Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3918/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10.01.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Пилип М.А., про розірвання договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Пилип М.А., про розірвання договору довічного утримання.

Згідно вимог позову просить розірвати договір довічного утримання (догляду) від 23.10.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Пилип М.А., зареєстрованого в реєстрі за №1272.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 передала відповідачці у власність трикімнатну квартиру, загальною площею 70,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачка зобов`язалася забезпечувати її харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами на суму що не перевищує 1500 гривень на місяць, надання будь-якої іншої допомоги по веденню домашнього господарства.

Позивачка одинока, потребує догляду. Укладаючи договір довічного утримання відповідачка бачила в якому стані знаходжуся, знала, що вона потребує постійного стороннього догляду як літня людина, потребує допомоги у веденні домашнього господарства, щоденного приготування їжі, забезпечення медикаментами.

До обов`язків відповідача також входить виконання додаткових доручень позивача, необхідних для забезпечення останньої належним доглядом. Грошова оцінка матеріального забезпечення позивача, встановлена за згодою сторін у розмірі 2000 гривень.

Згідно договору довічного утримання (догляду) відповідачка не забезпечує її продуктами харчування, медикаментами та лікарськими засобами та не забезпечує її матеріально в розмірі 2000 гривень.

Підставою для розірвання договору довічного утримання є те, що відповідач не виконує обов`язку щодо забезпечення її доглядом. Після укладення договору, вона почала помічати, що з січня 2023 року відношення до неї зі сторони відповідачки змінилось, а саме відповідач з нею не спілкується, ніякої допомоги не надає. Тільки один раз на два - три дні, в нічний час доби, відповідач приходить, але в той самий період, коли вона відпочиває. Відповідач готує неякісну їжу. Погрожує з відправкою до психлікарні.

Вона неодноразово зверталася до відповідачки щодо виконання договору довічного утримання (догляду), однак відповідача відмовляється його виконувати.

Представником відповідача подано відзив (а.с.29-33) з додатками (а.с.34-68), згідно якого у задоволенні просить відмовити. Доводи відзиву зводяться до наступного.

У позовній заяві позивачка зазначає, що між нею та відповідачкою укладено договір довічного утримання. Згідно цього договору позивачка передала відповідачці у приватну власність трикімнатну квартиру Вона вважає, що є підстави для розірвання договору довічного утримання із-за того, що набувач не забезпечує її продуктами харчування, медикаментами та лікарськими засобами, не забезпечує матеріально в загальному в розмірі 3500 гривень, не здійснює догляд, не спілкується з нею, а тому зі сторони ОСОБА_3 є повне невиконання взятих на себе зобов`язань та неналежне виконання у порівнянні з умовами договору

Викладене в заяві спростовується наступним.

23 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Пилип Міленою Андріївною, зареєстрований в реєстрі за № 1272.

Згідно цього договору позивачка передала відповідачці у приватну власність трикімнатну квартиру загальною площею 70.7 кв.м., в тому числі житловою пл. 41.2 кв.м. , яка розташована по АДРЕСА_1 .

Згідно договору довічного утримання від 23.10.2018 року сторони визначили: забезпечення відчужувача житлом, з правом безоплатного проживання; утримання, у тому числі забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, грошовий еквівалент оцінений сторонами за спільною згодою у розмірі 3500 грн.

Чотири роки і дев`ять місяців відповідачка доглядала і продовжує доглядати до сьогоднішнього дня за ОСОБА_1 , матеріально її забезпечує, піклується за неї. Між сторонами завжди були дуже хороші відносини. Завжди спільно святкували день народження позивачки та інші свята , разом з нею ходили на кладовище до її сина. Відповідачка проживала в квартирі разом з позивачкою, але ситуація помінялась після того як посторонні люди втрутились і почали наговорювати 90- річну жінку проти ОСОБА_3 , переслідуючи мету заволодіти квартирою.

В січні 2022 року позивачка викинула особисті речі відповідачки із шафи, викликала поліцію, влаштувала скандал. На запитання працівників поліції пояснила, що викликала їх, тому що ОСОБА_5 не помила посуду.

Для того, щоб не було ніяких скандалів ОСОБА_3 перейшла жити по місцю попереднього свого проживання: АДРЕСА_2 , до своїх батьків . Але і надалі продовжувала і продовжує виконувати всі покладені на неї обов`язки згідно договору довічного утримання.

Відповідачка повністю виконували всі обов`язки, які передбачені в статті 3 Договору довічного утримання від 23 жовтня 2018 року. В загальному на місяць витрачала на утримання та забезпечення позивачки суму більше чим 3500 гривень, це більше чим передбачено Договором. Постійно забезпечувала ОСОБА_1 лікарствами, медикаментами, продуктами харчування, одягом та всім необхідним для обслуговування квартири. Приготуванням їжі також опікувалась відповідачка. ОСОБА_6 у записках писала, що вона бажає їсти і які для цього потрібно закупити продукти та складала меню. На підтвердження викладеного приєднано до заяви частину власноручно написаних записок позивачкою. До сьогоднішнього дня відповідачка готує їжу.

Коли позивачка потребувала медичного догляду та огляду у лікаря, то ОСОБА_3 , такий їй організовувала. ОСОБА_1 мала проблеми із слухом. Для цього за проханням ОСОБА_7 , батько та брат, відвезли позивачку до лікаря в м. Ужгород, де остання була оглянута лікарем, і за кошти відповідачки був куплений слуховий апарат за 5000 гривень.

У 20-х числах січня 2021 року ОСОБА_1 захворіла на ковід, відмовлялась від лікування взагалі. Але відповідачка настояла , викликала карету швидкої допомоги, завезли її в лікарню, де вона знаходилась декілька днів у важкому стані в реанімації. Після її перевели у пульмонологічне відділення, яке знаходиться на четвертому поверсі. Так як вона погрожувала суїцидом, відмовлялась від прийняття ліків, її перевели на перший поверх в інфікційне відділення, де продовжувала лікування.

Щодня відповідачка відвідувала в лікарні хвору, купляла медичні препарати, доглядала за нею. Під час знаходження в лікарні із-за її агресивної поведінки викликали для огляду лікаря - психіатра, який встановив діагноз Інволюційний параноїд. Це захворювання характеризується психозом - появою і поступовим розвитком систематизованих маячних ідей. Згідно медичних прогнозів у пацієнта виникають і поступово наростають недовірливість і підозрілість. Наприклад, в звичайних вчинках і висловлюваннях родичів і знайомих він бачить ознаки ворожості по відношенню до себе. Поступово ці переживання трансформуються в оформився марення. Цей бред носить побутовий зміст - «марення малого розмаху».

Після виписки з лікарні ОСОБА_1 приблизно була місць лежачою хворою, потребувала стороннього догляду. Так як відповідачка працювала, то вона домовилась із своєю матір`ю і батьком, які вдень доглядали за нею.

Можливо захворювання на ковід, наслідки перенесеного захворювання, захворювання на параноїд, вік позивачки є також однією із підстав, що вона стала підозрілою, нікому не довіряє, а тому бажає розірвати договір.

Щомісяця відповідачка регулярно витрачала кошти на придбання ліків. Зокрема, позивачка має високий тиск, а тому кожен день приймає лікарства : Енап-Н-10, валеріанку, корвалол. Крім того, постійно купувалися позивачці спазмалгон, піколакс, чорне вугілля. Це підтверджується записками, які писала позивачка та підтвердять свідки в судовому засіданні.

За вказаний період догляду були придбані до квартири і на потреби позивачки наступне майно: козирок до картири, пральна машина, установлені нові двері до ванни, проведено ремонт холодильника, ремонт домашнього телефону, ремонт котла, ремонт електричної проводки, куплено новий кран для ванни, поміняно тюлі, штори на вікна, куплено скатертину на стіл, відремонтовано телевізор, куплені коврики у ванну кімнату, ліжко. Крім того, куплявся одяг для позивачки: нічна сорочка, тапочки, зимова куртка, пальто.

Особисто всі комунальні послуги із часу укладення Договору і до тепер за квартиру оплачує відповідачка. Це послуги за електроенергію, за газопостачання, за кабельне телебачення, за воду, каналізацію, послуги ОБСБЕ за прибирання прибудинкової території. Позивачка платила лише за користування домашнім телефоном.

На місяць лише за літній період в середньому витрати на всі комунальні послуги становили десь приблизно 3000 гривен , а в зимовий період збільшувались до 4000 гривень. Позивачка живе у квартирі безкоштовно, ніякі комунальні послуги не сплачує.

Позивачка отримує не лише матеріальні блага, але і відповідний догляд, відповідачка старається виконати її побажання. Зокрема, коли потрібно їхати на кладовище, то її відвозять. Коли потрібні провести якісь ремонтні роботи вдома, то завжди викликає майстра, або просить свого батька і брата, щоб відремонтували поламане. Коли потрібно відвезти до лікаря , то відвозить.

Все викладене у відзиві підтвердять в судовому засіданні свідки: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

Підстави для розірвання договору довічного утримання (догляду) визначені статтею 755 ЦК України. На вимогу відчужувача договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Положення частини першої статті 755 ЦК України не містять визначення "неналежне виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання (догляду)", а тому, вирішуючи це питання, суд повинен ураховувати конкретні обставини справи, умови договору довічного утримання (догляду) та положення статті 651 ЦК України, які визначають загальні підстави для зміни або розірвання договору. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України)/

Відповідачкою надані докази того, що вона протягом такого тривалого часу постійно здійснювала щомісячне утримання відчужувача та догляд, який передбачений статтею 3 Договору довічного утримання від 23.10.2018 року.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення ОСОБА_3 договору довічного утримання від 23.10.2023 року .

У судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 .

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_15 не виконує договір, не готує їжу та не спілкується з нею і зла на неї.

Представник позивача вимоги позову підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Наголошувала на відсутності доказів буквального виконання умов договору щодо утримання позивачки. Неодноразово наголошувала на відсутності доказів придбання ліків на 1500 гривень на місяць.

Додатково зазначила, що підтвердженням невиконання договору були звернення позивачки до поліції.

Просила взяти до уваги письмове пояснення, виконане від імені позивачки.

Відповідачка позовні вимоги заперечила та зазначила, що її батьки добре знали позивачку раніше, оскільки є прихожанами однієї церкви. Після смерті сина позивачки пресвітер попросив їх доглядати за бабусею. Спочатку запропонували її брату, однак той відмовився відразу, оскільки мав свою сім`ю і не хотів брати на себе таку відповідальність. Через декілька днів роздумів, вона погодилася.

Після укладання договору, вона і її сім`я піклувалися про позивачку, називали її бабусею. Все, що їй треба було, все робилося. Відремнтовано в квартирі крани, частково полагоджено проводку. Встановлено на балкон навіс. Комунальні послуги за квартиру та прибудинкову територію сплачувала вона. Позивачці в Ужгороді проведено обстеження та придбано слуховий апарат.

У відносинах жодних проблем не було до часу хвороби позивачки на ковід. Вона настояла, щоб бабусю помістили в лікарню, хоч вона категорично відмовлялася.

Ймовірно на фоні перенесеної хвороби та з підказки третіх осіб, бабуся почала поводити себе дивно, провоювала її на конфлікти.

Одного разу вона не змогла зайти в квартиру, оскільки було змінено замок. Тоді вона дізналася, що до бабусі зайшов лікар з слюсарем та змінили замок.

Щоб не провокувати в подальшому конфліктну ситуацію, вона перейшла жити до батьків, однак і в подальшому відвідувала позивачку.

Вважає, що доводи, зазначені в позові не відповідають дійсності.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечила. Зазначила, що позов носить виключно декларативний характер. Жодних доказів, на підтвердження такого до суду не надано. Натомість вони надали докази утримання квартири, виконання побажань позивачки.

Допитані свідки підтвердили факт утримання позивачки, ремонт квартири та побутових речей.

Вони надали докази сплати за комунальні послуги, придбання ліків.

Хоч спеціально до позову ніхто не готувався, і всі чеки не зберігав, вони мають достатньо доказів на спростування безпідставного позову.

Припускає, що вказана поведінка позивачки може бути спричинена перенесеною хворобою на ковід та тривалою реабілітацією.

Вважає, що якщо сторонні особи припинять втручатися та підбурювати похилу жінку, між сторонами знову триватиме порозуміння.

Якщо б її довірителька була меркантильною, як того хоче зобразити представник позивачки, вона б особисто не наполягала на госпіталізації позивачки та її лікування в лікарні, не купувала б ліки, а після виписки більше місяця не доглядала б за повністю лежачою жінкою.

Вважає позов необґрунтований та безпідставний.

Заслухавши сторін та їх представників, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Загальними засадами дизпозитивності цивільного судочинства встановленими ст.13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Згідно із ч. 4 статті 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 статті 78 ЦПК України).

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням ЄСПЛ від 19.04.1993 у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що 23.10.2018 року, між сторонами укладено договір довічного утримання (догляду), який посвідчено приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Пилип М.А., зареєстрованого в реєстрі за №1272 (а.с.7-9).

Згідно п.3.1 вказаного договору Набувач зобов`язаний надавати Відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення та надавати Відчужувану довічно наступні види догляду (опікування):

- забезпечення Відчужувана харчуванням, необхідним одягом;

- забезпечити Відчужувача медикаментами та лікарськими засобами на суму, що не перевищує 1500 (тисяча п`ятсот) гривень на місяць;

- надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних праць (лікарів, медичних сестер тощо);

- надання будь-якої іншої допомоги по веденню домашнього господарства;

- вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення Відчужувана всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, літературою тощо;

- після смерті відчужувана здійснити за власний рахунок ритуал поховання, відповідно до звичаю.

До обов`язків Набувача також входить виконання додаткових доручень ОСОБА_16 , необхідних для забезпечення останнього належним доглядом. Грошова оцінка матеріального забезпечення відчужувача, встановлена за згодою сторін у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Набувач зобов`язується безкоштовно забезпечувати Відчужувана житлом у квартирі, який їй переданий за даним договором, довічно. Для проживання Відчужувану, надається квартира, яка є предметом даного договору.

Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (ст..745 Цк України).

Відповідно до п.1. ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України)

Аналіз статті 744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (пункт 1 частини першої статті 755 ЦК України).

Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження вимог позову стороною позивача надано наступні докази:

- відповідь на адвокатський запит з ВП №1 Берегівського РВП 07.08.2023 року (а.с.72) щодо звернень гр. ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 2018 року по 03.08.2023 року надійшло 2 (два) звернення, а саме:

15.05.2023 року о 09.51 год. до чергової частини ВП № Г БРВП ГУНГІ з Закарпатській області надійшла заява від гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , меіпк, АДРЕСА_1 , яка просить прийняти міри до гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , менш. АДРЕСА_2 , яка забрала паспорт заявниці серії НОМЕР_1 та відмовляється повертати. Дане звернення було зареєстровано в ЄО № 2430 від 15.05.2023 року та прийнято рішення, згідно Закону. України «Про звернення, громадян» (зроблено довідку Вих. .№> 2430/106/27-1 від 20.05.2023);

- - 15.07.2023 о 10.20 год. до чергової частини ВП №1 Берегівського РВІІ ГУНП в Закарпатській області надійшла заява від гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , яка просить прийняти міри до гр, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешк. АДРЕСА_2 , яка постійно ображає заявницю нецензурними словами, пошкодила плазмовий -.телевізор та відібрала у заявниці документи на квартиру і до теперішнього часу не повернула. Дане звернення було зареєстровано в ЄО № 3732 від 1.5,07.,2023 року та прийнято рішення, згідно Закону України «Про звернення громадян» (зроблено довідку Вих. 3732/106/27-1 від 02.08.2023);

- довідку Берегівської РВА від 07.08.2023 року щодо отримання ОСОБА_1 житлової субсидії (а.с.73);

- довіку ПФУ щодо надання ОСОБА_1 житлової субсидії (а.с.74);

- пояснення ОСОБА_1 (а.с.149).

На спростування позовних вимог відповідачем та її представником суду надано наступні докази:

- фото із святкування свят, фото побутового життя, відвідування цвинтаря (а.с.35-40);

- записи позивачки щодо приготування їжі та інших вказівок та купівлі ліків з підтвердженням покупок відповідачем (а.с.42-68);

- підтвердження сплати комунальних послуг центрального водопостачання та водовідведення за період з 23.10.2018 р. по теперішній час у сумі 17606,87 грн. (а.с.79-80);

- звіт голови ОСББ ОСОБА_17 про сплату ОСОБА_3 платежів за утримання прибудинкової території (а.с.81);

- підтвердження сплати за газопостачання за період з 01.06.2021 р. по 31.07.2023 р. (нараховано 6103,73 грн. сплачено 5846.73 грн). (а.с.82-83);

- квитанції на сплату за житлово-комунальні послуги (а.с.139145).

На вимогу суду КНП Виноградівська районна лікарня надано медичні документи на підтвердження факту перебування позивачки на лікуванні на ГРВІ ковід 19 (а.с.102-123).

Суд констатує, що подані позивачем докази є неналежними, оскільки невиконання або неналежне виконання договору довічного утримання не підтверджують.

Звернення до поліції у травні 2023 року з приводу втрати паспорту та у липні 2023 року щодо дій відповідачки не призвело до складання адміністративних матеріалів відносно відповідачки.

Довідки з приводу надання субсидії відношення до предмету доказування не мають.

Натомість стороною відповідача заявлені позовні вимоги заперечено належними та допуститими доказами. Відповідачкою надано відповідні докази виконання договору довічного утримання.

За вказаних обставин заявлений позов є необґрунтований, безпідставний та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Пилип М.А., про розірвання договору довічного утримання від 23.10.2018 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Пилип М.А., зареєстрованого в реєстрі №1272 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12.01.2024 року.

ГоловуючийВ. В. Леньо