ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №490/5472/23
Провадження №2/477/552/24
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

21 лютого 2024 року м. Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Саукова А. А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

24 липня 2023 року на адресу Жовтневого районного суду Миколаївської області за підсудністю з Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якій позивачка просить визнати спільною сумісною власністю подружжя транспортний засіб автомобіль Nissan Terrano, державний номерний знак НОМЕР_1 та стягнути з відповідача частину вартості транспортного засобу та земельної ділянки в СВТ «Магістраль» розташованої за адресою Миколаївська область, Миколаївський (Вітовський) район, с. Каравелове, вул. Лісова 96,97.

Ухвалою суду від 31 липня 2023 року позовна заява на підставі статей 175, 177, 185 ЦПК України залишена без руху, яка направлена позивачу рекомендованим поштовим відправленням за адресою, зазначеною у позові.

Позивачу в строк десять днів з дня отримання ухвали було запропоновано усунути недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження, які зазначені в мотивувальній частині ухвали про залишення заяви без руху.

Ухвала суду від 31 липня 2023 року направлялася позивачці рекомендованим поштовим повідомленням за адресою, зазначеною нею в позовній заяві, крім того зазначена ухвала оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до зворотнього поштового повідомлення, ухвала суду від 31 липня 2023 року позивачем не отримана, конверт повернувся до суду без вручення, з позначкою «за закінченням терміну зберігання» у зв`язку з чим ухвала суду була направлена позивачу повторно 02.10.2023 року, 30.11.2023 року, 25.12.2023 року та 22.01.2024 року, однак конверти повернулись до суду без вручення.

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Частиною першою статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Єврорпейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року, «Каракуця проти України» від 16 лютого 2017 року) сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07 липня 1989 року).

Частиною першою статті 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Позивачкою до суду не надавалася заява про зміну місця проживання чи перебування, водночас, за повідомленою позивачкою суду адресою направлена кореспонденція поверталася без вручення.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху вона вважається неподаною та повертається позивачеві.

Виходячи з того, що позивачці надавався достатній строк для усунення недоліків позовної заяви, та враховуючи, що станом на 21 лютого 2024 року вимоги ухвали від 31 липня 2023 року не виконані, що перешкоджає суду вирішити питання про відкриття провадження у справі, позовна заява має бути повернута позивачу, що узгоджується з висновками, які викладені в ухвалі Верховного Суду від 13 лютого 2024 року у справі № 522/22574/17.

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, установлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись статтею 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя А.А. Саукова