ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/4625/23

Провадження № 22-ц/4820/615/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2023 року (суддя Швець О. Д., повне судове рішення складено 18.09.2023) у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У червні 2023 року АТ «Універсал Банк» (далі - Банк), звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що відповідно до укладеного 31 липня 2020 року договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 15000 грн. Відповідачка у заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредитування складає між нею і Банком договір про надання банківських послуг. Взяті на себе за кредитним договором зобов`язання ОСОБА_1 не виконала, у зв`язку з чим заборгованість за кредитом станом на 13 грудня 2022 року складає 38551,25 грн.

Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2023 року в позові відмовлено.

АТ «Універсал Банк», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Суд не дослідив механізм отримання банківських послуг проекту Monobank та процедуру ознайомлення споживача з умовами та правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту та таблицею розрахунку вартості кредиту. Для отримання віртуальної картки та проходження ідентифікації відповідачка ввела в мобільному додатку ОТР-пароль, сфотографувала себе з паспортом та поставила власний підпис на екрані у додатку. Підписавши анкету-заяву ОСОБА_1 підтвердила факт ознайомлення з умовами та правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту. Підписана позичальником анкета-заява містить зазначення процентної ставки 3,1% на місяць, яка нараховується у разі виходу з пільгового періоду, що становить до 62 днів. Договір був укладений в електронній формі. Відповідачка неодноразово здійснювала операції із використанням картки, що свідчить про надання нею згоди щодо змін та доповнень до договору про надання банківських послуг від 31.07.2020. Сума заборгованості складається з використаного кредитного ліміту в розмірі 14800 грн та овердрафту в сумі 23751,25 грн. ОСОБА_1 не надала доказів на спростування заборгованості. Вважає незаконним застосування правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

ОСОБА_1 у відзиві просить апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на безпідставність її доводів. Вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позовних вимог.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмову в позові суд мотивував недоведеністю позовних вимог. Позивач не надав доказів досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору та наявності заборгованості.

Такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Установлено, що 31 липня 2020 року між АТ «Універсал Банк» і ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Укладення договору відбулося шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви.

Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти.

ОСОБА_1 належним чином не виконала зобов`язання за кредитним договором, що призвело до заборгованості.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у договорі).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Позивач пред`явив вимоги про стягнення заборгованості за кредитом.

Обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», Тарифи, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, як невід`ємні частини укладеного договору.

Вказаними документами, які надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки позичальника і Банку, відповідальність сторін.

У наданих Банком документах відмітка про те, що підпис позичальника накладений у електронному вигляді, наявна лише у Паспорті споживчого кредиту.

Що стосується посилання позивача в апеляційній скарзі на положення Закону України «Про електронну комерцію», то норми вказаного Закону не підлягають застосуванню при вирішенні цього спору, так як між сторонами укладався договір про надання банківських послуг у письмовій формі, а не в електронній формі у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

У статті 11 цього Закону передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 вказаного Закону).

Отже, за відсутності підпису відповідачки, у тому числі й шляхом накладення електронного цифрового підпису, відсутні підстави вважати, що саме цей витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», Тарифи розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними при підписанні анкети-заяви, а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі, зазначеному у цих документах.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані ОСОБА_1 умови та правила надання банківських послуг суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що надані позивачем Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк», Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При застосуванні до спірних правовідносин наведених вище норм права суд відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України вірно врахував висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність врахування зазначеного висновку не заслуговують на увагу, оскільки судові рішення у справах ухвалені у подібних правовідносинах.

У Паспорті споживчого кредиту Чорної картки monobank (п. 7) зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної у цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів.

Зазначений документ містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Таку інформацію Банк надає споживачам фінансових послуг відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».

Тому зазначений документ не може підтверджувати погодження сторонами всіх істотних умов договору.

Разом з тим, в анкеті-заяві від 31.07.2020, яка підписана ОСОБА_1 , зазначена процентна ставка за користування кредитом у розмірі 3,2% після виходу з пільгового періоду, що складає 62 дні.

Отже, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про узгодження сторонами у письмовому вигляді сплати процентів за користування кредитними коштами.

У матеріалах справи міститься виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 , якою підтверджується наявність заборгованості за кредитом. Доводи апеляційної скарги в цій частині частково заслуговують на увагу.

Отримання кредитних коштів ОСОБА_1 та наявність заборгованості підтверджується анкетою-заявою останньої від 31.07.2020, випискою з особового рахунку про рух коштів по картці, з якої вбачається, що позичальник користувалася кредитними коштами та здійснювала погашення кредиту.

Відповідно до виписки, наданої позивачем до суду першої інстанції, сума витрачених відповідачкою коштів складає 71979 ,25 грн, сума погашень за кредитом - 33272 грн. У самій виписці по рахунку зазначена сума витрачених коштів 71991,25 грн, сума зарахувань 48240 грн, проте вони не підтверджуються відображеними операціями по рахунку.

До суми витрат безпідставно включено суму комісії у розмірі 1376,20 грн, сплата якої не передбачена умовами укладеного договору (в підписаній позичальником анкеті-заяві).

Отже, розмір заборгованості за договором складає 37331,05 грн (71979,25 грн - 33272 грн - 1376,20 грн).

З урахуванням наведеного апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про ненадання позивачем доказів досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору та наявність заборгованості.

Укладений між сторонами договір від 31.07.2020 у вигляді анкети-заяви, підписаної позичальником, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що отримані та використані позичальником кошти в повному обсязі в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, відповідно до якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції про відмову в позові необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову і стягнення заборгованості за кредитом у сумі 37331 грн 05 коп.

На підставі частини 1 статті 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог (96,8%) стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у сумі 6495 грн 28 коп.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (місцезнаходження вулиця Автозаводська,54/19, м. Київ, ІК ) заборгованість за кредитом у сумі 37331 грн 05 коп. (тридцять сім тисяч триста тридцять одна грн 05 коп.) і судовий збір у сумі 6495 грн 28 коп. (шість тисяч чотириста дев`яносто п`ять грн 28 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 26 березня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта