виписку по рахунку, відкритому на ім`я відповідача, що позбавляє можливості суд належним чином перевірити видачу банком відповідачу кредитних коштів, користування відповідачем кредитними коштами та внесення відповідачем грошових коштів на погашення кредитної заборгованості

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені належними засобами доказування, оскільки позивачем не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження виникнення цивільних прав і обов`язків між сторонами, надання відповідачу кредитних коштів та користування ними відповідачем, а також доказів наявності заборгованості відповідача саме у визначеному у позові розмірі, а тому позовні вимоги є недоведеними та не підлягають задоволенню.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки вони не у повному обсязі відповідають обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, представник позивача посилається на те, що 10.03.2016 року відповідач уклав договір з АТ «Банк Кредит Дніпро» про встановлення кредитного ліміту № НОМЕР_2. Відповідно до кредитного договору банк встановив позичальнику кредитний ліміт, а позичальник зобов`язався прийняти та повернути кредит та плату за користування кредитом. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, тоді як відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 20.11.2020 року склала 126 691 грн. 83 коп., у тому числі: 146 986 грн. 94 коп. - сума залишку простроченого кредиту; 0,96 грн. - сума залишку прострочених відсотків; 18 000 грн. - сума залишку прострочених комісій. Загальний залишок заборгованості, відповідно до змісту позовної заяви, становить 164 987 грн. 90 коп. При цьому у прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути заборгованість на суму 126 691 грн. 83 коп.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Частинами 1- 3 ст. 1056 -1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 березня 2016 року відповідач ОСОБА_1 підписав заяву про надання кредиту/кредитний договір № КР5211 з ПАТ «Банк Кредит Дніпро».

Відповідно до змісту вказаного кредитного договору в ПАТ «Банк Кредит Дніпро» від 10.03.2016 року відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписаний кредитний договір становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Сума фактично наданого кредиту зазначається у розділі 13.а цієї заяви. Після чого заява підписується зі сторони банку уповноваженою особою та проставляється печатка банку та/або банк інформує клієнта про надання та розмір наданого кредиту у письмовій формі відповідно до п.2.7.4 УДБО.

Процентна ставка по кредиту є фіксованою. Порядок нарахування процентів, в тому числі в разі наявності пільгового періоду зазначений в УДБО.

В разі отримання кредиту позичальник зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату процентів нарахованих за користування кредитом в попередньому календарному місяці, комісії (за наявності) частини заборгованості по кредиту.

Однак, як вбачається з розділу 13 копії вказаної заяви про надання кредиту/ кредитного договору № КР НОМЕР_2, вказаний розділ заяви «Параметри кредиту» не заповнений, жодних умов укладеного договору не зазначено, ні сума кредиту, ні строк кредитування, ні розміру процентної ставки за користування кредитом ( річна процентна ставки, процентна ставка за прострочені зобов`язання) не зазначено, хоча заява/кредитний договір підписано як ОСОБА_1 , так і двома представниками банку ( начальником відділення та старшим менеджером), з прикладенням печатки.

Також на підтвердження заявлених позовних вимог представником банку було надано розрахунок заборгованості станом на 20 листопада 2020 року, в якому зазначено, що сума наданого кредиту становить 74 200 грн., дата надання кредиту - 28 листопада 2016 року, дата погашення кредиту - 27 листопада 2020 року, залишок простроченого кредиту - 71 358 грн. 19 коп., залишок прострочених відсотків - 54 233 грн. 64 коп., залишок прострочених комісій - 1100 грн., загальний залишок заборгованості - 126 691 грн. 83 коп.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували умови укладеного договору, зокрема, розмір процентної ставки за користування кредитом, умови оплати процентів, розмір комісії та підстави нарахування комісії - представником банку не надано.

За таких обставин, за відсутності у заяві/ кредитному договорі домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, розміру процентної ставки, комісій, наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_2 станом на 20.11.2020 року не може бути прийнятий до уваги для підтвердження умов укладеного з відповідачем кредитного договору та суми заборгованості за процентами і комісією.

Отже, позивачем не доведено розміру заборгованості з процентів за користування кредитом та комісії, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов кредитування, зокрема, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами та розміру комісії, підстав її нарахування і порядку сплати.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 , визнаючи факт укладення кредитного договору між ним та АТ «Банк Кредит Дніпро», повідомляв суду про своє звернення до банку з метою здійснити реструктуризацію заборгованості, зменшення розміру нарахованих відсотків, оскільки нарахована банком сума відсотків є необґрунтованою та значно завищеною ( а.с. 38, 92-93).

