Справа № 148/11/24
Провадження № 2-н/148/13/24
У Х В А ЛА

про відмову у видачі судового наказу

05 січня 2024 року суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Дамчук О.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» щодо видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

В С Т А Н О В И В:

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» звернувся до суду з заявою щодо видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 . Посилаючись на те, що після укладення договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 товариством здійснювалось постачання електричної енергії. Користуючись відповідно до умов договору наданими заявником послугами, у боржника, у зв`язку з частковим порушенням зобов`язання, виникла заборгованість перед заявником за період з лютого 2023 по листопад 2023, яка складає 2382,72 грн, тому просить винести наказ про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію та суми судового збору.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, вважаю, що у видачі судового наказу необхідно відмовити, з огляду на таке.

Згідно із ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі, якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи - боржника.

Відповідно до довідки виданої Тульчинською міською радою Вінницької області на підставі частин 5-6 статті 165 ЦПК від 13.12.2023 № 02-22-4206 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не значиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

Із доданих до матеріалів справи договору про постачання електричної енергії з додатками (а.с.7-16) вбачається що договір заключний з ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , однак у детальній довідці споживача (а.с.19) та у копії квитанції (а.с.22) вбачається що заборгованість виникла за адресою: АДРЕСА_2 . Документів на зміну адреси проживання, реєстрації до матеріалів заяви не додано.

Із змісту ч.3 ст. 19 ЦПК України вбачається, що наказне провадження призначене лише для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Безспірність вимоги заявника у наказному провадженні полягає у чітко зазначених та документально підтверджених вимогах, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Згідно ч.2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Пунктом 8 частини 1 статті 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Також із аналізу п.5 ч.2 ст.163 та п.3 ч.3 ст.165 ЦПК України вбачається, що у заяві заявником повинно бути зазначено перелік доказів, якими обґрунтовуються його вимоги, тобто копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, тощо.

Статтею 162 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності.

Водночас вважаю за необхідне, роз`яснити представнику заявника, що за загальними правилами визначення підсудності, а саме ч. 1 ст. 30 ЦПК України вбачається, що позови що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна, у зв`язку з чим позов про стягнення заборгованості за комунальні послуги має пред`являтися за місцем знаходження нерухомого майна, тобто за правилами виключної підсудності, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.04.2019 у справі №638/1988/17.

Пунктом 9 частини 1 ст. 165 ЦПК передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

За встановлених обставин в їх сукупності, поданої заяви та інших документів доданих до заяви не вбачається виникнення або порушення грошової вимоги за адресою: АДРЕСА_1 , однак порушення грошової вимоги вбачається за адресою АДРЕСА_2 , що не відноситься до територіальної юрисдикції Тульчинського районного суду Вінницької області, та доказів зворотного заявником не додано, а тому враховуючи п. 9 ч.1 ст. 165 ЦПК України, у видачі судового наказу необхідно відмовити, роз`яснивши представнику заявника, що відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору заявнику не повертається. У разі пред`явлення заявником позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 161, 165-166 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Роз`яснити представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ», що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя О.О. Дамчук