Справа № 346/5391/23
Провадження № 22-ц/4808/287/24
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І.
Суддя-доповідач Барков В. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Баркова В. М.,

суддів: Василишин Л. В.,

Девляшевського В. А.,

секретар Струтинська Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лісодіда Олега Валентиновича про відмову від позову в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2023 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лісодід О. В. звернулася із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 08 серпня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 197. В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що спільне життя між подружжям не склалося, через різні погляди на шлюб та сім`ю, різні сімейні цінності. Вказані обставини призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Зазначає, що шлюбні відносини між подружжям фактично припинені. З січня 2022 року вони не ведуть спільного господарства, кожен з них живе власним життям та інтересами. Вважає, що за даних обставин примирення між ними неможливе, надії на збереження шлюбу немає, тому просить шлюб розірвати, повернути позивачці дошлюбне прізвище, розгляд справи проводити за їхньої відсутності.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 .

Після розірвання шлюбу позивачці повернуто дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, а подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін та вони бажають його розірвати. Спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини між сторонами відсутній.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що задовольняючи позовну вимогу про визначення місця проживання його сина ОСОБА_5 разом з позивачкою, суд не врахував того, що у позовній заяві про розірвання шлюбу така вимога не висувалася. Крім того, суд не витребував рішення органу опіки та піклування про можливість проживання дитини саме з одним із батьків, які мешкають окремо, та не заслухав думку відповідача з цього приводу.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

22 січня 2024 року адвокат Лісодід О. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , повноваження якого ордером не обмежені, через підсистему «Електронний суд» подав заяву про відмову від позову.

23 січня 2024 року ОСОБА_1 на офіційну електронну адресу суду надіслала заяву про відмову від позову. При цьому зазначила, що наслідки відмови від позову їй зрозумілі.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судовими повістками, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно із частинами 1-3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Зазначена підстава закриття провадження у справі та її наслідки передбачено положеннями п. 4 ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 256 ЦПК України.

Враховуючи надане позивачу процесуальним законом право на відмову від позову, а також з огляду на те, що підстави для неприйняття такої відмови судом не встановлені, відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права сторін, наслідки відмови від позову позивачу зрозумілі, колегія суддів вважає за необхідне прийняти його відмову від позову, визнати нечинним рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Керуючись статтями 364, 368, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лісодіда Олега Валентиновича про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2023 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 22 лютого 2024 року.

Судді В. М. Барков

В. А. Девляшевський

Л. В. Василишин