Справа № 570/1364/24
Номер провадження 2/570/691/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2024 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судового засідання Ганцева В.В.,

учасники справи:

представник позивача - не з`явився,

відповідач - не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

20 березня 2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі - позивач) із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст заяв по суті справи.

У позовній заяві представник позивача Котишин І.Б. просить стягнути з відповідача на його користь загальну суму заборгованості за кредитним договором № 8183630 від 31.12.2022 року у розмірі 24101,70 грн. та 3028,00 грн. судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору № 8183630 від 31.12.2022 р. відповідачу було надано ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є позивач, кредит в сумі 7000,00 грн. з датою повернення 15.04.2023 року. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору. Відповідач у свою чергу не виконав умов кредитного договору. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем становить 24101,70 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 5040 грн; заборгованість за відсотками 17731,70 грн; заборгованість за комісією - 1330 грн.

26.06.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 99-МЛ.

Відповідно до умов цього договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржником ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8183630 від 31.12.2022 року.

06.12.2023 року відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, однак відповідач проігнорувала таку вимогу.

Отже, термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не було погашено, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

04 квітня 2024 року відповідач через систему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, в якому не визнає позовні вимоги, оскільки кредитний договір з додатками у копіях, надані позивачем суду, не був укладений ні в паперовій, ні в електронній формі, тому що відсутні підписані обома сторонами у дату складання оригінали. Вважає, що оскільки кредитний договір є двостороннім, він мав бути підписаний у дату його укладання в оригіналі обома його сторонами, що може бути і в електронній формі, але оригінал з нанесеним на нього програмним способом цифровими підписами обох сторін має об`єктивно існувати. Відсутні докази того, що відповідач і первісний кредитор підписували договір та усі додатки до нього будь-яким способом, а сукупність цифр і літер як «підписів» відповідача та первісного кредитора на всі копії (кредитного договору, графіка платежів, паспорта споживчого кредиту) могли бути нанесені будь-якою особою відповідачу примірник оригіналу договору з підписами ТОВ «Мілоан» не надавався, у якої особи знаходяться оригінали позивачем не зазначено. Вважає, що ненадання позивачем оригіналу кредитного договору, який дозволяв би встановити дійсний зміст його істотних умов, унеможливлює ідентифікацію його підписантів, зміст копії не захищений від внесення правок та викривлення. Надані позивачем копії електронних документів не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, тому що ні суд, ні відповідач не може перевірити їх достовірність та незмінність змісту, що згідно з ч.3,5 ст.100 ЦПК України має наслідком відхилення цього доказу. А тому прийняття рішення судом на основі паперової копії електронного доказу не відповідає нормам статей 77, 78, 79, 95, 100 ЦПК України, ст.1055 ЦК України, ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та принципу безпосереднього дослідження доказів судом. Відповідач не заперечує договір виключно через те, що він міг бути укладений в електронній формі, але відповідач заперечує проти копій кожного електронного доказу через те, що він не був укладений і в електронній формі, тому що відсутній його оригінал, підписаний обома сторонами у дату укладення.

Крім цього, вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів видачі позичальнику кредиту у заявленій сумі, а саме не було надано оригіналу кредитного договору, меморіального ордеру чи іншого первинного бухгалтерського документу, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника первісним кредитором, виписки з рахунку первісного кредитора за дату виплати коштів відповідачу відповідно до ст.19 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», ч.2 ст.78 ЦПК України.

Крім цього, зазначає, що надані позивачем копії Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «Мілоан» не можна вважати складовою кредитного договору, якщо немає підпису позичальника принаймі про ознайомлення і погодження із ними, не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Правила знав і розумів відповідач у момент укладання договору, а також, що в подальшому такі умови не змінювалися фінансовою установою в односторонньому порядку. Відповідач не може бути зобов`язана виконувати умови, з якими вона реально не була ознайомлена, в тому числі внутрішніх правил фінансової установи.

Також, відповідач стверджує, що вона не отримувала повідомлення відповідача про набуття права вимоги і дізналася про заміну кредитора лише ознайомившись з матеріалами даної справи.

Крім того, відповідач вважає безпідставним продовження нарахування договірних процентів, комісій та неустойки після завершення строку кредитування 05.01.2023 року, всупереч вимогам ч.1 ст.530, ст.ст.1048, 1050 ЦК України. Відповідачем ні в якій формі не погоджувалося ні строку кредитування 105 днів, ні переплати 3% за день.

Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 28 березня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене провадження у даній справі.

19 червня 2024 року у зв`язку з витребуванням доказів розгляд справи відкладено на 13 серпня 2024 року о 10:30 год.

У судове засідання 30 грудня 2024 року сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи. При цьому, у клопотанні, яке надіслано до суду через систему «Електронний суд» 13.06.2024 року, позивач просив розглянути цивільну справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У поданій через систему «Електронний суд» заяві відповідач просить розглянути справу без її особистої участі, оскільки перебуває за кордоном в статусі біженця, проти позову заперечує повністю.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що 31.12.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 8183630 згідно з умовами якого відповідач отримала 7000 грн., строком кредитування 105 днів, пільговий період 15 днів, поточний період 90 днів.

Розділом 6 вказаного кредитного договору сторони узгодили порядок його укладення. Зокрема, передбачено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. В пункті 6.2. вказано, що розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству.

Укладання ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 кредитного договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 кредитного договору).

Відповідно до пункту 1.4 кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 15.01.2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 15.04.2023 року (останнього дня строку кредитування).

Згідно пунктів 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3, 1.6 кредитного договору комісія за надання кредиту: 1330,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 2100,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 18900,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору.

У відповідності до розділу 2 кредитного договору: кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 *65 (п.2.1 кредитного договору).

Відповідно до п. 9.1. вказаного кредитного договору, сторони домовились про те, що цей кредитний договір (індивідуальна частина) є самостійним кредитним договором, що містить істотні умови, укладений у порядку, спосіб а формі, що відповідає вимогам законодавства. Визнання недійним, неукладеним, нікчемним будь-якого додатку, документу, що є частиною цього договору або окремих умов цього договору не має наслідком недійсність, нікчемність або неукладеність цього кредитного договору (індивідуальна частина) в цілому і сторони підтверджують, що уклали б цей кредитний договір індивідуальна частина) і без включення до нього умов, що визнані недійними, нікчемними, неукладеними.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, перерахувавши 31.12.2022 року на рахунок ОСОБА_1 суму кредиту у розмірі 7000 грн., що підтверджується платіжним доручення №90318408 від 31.12.2022 року, в призначенні платежу зазначено: кошти згідно договору № 8183630.

26 червня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»» укладено Договір відступлення прав вимоги № 99-МЛ, відповідно до якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).

Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 99-МЛ від 26.06.2023 року у вказаному реєстрі передано заборгованість ОСОБА_1 за договором № 8183630 на загальну суму 24101,70 грн, з яких 5040 грн залишок по тілу кредиту, 17731,70 грн залишок по відсотках, 1330 грн залишок по комісії.

Згідно розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, відповідач станом на дату подання позову має заборгованість перед позивачем на загальну суму 24101,70 грн, з яких 5040 грн заборгованість за тілом кредиту, 17731,70 грн заборгованість за відсотками, 1330 грн заборгованість за комісією.

06 грудня 2023 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на адресу відповідача була направлена досудова вимога, у якій ОСОБА_1 було повідомлено про відступлення права вимоги, наявність простроченої заборгованості у сумі 24101,70 грн. за кредитним договором №8183630 та повідомлено про необхідність протягом семи днів погасити заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за вказаними реквізитами.

Доказів повного погашення заборгованості ані перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором - позивачем у даній справі відповідач суду не надала.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.

Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх

Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі - Закон №675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У ст.3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону № 675-VIII).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (ч.5 ст.11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 Закону № 675-VIII).

Згідно з ч.8 ст.11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч.12 ст.1 Закону № 675-VIII.

Ст.12 вказаного Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно з ч.13 ст.11 Закону № 675-VIII, електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст.64 ЦПК України, ст.36 ГПК України та ст.79 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Ч.4 ст.95 ЦПК України встановлено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно з ч.5 ст.95 ЦПК України, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч.6 ст.95 ЦПК України).

Судом установлено, що оспорюваний кредитний договір укладений між сторонами на підставі оформлення та подання ОСОБА_1 до ТОВ «Мілоан» відповідної анкети-заяви на кредит № 8183630 від 31.12.2022, підписання нею одноразовим ідентифікатором (S19398) та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір та перерахування на її картковий рахунок суми кредиту, а тому доводи відповідача про те, що договір не укладений, бо відсутній оригінал електронного договору та електронний цифровий підпис, не можуть бути взяті до уваги, оскільки спірний договір укладено з використанням нею електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Як вбачається із довідки про ідентифікацію, яка підтверджує, що ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з якою укладено кредитний договір №8183630 від 31.12.2022, ідентифіковано ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) S19398, час відправлення ідентифікатора 31.12.2022 року 16:58:30, номер телефону на який було відправлено ідентифікатор +10.

Аналізуючи в сукупності докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що факт підписання кредитного договору № 8183630 в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора (S19398) ОСОБА_1 є доведеним, натомість відповідачем будь-яких доказів на спростування останнього до суду подано не було.

Таким чином, відповідач здійснила дії, спрямовані на укладення кредитного договору шляхом заповнення анкети-заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором, на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, згідно платіжного доручення від 31.12.2022 року кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 7000 грн.

Доводи відповідача про те, що кредитний договір №8183630 від 31.12.2022 року не підписаний споживачем ні власноручно, ні електронним підписом, тому правочин є не вчиненим та таким, що не породжує для відповідача прав та обов`язків, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Доводи відповідача про те, що позивачем не подано належних та допустимих доказів надання їй грошових коштів на увагу не заслуговують, оскільки на підтвердження надання відповідачу кредиту позивач долучив копію платіжного доручення №90318408 від 31.12.2022 року, з якого вбачається, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача ОСОБА_1 на кредит рах. №516875*65, кредитні кошти в сумі 7 000 грн. 00 коп. У платіжному дорученні вказано номер транзакції, сума транзакції, дата проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де зокрема сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 кредитного договору.

Натомість відповідач, яка заперечує отримання цих коштів, на підтвердження своїх доводів доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у кредитному договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить, не надала. Відповідач не позбавлена була можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства.

Крім того, відповідач з моменту укладення кредитного договору з приводу невиконання ТОВ «Мілоан» взятих на себе зобов`язань, зокрема не отриманням протягом 3 робочих днів з моменту укладення Договору відправленої товариством суми кредиту на її картковий рахунок, як це передбачено п. 7.1 Договору, до ТОВ «Мілоан» не зверталася, а протилежного суду не доведено.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про недоведеність перерахунку коштів відповідачу за кредитним договором, оскільки договір про споживчий кредит №103398028 від 21.12.2022 р., платіжне доручення №56262887, картка №516874*00, на які посилається позивач у своєму відзиві, не мають жодного відношення до справи.

З досудової вимоги вбачається, що позивач ТОВ ФК «Кредит-Капітал» повідомив відповідача ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням про укладення договору відступлення прав вимоги між ним і ТОВ «Мілоан», та про наявність заборгованості за кредитом в розмірі 24101,70 грн. Вказане спростовує доводи відповідача про неповідомлення щодо відступлення права вимоги.

Щодо розміру стягнутих відсотків за користування кредитом, то суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Зі змісту кредитного договору № 8183630 встановлено, що сторони погодили, що кредит надається загальним строком на 105 днів з 31.12.2022, пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 15.01.2023, поточний період складає 90 днів, що настає з наступного дня за днем завершення пільгового періоду і закінчується 15.04.2023.

Відповідно до п.1.5.2 кредитного договору передбачено, що розмір процентів за користування кредитом протягом пільгового періоду становить 2100 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 18900,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду.(п.1.5.3 Договору).

Згідно із Додатком №1 кошти в сумі 29330 грн., з яких 7000 грн. - тіло кредиту, 21000 грн. проценти за користування кредитом та 1330 грн. комісії, мали бути повернуті відповідачем 15.04.2023 року (кількість днів у розрахунковому періоді - 105).

Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення, долучених позивачем до позовної заяви, нарахування процентів здійснювалось з 01 січня 2023 року до 13 травня 2023 року, тобто 133 дні, що перевищує строк на який надавався кредит - 105 днів.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто, право ТОВ «Мілоан» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору після 15.04.2023 року, тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом.

Всього, за 105 днів (строк на який надався кредит) заборгованість за відсотками становить 13498,10 грн.

Посилання відповідача на неправомірність нарахування відсотків за користування кредитом після 15.01.2023 року спростовується умовами договору.

Разом з тим, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовної вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією.

Відповідно до п.1.5.1. кредитного договору комісія за надання кредиту 1330 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 16 листопада 2016 року, справа № 6-1746цс16, та в постанові від 4 червня 2018 року, справа № 758/8481/15-ц, з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а відповідні умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16.

Згідно позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, висловленої під час розгляду справи № 6-2071цс16, обслуговування кредиту не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів".

Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією згідно кредитного договору, суд враховує чинну судову практику і положення законодавства про захист прав споживачів та зазначає, що включення позивачем до розрахунку заборгованості комісії за послуги, що супроводжують кредит, є неправомірним, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти та нараховані проценти за користування позикою у повному розмірі не повернула, унаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у розмірі 18538,10 грн, що складається з суми заборгованості за тілом кредиту - 5040 грн; суми заборгованості за відсотками 13498,10 грн.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з платіжної інструкції №120 від 06.03.2024, позивач сплатив за подання даного позову 3028,00 грн. судового збору.

Оскільки позов майнового характеру задоволено на 76,92 % (18538,10 /24101,70 х 100), то судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2329,14 грн (76,92 % від 3028,00 грн).

Керуючись ст.ст.76-82, 141, 247, 259, 263-265, 267, 268, 273-279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», код за , загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 8183630 від 31.12.2022 р. у розмірі 18538 (вісімнадцять тисяч п`ятсот тридцять вісім) гривень 10 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту - 5040 гривень; заборгованість за відсотками 13498 гривень 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», код за , судовий збір у розмірі 2328 (дві тисячі триста двадцять дев`ять) гривень 14 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», код за , місцезнаходження: вул.Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, 3-й поверх, м.Львів;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Гладишева Х.В.