При цьому відповідачем були надані до матеріалів справи виписки з його особового рахунку станом на 18 квітня 2021 року, якою підтверджуються, зокрема, такі істотні умови кредитного договору: встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок зі строком кредитування до 27 листопада 2020 року, сума кредитного ліміту - 74 200 грн. ( а.с. 40).

З банківської виписки з особового рахунку відповідача за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року вбачається, що він активно користувався наданим кредитним лімітом , за вказаний період ним було отримано кредитних коштів на загальну суму 334 562 грн. 66 коп., сплачено заборгованості по кредиту - 260 632 грн. 99 коп., тобто непогашена сума кредиту за вказаною випискою, станом на 31.12.20218 року, становила 73 929 грн. 67 коп.

З банківської виписки з особового рахунку відповідача за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року вбачається, що за вказаний період відповідачем було сплачено прострочені відсотки за користування кредитом та комісію за переказ коштів, на загальну суму 19 679 грн. 67 коп. ( а.с. 40-41).

Проте розміру процентної ставки, за якою нараховувались та нараховуються проценти відповідачу за користування кредитом, у виписках не зазначено.

Крім того, відповідач подав до суду копію його заяви від 19.11.2021 року, адресованої голові правління АТ «Банк Кредит Дніпро» з проханням здійснити реструктуризацію заборгованості.

У вказаній заяві відповідач визнав, що за кредитним договором № НОМЕР_2 він отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 75 000 грн. При цьому суму нарахованих відсотків вважає значно завищеною, тому просив зменшити суму відсотків та провести реструктуризацію заборгованості. ( а.с. 93).

Також з матеріалів справи вбачається, що банком було запропоновано відповідачу сплатити суму заборгованості по акції прощення боргу всього на суму 77 500 грн. ( а.с. 123).

У відповідь на заяву відповідача від 10.04.2023 року банком було запропоновано сплатити 78 000 грн., на решту заборгованості його буде звільнено від сплати, шляхом часткового прощення заборгованості ( а.с. 143).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що обставини щодо укладення кредитного договору № НОМЕР_2, розміру кредитного ліміту та розміру заборгованості по тілу кредиту були визнані відповідачем ОСОБА_1 .

Таким чином, з урахуванням обставин, що були визнані відповідачем під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, апеляційний суд вважає встановленими обставини щодо укладення між сторонами кредитного договору № НОМЕР_2, встановлення відповідачу кредитного ліміту на кредитну картку на суму 74 200 грн. в межах строку кредитування до 27 листопада 2020 року.

Обставину щодо наявності заборгованості по сплаті тіла кредиту ( з урахуванням даних виписок з особового рахунку та розрахунку заборгованості, наданого позивачем) на суму 71 358 грн. 19 коп. відповідач не заперечував.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем визнана обставина укладення кредитного договору та не оспорювалась сума заборгованості по тілу кредиту, колегія суддів вважає встановленим, що фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку АТ «Банк Кредит Дніпро»не повернуті, тому приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ«Банк Кредит Дніпро» суми заборгованості за тілом кредиту, яка складає 71 358 грн. 19 коп.

Таким чином, оскільки відповідачем не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 71 358 грн. 19 коп. станом на 20.11.2020 року, то заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку.

Щодо позовних вимог про стягнення процентів на суму 54 233 грн. 64 коп. та комісії на суму 1100 грн., то у їх задоволенні слід відмовити, оскільки позивачем не доведено розміру процентної ставки та розміру комісії, виходячи з яких банком нарахована заборгованість зі сплати процентів та комісії.

Сам по собі наданий позивачем розрахунок заборгованості, без надання доказів про те, які істотні умови договору були узгоджені сторонами, не є підтвердженням наявності у відповідача заборгованості за процентами у розмірі, визначеному позивачем, а томудоводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів відхиляє.

При цьому надані відповідачем виписки з особового рахунку щодо нарахування та погашення процентів не узгоджуються з виконаним позивачем розрахунком заборгованості, та містять суттєві суперечності, а відсутність в матеріалах справи доказів про розмір процентної ставки, враховуючи наявність заперечень відповідача щодо суми нарахованих процентів, позбавляє суд можливості перевірити наданий позивачем розрахунок заборгованості по процентах та комісії.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ«Банк Кредит Дніпро» суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 71 358 грн. 19 коп. за кредитним договором від 10.03.2016 року, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що при поданні позову позивачем було сплачено 2102 грн. судового збору, при поданні апеляційної скарги - 3153 грн., то з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» підлягає стягненню сума судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 5255 грн.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», яка подана представником Сухою Мариною Василівною, - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 14 червня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» суму заборгованості за кредитом в розмірі 71 358 (сімдесят одна тисяча триста п`ятдесят вісім) грн. 19 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 5255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду із підстав визначених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 24 березня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.