УХВАЛА

27 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 947/8760/21

провадження № 61-2276ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , за участю третьої особи приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про зобов`язання вчинити певні дії та зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення грошових коштів, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) виконати ремонт належного ОСОБА_1 автомобіля марки «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

20 квітня 2021 року ФОП ОСОБА_2 подав зустрічний позов, у якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 48 900,00 грн вартості зберігання транспортного засобу на території СТО за період з 01 липня 2018 року по 19 квітня 2021 року; зобов`язати ОСОБА_1 забрати (вивезти) з території СТО ФОП ОСОБА_2 транспортний засіб автомобіль марки «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ФОП ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 на відшкодування вартості зберігання транспортного засобу за період з 01 липня 2018 року по 19 квітня 2021 року 25 600,00 грн.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути порушення прав та інтересів ФОП ОСОБА_2 шляхом прийняття (вивезення) транспортного засобу автомобіля марки «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з території станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_2 .

В задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року в частині позову ОСОБА_1 залишено без змін.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року в частині зустрічних позовних вимог ФОП ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів на відшкодування вартості зберігання транспортного засобу скасовано та відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимогв цій частині.

В іншій частині зустрічних позовних вимог ФОП ОСОБА_2 рішення першої інстанції залишено без змін.

Також рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року змінено в частині розподілу судових витрат.

13 лютого 2024 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року.

Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищуєдвісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору у цій справі є вимога немайнового характеру про зобов`язання вчинити певні дії (первісний позов), яка не представляє складності у зв`язку зі сталістю законодавства та судової практики, та вимоги за зустрічним позовом немайнового характеру (зобов`язання вчинити певні дії) та майнового характеру про стягнення грошових коштів у розмірі 48 900,00 грн, що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

З огляду на зазначене вище, ця справа є справою незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не потребують окремого розгляду клопотання заявника про зупинення виконання судових рішень та питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , за участю третьої особи приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про зобов`язання вчинити певні дії та зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення грошових коштів, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов