Справа № 127/1546/24
Провадження 2/127/186/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участі секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

19.02.2024 року представником позивача по справі через систему «Електронний суд» до суду подано заяву про затвердження мирової угоди та скановану заяву про примирення сторін, яка підписана генеральним директором ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» Леоновою В.В. та відповідачем ОСОБА_1 від 16.02.2024 року, наступного змісту та на наступних умовах:

В провадженні Орджонікідзевський районний суд м. Харкова розглядається справа №127/1546/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно ч.7 ст.49 ЦПК України сторони можуть примиритися, у тому числі шляхом медіації, на будь-якій стадії судового процесу.

Результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою.

Враховуючи наведене, з урахуванням принципів доцільності та справедливості, сторони по справі №127/1546/24 погодили:

1. Відповідач, ОСОБА_1 , визнає позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», а саме визнає позовні вимоги у розмірі 50 962, 41 грн., з яких сума кредиту 11 750 грн., сума процентів за користування кредитом 26 790, 00 грн., судовий збір - 2 147,20 грн., та витрати на професійну правничу допомогу 10 000,00 грн. та зобов`язується сплатити борг відповідно до наступного графіку:

27.02.2024 - 7 281,00 грн.

30.03.2024 - 7 281,00 грн.

30.04.2024 - 7 281,00 грн.

30.05.2024 - 7 281,00 грн.

30.06.2024 - 7 281,00 грн.

30.07.2024 - 7 281,00 грн.

30.08.2024 - 7 281,00 грн.

2. Сторони домовились, що у разі, якщо боржник, ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 перестає виконувати свої зобов`язання щодо щомісячного обов`язкового платежу прописаного в графіку товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» має право пред`явити ухвалу суду виконавцю для примусового стягнення залишку заборгованості.

Відповідно до умов цієї заяви вони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання спору, та не мають жодних вимог щодо один одного; умови примирення, дії позивача та відповідача не суперечать закону і не порушують чиїх-небудь прав, свобод та інтересів; сторони мають належне уявлення про сутність цієї заяви і всіх її елементів; сторони підтверджують, що вище викладені умови відповідають їх волевиявленню і зумовлюють настання бажаних наслідків, які відповідають їхнім дійсним інтересам.

Строк пред`явлення ухвали до виконавця 16.02.2027.

20.02.2024 року від представника позивача надійшла заява про розгул справи без його участі, примирення сторін підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явися з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, ознайомившись зі змістом мирової угоди, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для затвердження мирової угоди, виходячи з наступного.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає, у тому числі, можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч.7 ст.49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Мета, зміст, порядок укладення сторонами мирової угоди та її затвердження судом визначені у статті 207 ЦПК України.

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Частиною п`ятою статті 207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Виходячи зі змісту статті 207 ЦПК України, обов`язковою умовою затвердження судом мирової угоди є її відповідність вимогам закону і відсутність порушення прав чи законних інтересів третіх осіб. Йдеться про дотримання як вимог, передбачених процесуальних законодавством, так і вимог, які випливають з цивільного законодавства.

Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб визначений в умовах мирової угоди.

Цивільним процесуальним законом покладено на суд обов`язок під час визнання мирової угоди перевірити, чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

Умови мирової угоди мають бути викладені чітко та недвозначно з тим, щоб не виникало неясності спорів з приводу її змісту під час виконання. Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору.

Таким чином, вирішуючи питання про затвердження мирової угоди, суд має врахувати, що умови мирової угоди не можуть суперечити закону, а також брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із таким затвердженням.

Метою мирової угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін і предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами.

Укладена в цивільному процесі мирова угода породжує права та обов`язки для осіб не тільки процесуальні, а й матеріальні. Тому мирова угода має матеріальний зміст, укладається сторонами, затверджується судом відповідно до вимог цивільного процесуального права, з урахуванням норм матеріального цивільного права.

Як встановлено судом, предметом позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 є стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представником позивача до суду через систему «Електронний суд» подано заяву про затвердження мирової угоди, в якій викладено зміст мирової угоди між позивачем та відповідачем а також заяву про примирення сторін в яких викладено аналогічні умови мирової угоди а саме те, що ОСОБА_1 , визнає позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», а саме визнає позовні вимоги у розмірі 50 962, 41 грн., з яких сума кредиту 11 750 грн., сума процентів за користування кредитом 26 790, 00 грн., судовий збір - 2 147,20 грн., та витрати на професійну правничу допомогу 10 000,00 грн. та зобов`язується сплатити борг відповідно до запропонованого графіку.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що сторонами не подано самого тексту мирової угоди, а до суду подано заяву про затвердження мирової угоди, яка подана представником позивача Столітнім М.М. через систему «Електронний суд», яка фактично не відповідає ч. 2 ст. 207 ЦПК України, а саме сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, тобто подана заява не є спільною, а односторонньою, подана від представника позивача, без підпису відповідача.

Крім того, подана до суду сканована копія заяви про примирення сторін не може бути розцінена, як заява про затвердження мирової угоди, хоча вона і підписана між позивачем та відповідачем, з огляду на те, що сама мирова угода підписана обома сторонами до суду не подана, в заяві про примирення є ряд неточностей зокрема з її тексту вбачається, що питання примирення стосується справи №127/1546/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка перебуває в провадженні Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦПК України, укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

З тексту заяв про затвердження мирової угоди та заяви про примирення поданої представником позивача до суду відсутнє прохання про закриття провадження у справі.

Мирова угода є різновидом зобов`язання, яке виникає на підставі договору, укладеного за взаємною згодою сторін у письмовій формі та затвердженого судовим рішенням (ухвалою).

Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору.

Таким чином, зважаючи на положення ч. 2, 4, 5 ст. 207 ЦПК України, враховуючи, що подана заява на затвердження мирової угоди суперечить закону, суд дійшов до висновку, що в задоволенні заяви про затвердження мирової угоди між сторонами необхідно відмовити та продовжити судовий розгляд справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 207, 258-260, 261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» Столітнього Михайла Миколайовича про затвердження мирової угоди, відмовити.

Відкласти судове засідання на 15.00 год. 14 березня 2024 року, про що повідомити учасників справи.

Копію ухвали надіслати учасникам судового розгляду для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: