печерський районний суд міста києва
Пр. № 2-2846/24
28 травня 2024 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді Григоренко І.В.,
при секретарі: Габрисі О.М.,
представника позивача: Рагімової Т.О.,
представника відповідача-1: не з`явився,
відповідача-2: не з`явився,
відповідача-3: не з`явився,
відповідача-4: не з`явився,
відповідача-5: не з`явився,
відповідача-6: не з`явився,
відповідача-7: не з`явився,
відповідача-8: не з`явився,
представника відповідача-9: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області до Держави Російська Федерація (Міністерства закордонних справ Російської Федерації) в особі Посольства Російської Федерації в Україні, Президента Російської Федерації Путіна Володимира Володимировича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ» про відшкодування майнової та моральної шкоди, -
Виконавчий комітет Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області (далі - позивач, ВК Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області) звернувся до Держави Російської Федерації (Міністерства закордонних справ Російської Федерації) в особі Посольства Російської Федерації в України (далі - відповідач-1, Посольство Російської Федерації в Україні), Президента Російської Федерації Путіна Володимира Володимировича (далі - відповідач-2, Президент РФ Путін В.В.), ОСОБА_1 (далі - відповідач-3, ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 (далі - відповідач-4, ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 (далі - відповідач-5, ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 (далі - відповідач-6, ОСОБА_4 ), ОСОБА_5 (далі - відповідач-7, ОСОБА_5 ), ОСОБА_6 (далі - відповідач-8, ОСОБА_6 ), Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ» (далі - відповідач-9, ПП «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ»), в якому просить: стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача майнову шкоду у розмірі 169 236 332,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 84 618 166,00 грн. шляхом звернення на будь-яке майно, яке знаходиться на території Королівства Іспанія та яке належить на праві власності відповідачам; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 20 308 359,84 грн. та витрат на проведення експертних досліджень у розмірі 550 000,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що ВК Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області є виконавчим і розпорядчим органом, утвореним у порядку, визначеному Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про добровільне об`єднання територіальних громад», Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області на строк її повноважень. Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області є представницьким органом місцевого самоврядування Великодимерської територіальної громади до складу якої входять: селище міського типу Велика Димерка, села Бобрик, Богданівка, Вільне, Гайове, Гоголів, Гребельки, Жердова, Залісся, Захарівка, Зоря, Кулажинці, Тарасівка, Михайлівка, Першотравневе, Перше Травня, Підлісся, Плоске, Покровське, Рудня, Русанів, Світильня, Шевченкове, який уповноважений приймати від її імені рішення та здійснювати в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, в тому числі здійснює право суб`єкта комунальної власності від імені та в інтересах територіальної громади. Станом на 23.02.2022 року в комунальній власності Великодимерської селищної ради перебувало наступне нерухоме майно: будівлі сільської ради за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; будівлі школи за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; будівлі школи за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ; будівлі школи за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_3; будівлі дошкільного навчального закладу (дитячий садочок «ІНФОРМАЦІЯ_1») за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; будівлі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів за літерою «А-2» та приміщення класу з будованими санвузлами за літерою «Г», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ; будівлі сільської ради за літерою «А-1», розташованої за адресою: АДРЕСА_4 . Внаслідок військової агресії Російської Федерації відносно України, що є загальновідомим фактом, який відповідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню, зазначене нерухоме майно Великодимерської територіальної громади було зруйноване чим завдано майнову шкоду в розмірі 169 236 332,00 грн. Вказаний розмір шкоди підтверджується: висновком експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 30.05.2022 року № 05/07-22, відповідно до якого відновлювальна вартість робіт будівлі сільської ради за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з усунення пошкоджень, які сталися до 14.03.2022 року внаслідок військової агресії Російської Федерації складає 2 862 310,00 грн.; висновком експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 02.06.2022 року № 08/11-22, відповідно до якого відновлювальна вартість робіт будівлі школи за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_2 з усунення пошкоджень, які сталися до 14.03.2022 року внаслідок військової агресії Російської Федерації складає 5 260 678,00 грн.; висновком експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 03.06.2022 року № 09/10-22, відповідно до якого відновлювальна вартість робіт будівлі школи за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_3 з усунення пошкоджень, які сталися до 14.03.2022 року внаслідок військової агресії Російської Федерації складає 26 702 386,00 грн.; висновком експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 06.06.2022 року № 10/12-22, відповідно до якого відновлювальна вартість робіт будівлі школи за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_3 з усунення пошкоджень, які сталися до 14.03.2022 року внаслідок військової агресії Російської Федерації складає 13 211 712,00 грн.; висновком експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 31.05.2022 року № 06/08-22, відповідно до якого відновлювальна вартість робіт будівлі дошкільного навчального закладу (дитячий садочок «ІНФОРМАЦІЯ_1») за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 за наслідками її руйнування, які сталися до 14.03.2022 року внаслідок військової агресії Російської Федерації складає 43 424 357,00 грн.; висновком експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 01.06.2022 року № 07/06-22, відповідно до якого відновлювальна вартість робіт будівлі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів за літерою «А-2» та приміщення класу з будованими санвузлами за літерою "Г", розташованих за адресою: АДРЕСА_1 з усунення пошкоджень, які сталися до 14.03.2022 року внаслідок військової агресії Російської Федерації складає 77 036 413,00 грн., з них: відновлювальна вартість робіт будівлі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів за літерою «А-2» складає 69 801 962,00 грн., приміщення класу з будованими санвузлами за літерою «Г» - 7 234 451,00 грн.; висновком експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 27.05.2022 року № 04/09-22, відповідно до якого відновлювальна вартість робіт будівлі сільської ради за літерою «А-1», розташованої за адресою: АДРЕСА_4 з усунення пошкоджень, які сталися до 14.03.2022 року внаслідок військової агресії Російської Федерації складає 738 476,00 грн. Представник позивача вказує, що зазначена матеріальна шкода має бути відшкодована шляхом стягнення зазначеної суми солідарно, як з особи чиїми протиправними діями безпосередньо спричинено дану шкоду, а саме з Російської Федерації, так і з інших співвідповідачів - як осіб, які виступили організаторами даної війни та/або особами, що забезпечують політичну підтримку російським воєнним діям в Україні та/або особами, що сприяють економічному та фінансовому забезпеченню російських воєнних дій в Україні, а відтак є в рівній мірі співучасниками та винними особами в спричиненні зазначеної шкоди. Також представник позивача вказує, що внаслідок знищення нерухомого майна, яке на праві спільної власності належало членам Великодимерської територіальної громади, необхідності витрачати час та ресурси на його відновлення, організацію свого життя в частині отримання адміністративних та інших управлінських послуг для надання яких використовувались дані знищені будівлі, вони зазнали моральних страждань. Ураховуючи множинний та триваючий характер порушень прав та законних інтересів членів територіальної громади, позивач оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 84 618 166,00 грн. При цьому зазначає, що відповідно до статуту Великодимерської територіальної громади кількість членів територіальної громади нараховує більше 30 000 чоловік, а відтак розмір відшкодування моральної шкоди, що припадає на кожного члена Великодимерської територіальної громади становить 2 280,60 грн., що з врахування характеру та тривалості моральних страждань не може бути визначена як надмірна. Обґрунтовуючи наявність підстав для солідарної відповідальності відповідачів за шкоду спричинену протиправною військовою агресією Російської Федерації зазначає, що відповідачі, перебуваючи на посадах в державних органах Російської Федерації ухвалювали рішення щодо підтримки військових дій, діяли на посадах в банках, фондах, підприємствах, установах Російської Федерації, які сприяють ресурсному забезпеченню військової агресії проти України, а також вчиняли задокументовані публічні дії та висловлювання, спрямовані на розпалювання міжнаціональної ворожнечі, пропаганду війни та насилля проти України та українців, а відтак є співучасниками протиправної військової агресії якою спричинено шкоду, шо є підставою для солідарної відповідальності за завдані збитки. Просить звернути стягнення заявлених в позові сум на будь-яке майно, що знаходиться на території Королівства Іспанія та яке належить на праві власності відповідачам, а також просить визначити частку в солідарному зобов`язанні по відшкодуванні завданої шкоди для кожного з відповідачів, визначивши її в розмірі суми заявлених позовних вимог для кожного відповідача.
Крім того, разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом шляхом накладення арешту на будь-яке майно, яке знаходиться на території Королівство Іспанія та яке належить на праві власності Державі Російська Федерація (Міністерство закордонних справ Російської Федерації) в особі Посольства Російської Федерації в Україні, Президента Російської Федерації Путіна Володимира Володимировича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ».
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2022 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2022 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області до Держави Російська Федерація (Міністерства закордонних справ Російської Федерації) в особі Посольства Російської Федерації в Україні, Президента Російської Федерації Путіна Володимира Володимировича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ» про відшкодування майнової та моральної шкоди, та підготовче засідання у справі призначено на 23.03.2023 року.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2022 року заяву представника позивача про забезпечення позову повернуто заявнику.
07.12.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Короля В.Р. надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будь-яке майно, яке знаходиться на території Королівство Іспанія та яке належить на праві власності Державі Російська Федерація (Міністерство закордонних справ Російської Федерації) в особі Посольства Російської Федерації в Україні, Президенту Російської Федерації Путіну В.В., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ПП «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ» в межах ціни позову у розмірі 253 854 498,00 грн.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2022 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області до Держави Російська Федерація (Міністерства закордонних справ Російської Федерації) в особі Посольства Російської Федерації в Україні, Президента Російської Федерації Путіна Володимира Володимировича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ» про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовлено.
23.03.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Козій Д.О. надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 23.03.2023 року, без фіксування технічними засобами.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.03.2023 року у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 27.04.2023 року.
27.04.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивачів - адвоката Козій Д.О. надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 27.04.2023 року, за відсутності представника позивача, в якій остання просила підготовче провадження у справі закрити.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.04.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області до Держави Російська Федерація (Міністерства закордонних справ Російської Федерації) в особі Посольства Російської Федерації в Україні, Президента Російської Федерації Путіна Володимира Володимировича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ» про відшкодування майнової та моральної шкоди, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 24.05.2023 року.
24.05.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Козій Д.О. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 24.05.2023 року, без фіксування технічними засобами.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2023 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 27.06.2023 року.
В судове засідання 27.06.2023 року з`явилася представник позивача.
Представник Держави Російська Федерація (Міністерства закордонних справ Російської Федерації) в особі Посольства Російської Федерації в Україні, відповідач-2, відповідач-3, відповідач-4, відповідач-5, відповідач-6, відповідач-7, відповідач-8, представник відповідача-9, в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, у тому числі, шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України».
При цьому, варто зазначити, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з російською федерацією, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства російської федерації в Україні з огляду на припинення його роботи на території України.
Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (ч. 11 ст. 128 ЦПК України).
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначила у судовому засіданні 27.06.2023 року.
В судовому засіданні 27.06.2023 року представник позивача підтримала позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просила їх задовольнити.
27.06.2023 року суд після виходу до нарадчої кімнати, відповідно до ч. 2 ст. 244 ЦПК України, не приймаючи рішення, постановив ухвалу про поновлення судового розгляду, та, на підставі ч. 2 ст. 240 ЦПК України, в судовому засіданні було оголошено перерву для з`ясування додаткових обставин до 19.09.2023 року.
19.09.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Короля В.Р. надійшли додаткові пояснення у справі.
19.09.2023 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 07.11.2023 року.
16.11.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Козій Д.О. надійшла заява про відвід головуючого судді Григоренко І.В. від розгляду цивільної справи за позовом Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області до Держави Російська Федерація (Міністерства закордонних справ Російської Федерації) в особі Посольства Російської Федерації в Україні, Президента Російської Федерації Путіна Володимира Володимировича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ» про відшкодування майнової та моральної шкоди.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2023 року під головуванням судді Вовка С.В. у задоволенні заяви Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області - адвоката Козій Д.О. про відвід головуючого судді Григоренко І.В. від розгляду даної цивільної справи відмовлено.
05.02.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивачів - адвоката Козій Д.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В судовому засіданні 05.02.2024 року представником позивача - адвокатом Істоміною В.Л. подано клопотання про відкладення розгляду справи.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.02.2024 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача, відповідно п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 01.04.2024 року.
01.04.2024 року справу знято зі складу у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в розгляді клопотань слідчих органів та судове засідання призначено на 28.05.2024 року.
11.04.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - Борсука О.М. надійшла заява про відвід головуючого судді Григоренко І.В. від розгляду цивільної справи за позовом Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області до Держави Російська Федерація (Міністерства закордонних справ Російської Федерації) в особі Посольства Російської Федерації в Україні, Президента Російської Федерації Путіна Володимира Володимировича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ» про відшкодування майнової та моральної шкоди.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.04.2024 року під головуванням судді Остапчук Т.В. у задоволенні заяви представника Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про відвід головуючого судді Григоренко І.В. від розгляду даної цивільної справи відмовлено.
18.04.2024 року цивільну справу передано судді Григоренко І.В. для подальшого розгляду.
28.05.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Рагімової Т.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи.
28.05.2024 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Козій Д.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи.
В судове засідання 28.05.2024 року з`явилася представник позивача. Представник Держави Російська Федерація (Міністерства закордонних справ Російської Федерації) в особі Посольства Російської Федерації в Україні, відповідач-2, відповідач-3, відповідач-4, відповідач-5, відповідач-6, відповідач-7, відповідач-8, представник відповідача-9, в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, у тому числі, шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України».
Вислухавши вступне слово представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Суд встановив, що виконавчий комітет Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області є виконавчим і розпорядчим органом, утвореним у порядку, визначеному Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про добровільне об`єднання територіальних громад», Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області на строк її повноважень.
Відповідно до рішень, прийнятих Великодимерською селищною радою «Про добровільне об`єднання територіальних громад» - 27.07.2017 року; Жердівською сільською радою - 01.08.2017 року; Руднянською сільською радою - 01.08.2017 року; Бобрицькою сільською радою - 02.08.2017р.; Шевченківською сільською радою - 03.08.2017 року, - Великодимерська селищна територіальна громада є об`єднаною територіальною громадою, утвореною 03.08.2017 року внаслідок об`єднання вищезазначених територіальних громад.
Згідно Регламенту Великодимерської селищної ради VIII скликання, затвердженого рішенням Великодимерської селищної ради № 6 I-VIII від 26.11.2020 року, Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області є представницьким органом місцевого самоврядування, який наділений правом представляти інтереси Великодимерської територіальної громади смт Велика Димерка, сіл: Бобрик, Богданівка, Вільне, Гайове, Гоголів, Гребельки, Жердова, Залісся, Захарівка, Зоря, Кулажинці, Тарасівка, Михайлівка, Першотравневе, Перше Травня, Підлісся, Плоске, Покровське, Рудня, Русанів, Світильня, Шевченкове, приймати від її імені рішення та здійснювати в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», Європейською хартією місцевого самоврядування, іншими нормативно-правовими актами та цим Регламентом.
Статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про місцеве самоврядування» первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Територіальні громади в порядку, встановленому законом, можуть об`єднуватися в одну сільську, селищну, міську територіальну громаду, утворювати єдині органи місцевого самоврядування та обирати відповідно сільського, селищного, міського голову.
Згідно ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Стаття 3 Закону України «Про добровільні об`єднання територіальних громад» визначає суб`єктами добровільного об`єднання територіальних громад є суміжні територіальні громади сіл, селищ, міст. Об`єднана територіальна громада, адміністративним центром якої визначено місто, є міською територіальною громадою, центром якої визначено селище, - селищною, центром якої визначено село, - сільською.
Об`єднана територіальна громада вважається утвореною за цим Законом з дня набрання чинності рішеннями всіх рад, що прийняли рішення про добровільне об`єднання територіальних громад. Об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою. (стаття 8 Закону України «Про добровільні об`єднання територіальних громад».
Станом на 23.02.2022 року в комунальній власності Великодимерської селищної ради перебувало наступне нерухоме майно: будівлі сільської ради за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; будівлі школи за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; будівлі школи за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ; будівлі школи за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_3; будівлі дошкільного навчального закладу (дитячий садочок «ІНФОРМАЦІЯ_1») за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; будівлі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів за літерою «А-2» та приміщення класу з будованими санвузлами за літерою «Г», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ; будівлі сільської ради за літерою «А-1», розташованої за адресою: АДРЕСА_4 .
З початку березня 2022 року по 31.03.2022 року на території Великодимерської селищної територіальної громади Броварського району Київської області відбувались бойові дії. З березня 2022 року по 31.03.2022 року частина населених пунктів на території Великодимерської територіальної громади Броварського району Київської області, а саме: селище міського типу Велика Димерка, села: Богданівка, Залісся, Шевченкове, Бобрик, Гайове, Жердова, Тарасівка, Вільне, Захарівка, Михайлівка, Підлісся, Покровське, Плоске, Першотравневе, Світильня, Кулаженці, Гребельки - перебувала під окупацією збройних сил Російської Федерації. Під час бойових дій та окупації у зазначених вище населених пунктах територіальної громади внаслідок дії російських збройних сил було зруйновано об`єкти комунальної власності Великодимерської селищної територіальної громади, зокрема, приміщення старостатів, амбулаторій, закладів освіти, шкіл, зокрема, вищевказані об`єкти нерухомого майна.
Вказані обставини підтверджуються заявою Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області до Броварського районного управління поліції ГУ НП в Київській області про вчинення кримінального правопорушення від 11.04.2022 року.
Згідно висновку експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 30.05.2022 року № 05/07-22, відновлювальна вартість робіт будівлі сільської ради за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з усунення пошкоджень, які сталися до 14.03.2022 року внаслідок військової агресії Російської Федерації складає 2 862 310,00 грн.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 02.06.2022 року № 08/11-22, відновлювальна вартість робіт будівлі школи за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_2 з усунення пошкоджень, які сталися до 14.03.2022 року внаслідок військової агресії Російської Федерації складає 5 260 678,00 грн.;
Згідно висновку експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 03.06.2022 року № 09/10-22, відновлювальна вартість робіт будівлі школи за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_3 з усунення пошкоджень, які сталися до 14.03.2022 року внаслідок військової агресії Російської Федерації складає 26 702 386,00 грн.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 06.06.2022 року № 10/12-22, відновлювальна вартість робіт будівлі школи за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_3 з усунення пошкоджень, які сталися до 14.03.2022 року внаслідок військової агресії Російської Федерації складає 13 211 712,00 грн.
Згідно висновку експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 31.05.2022 року № 06/08-22, відновлювальна вартість робіт будівлі дошкільного навчального закладу (дитячий садочок «ІНФОРМАЦІЯ_1») за літерою «А-2», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 за наслідками її руйнування, які сталися до 14.03.2022 року внаслідок військової агресії Російської Федерації складає 43 424 357,00 грн.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 01.06.2022 року № 07/06-22, відновлювальна вартість робіт будівлі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів за літерою «А-2» та приміщення класу з будованими санвузлами за літерою "Г", розташованих за адресою: АДРЕСА_1 з усунення пошкоджень, які сталися до 14.03.2022 року внаслідок військової агресії Російської Федерації складає 77 036 413,00 грн., з них: відновлювальна вартість робіт будівлі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів за літерою «А-2» складає 69 801 962,00 грн., приміщення класу з будованими санвузлами за літерою «Г» - 7 234 451,00 грн.
Згідно висновку експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 27.05.2022 року № 04/09-22, відновлювальна вартість робіт будівлі сільської ради за літерою «А-1», розташованої за адресою: АДРЕСА_4 з усунення пошкоджень, які сталися до 14.03.2022 року внаслідок військової агресії Російської Федерації складає 738 476,00 грн.
Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Вирішуючи питання щодо наявності у відповідача-1 - Держави Російська Федерація судового імунітету у даній справі, суд зазначає наступне.
Предметом спору в даній справі є відшкодування шкоди, завданої збройною агресією Російської Федерації проти України.
Місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна.
Шкода завдана в результаті порушення принципів та цілей, закріплених у Статуті ООН, щодо заборони військової агресії, вчиненої стосовно іншої держави - України.
Вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН.
Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 року у справі № 990/80/22, Російська Федерація, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії.
Верховний Суд в постановах Верховного Суду від 08.06.2022 року та 22.06.2022 року у справах № 490/9551/19 та № 311/498/20 дійшов висновків, що країна-агресор діяла поза межами свого суверенного права на самооборону, навпаки, віроломно порушила усі суверенні права України, діючи на її території, тому безумовно Російська Федерація надалі не користується в такій категорії справ своїм судовим імунітетом.
- підтримання юрисдикційного імунітету Російської Федерації позбавить позивача ефективного доступу до суду для захисту своїх прав, що є несумісним з п. 1 ст. 6 Конвенції;
- судовий імунітет Російської Федерації не застосовується з огляду на звичаєве міжнародне право, кодифіковане в Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004);
- підтримання імунітету Російської Федерації є несумісним з міжнародно-правовими зобов`язаннями України у сфері боротьби з тероризмом;
- судовий імунітет російської федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення нею державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням Російською Федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом.
Частинами 5 та 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що викладені у постановах Верховного Суду висновки щодо застосування норм права є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
За приписами ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
Виходячи з положень вищезазначених норм права та враховуючи вказані висновки Верховного Суду, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача-1 - Держави Російська Федерація судового імунітету у даній справі.
Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Як визначено у ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. (ч. ч. 1, 6 ст. 319 ЦК України).
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією відповідача проти України.
Збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України (ст. 1 Закону України «Про оборону України»).
На підставі ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Російська Федерація як держава-окупант відповідно до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977 року несе відповідальність за порушення захисту прав цивільного населення.
Так, відповідно до ст. 32 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, 1949 року забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.
Також відповідно до ст. 48 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I від 08.06.1977 року), для забезпечення поваги й захисту цивільного населення та цивільних об`єктів сторони, що перебувають у конфлікті, повинні завжди розрізняти цивільне населення й комбатантів, а також цивільні й воєнні об`єкти та відповідно спрямовувати свої дії тільки проти воєнних об`єктів.
Зокрема, ст. 51 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949 року передбачає, що цивільне населення користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями.
Крім того на підставі ст. 57 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949 року при проведенні воєнних операцій повинна постійно виявлятися турбота про те, щоб оберігати цивільне населення, цивільних осіб і цивільні об`єкти.
Суд звертає увагу на те, що військова агресія та окупація Російською Федерацією територій України є не тільки порушенням суверенітету й територіальної цілісності України, але й порушенням основоположних принципів та норм міжнародного права. Така військова агресія супроводжується злочинами геноциду проти народу України, а також іншими військовими злочинами збройних сил та вищого керівництва російської федерації.
Так, відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 року військова агресія російської федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.
Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24.03.2022 року, якою додатково засуджує військову агресію Росії проти України, вимагає від російської федерації припинення військових дій, в тому числі проти атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.
Відповідно до постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 року про заяву Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва російської федерації під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року.
Згідно ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на російську федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди російською федерацією.
Загальновідомим є факт того, що з початку березня 2022 року по 31.03.2022 року на території Великодимерської селищної територіальної громади Броварського району Київської області відбувались бойові дії. При цьому у вказаний період часу частина населених пунктів на території Великодимерської територіальної громади Броварського району Київської області, а саме: селище міського типу Велика Димерка, села: Богданівка, Залісся, Шевченкове, Бобрик, Гайове, Жердова, Тарасівка, Вільне, Захарівка, Михайлівка, Підлісся, Покровське, Плоске, Першотравневе, Світильня, Кулаженці, Гребельки - перебувала під окупацією збройних сил Російської Федерації.
Статті 3, 8, 12, 28 Загальної декларації прав людини 1948 року гарантують кожній людині право на життя, свободу і особисту недоторканність, ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом, вільне пересування і вибір місця проживання у межах кожної держави, соціальний і міжнародний порядок, при якому права і свободи, викладені в цій Декларації, можуть бути повністю здійснені. Ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність його житла. Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 12.04.2012 року № 9-рп/2012 (справа № 1-10/2012) наголосив, що в Україні як демократичній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. ст. 1, 3 Конституції України).
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тож якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, то саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Так, в результаті з початку березня 2022 року по 31.03.2022 року під час вторгнення російської федерації внаслідок бойових дій відбулося руйнування майна Великодимерської територіальної громади
Визначаючи розмір майнової шкоди, завданої збройною агресією Російської Федерації, суд бере до уваги висновок експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 30.05.2022 року № 05/07-22; висновок експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 02.06.2022 року № 08/11-22; висновок експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 03.06.2022 року № 09/10-22; висновок експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 06.06.2022 року № 10/12-22; висновок експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 31.05.2022 року № 06/08-22; висновок експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 01.06.2022 року № 07/06-22 та висновок експерта за результатами проведення комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 27.05.2022 року № 04/09-22
Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обставини завдання шкоди російською федерацією, відтак з Держави Російська Федерація на користь Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області підлягає стягненню майнова шкода у розмірі 169 236 332,00 грн.
При цьому суд зазначає, що оскільки механізм стягнення шкоди завданої російською федерецією законодавством України та, у тому числі міжнародним правом, досить є не врегульований, а відтак шкода підлягає стягненню саме з Держави Російська Федерація.
Відтак, заявлені вимоги до Президента Російської Федерації Путіна Володимира Володимировича , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ПП «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ» є необґрунтованими, оскільки лише саме зазначення вказаних осіб не свідчить, що станом на день винесення рішення їх вина щодо нанесення шкоди є доведеною.
Також, варто зазначити, що вимога в частині стягнення шкоди шляхом звернення на будь-яке майно відповідачів, не підлягає задоволенню, оскільки прохальні вимоги в цій частині є неконкретизованими, а посилання представника позивачів належним чином необґрунтованими. Окрім цього, обраний механізм захисту своїх прав позивача може у подальшому бути досить неефективним або вийти за межі міжнародного права.
Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
В силу положень п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Тобто, правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.
У п. 9 цієї постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви.
При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Позивач звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт заподіяння шкоди та надати докази встановлення такого порушення, що спричинило шкоду останньому та причинно-наслідковий зв`язок.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначене кореспондується зі змістом ст. 81 ЦПК України.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача посилався на те, що внаслідок знищення нерухомого майна, яке на праві спільної власності належало членам Великодимерської територіальної громади, необхідності витрачати час та ресурси на його відновлення, організацію свого життя в частині отримання адміністративних та інших управлінських послуг для надання яких використовувались дані знищені будівлі, вони зазнали моральних страждань.
У порушення наведених вимог позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження розміру моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною шкодою та неправомірними діями російської федерації.
Суд зазначає, що незважаючи на загальновідомий факт збройної агресії російської федерації проти України, позивач не звільняється від доведення наявності моральної шкоди та причинного зв`язку між нею та протиправними діями російської федерації, що є обов`язковою умовою цивільно-правової відповідальності за спричинену моральну шкоду.
За таких обставин, позов Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області підлягає частковому задоволенню.
Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.
Разом з тим, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а також враховуючи розмір задоволених позовних вимог, то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 837 550,00 грн.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 11, 15, 16, 18, 22, 23, 319, 321, 1167 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 280-283, 352-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області до Держави Російська Федерація (Міністерства закордонних справ Російської Федерації) в особі Посольства Російської Федерації в Україні, Президента Російської Федерації Путіна Володимира Володимировича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Політичної партії «ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА - ЗА ЖИТТЯ» про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з Держави Російська Федерація на користь Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області 169 236 332 (сто шістдесят дев`ять мільйонів двісті тридцять шість тисяч триста тридцять дві) грн. 00 коп. у відшкодування майнової шкоди.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з Держави Російська Федерація на користь держави Україна 837 550 (вісімсот тридцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп. судового збору.
Відповідач-3: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_5 , інші дані невідомі.
Відповідач-4: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_6 , інші дані невідомі.
Відповідач-5: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_7 , під`їзд 3, поверх. 5, офіс 351, інші дані невідомі.
Відповідач-6: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_7 , під`їзд 3, поверх. 5, офіс 351, інші дані невідомі.
Відповідач-7: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_8 , інші дані невідомі.
Відповідач-8: ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_9 , інші дані невідомі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 10.06.2024 року.

Суддя І.В. Григоренко