КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження № 22-ц/824/4825/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Київ

Справа № 760/172/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2023 року, ухвалене у складі судді Шереметьєвої Л.А.,

у справі за позовом Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Естейт» про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування рішень про державну реєстрацію права власності та визнання недійсними правочинів,

встановив:

У грудні 2022 року Перший заступник керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ТОВ «Девелопмент Естейт» про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування рішень про державну реєстрацію права власності та визнання недійсними правочинів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. прийнято рішення № 59773831 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 22,8 кв. м та гараж по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису 43430279).

Підставою для реєстрації стала довідка щодо технічного стану об`єкта нерухомого майна від 09.08.2021 року № 397, технічний паспорт від 09.08.2021 року, довідка про показники об`єкта нерухомого майна від 09.08.2021 року № 501, виданих ТОВ «АО «Грош Цена», та довідка КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 22.07.2021 року.

04.11.2021 року укладений договір купівлі-продажу вказаного об`єкта між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

04.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. прийнято рішення № 61375532 про державну реєстрацію права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна (номер запису 44855633) за ОСОБА_1

01.12.2021 року на підставі висновку щодо технічної можливості переведення об`єкта нерухомого майна з житлового будинку в нежитлову будівлю від 25.11.2021 року № 0528/2021, технічного паспорта від 24.11.2021 року, довідки про показники об`єкта нерухомого майна від 24.11.2021 року № 268/2021, виданих ТОВ «АО «Грош Цена», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко І.В прийнято рішення про державну реєстрацію права власності № 61983100, яким об`єкт нерухомого майна - житловий будинок змінено на нежитлову будівлю загальною площею 22,8 кв. м.

23.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В. прийнято рішення № 62549495 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. «А-1», гараж літера «Б» загальною площею 22,8 кв. м (номер запису 45895795) за ТОВ «Девелопмент Естейт».

Реєстрацію проведено на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 22.12.2021 року №№ 5494, 5495 про передачу ОСОБА_1 вказаного майна до статутного капіталу ТОВ «Девелопмент Естейт».

Земельна ділянка за вказаною адресою в установленому законом порядку ТОВ «Девелопмент Естейт» або іншим фізичним чи юридичним особам у власність чи користування, в тому числі для будівництва, не передавалась, правовстановлюючі документи на земельну ділянку не отримувались та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно речові права на земельну ділянку за будь-якими фізичними чи юридичними особами не зареєстровані.

17.12.2022 року ТОВ «Девелопмент Естейт» звернулося до Київської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3126 га по АДРЕСА_1 .

Рішенням від 24.11.2022 року № 5703/5744 «Про відмову ТОВ «Девелопмент Естейт» у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва багатофункціонального комплексу на АДРЕСА_1 » було відмовлено в наданні такого дозволу.

У пояснювальній записці до проекту вказаного рішення зазначено, що земельна ділянка (кадастровий номер :72:260:0014) по АДРЕСА_1 вільна від капітальної забудови.

Позивач вважав, що державна реєстрація права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна здійснена з порушенням вимог законодавства та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно з інформацією Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 18.07.2022 року документи, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва за адресою: АДРЕСА_1 не видавалися та не реєструвалися.

Згідно з листом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 22.07.2022 року та даних Міської інформаційно-аналітичної системи забезпечення містобудівної діяльності, містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на АДРЕСА_1 не надавалися.

Крім того, згідно з інформацією Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 22.07.2022 року про реєстр адрес у місті Києві, який ведеться згідно з Положенням про реєстр адрес у місті Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 року 137/9394 «Про деякі питання ведення реєстрів адрес, вулиць та інших іменованих об`єктів у місті Києві» відсутні відомості про документи щодо присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси: АДРЕСА_1 .

З урахуванням цього позивач зазначав, що державна реєстрація права власності ОСОБА_3 на підставі лише технічного паспорту та довідки про показники об`єкта та відсутності обов`язкових документів, визначених п. 41 Порядку № 1127, здійснено у порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, відповідно до поданих на реєстрацію документів житловий будинок та гараж збудовані до 05.08.1992 року.

У матеріалах реєстраційної справи наявна довідка від 22.07.2021 року Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», яке до 01.01.2013 року здійснювало державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна на території міста Києва, про те, що згідно з даними реєстрових книг Бюро житловий будинок АДРЕСА_1 праві власності не зареєстровано.

Відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно за вищевказаною адресою підтверджується також листом КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 20.07.2022 року на запит прокуратури.

Таким чином, реєстрація за ОСОБА_3 права власності на майно не може свідчити про правомірне набуття особою майна у власність, а відтак є підставою для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права на це майно.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив суд усунути перешкоди територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у розпорядженні земельною ділянкою площею 0,3126 га (кадастровий номер :72:260:0014), шляхом:

- скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 11.08.2021 року, індексний номер 59773831, та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок загальною площею 22,8 кв. м та гараж за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 22,8 кв. м та гаража загальною площею 16,6 кв. м від 04.11.2021 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованим за № 3721;

- скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.11.2021 року, індексний номер 61375532, та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок загальною площею 22,8 кв. м та гараж загальною площею 16,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнання недійсним правочину щодо передачі ОСОБА_1 у статутний капітал ТОВ «Девелопмент Естейт» нерухомого майна - нежитлової будівлі літера «А-1», гараж літера «Б», загальною площею 22,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , оформленого актом приймання-передачі нерухомого майна від 22.12.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №№ 5494, 5495;

- скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.12.2021 року, індексний номер 62549495, та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за ТОВ «Девелопмент Естейт» на нежитлову будівлю літ. «А-1», гараж літера «Б» загальною площею 22,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши вказане право ТОВ «Девелопмент Естейт».

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2023 року задоволено позов у даній справі.

Усунуто перешкоди територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у розпорядженні земельною ділянкою площею 0,3126 га (кадастровий номер :72:260:0014) за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 11.08.2021 року, індексний номер 59773831.

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на житловий будинок загальною площею 22,8 кв. м та гараж за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 22,8 кв. м та гаража загальною площею 16,6 кв. м від 04.11.2021 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та зареєстрований за № 3721.

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.11.2021 року, індексний номер 61375532.

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок загальною площею 22,8 кв. м та гараж загальною площею 16,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .

Застосовано наслідки недійсності правочину - договору купівлі-продажу від 04.11.2021 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та зареєстрований за № 3721, оформлені актом приймання-передачі нерухомого майна від 22.12.2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В. та зареєстрованим у реєстрі за № № 5494, 5495.

Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.12.2021 року, індексний номер 62549495.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ТОВ «Девелопмент Естейт» на нежитлову будівлю літ. «А-1» та гараж літера «Б» загальною площею 22,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ТОВ «Девелопмент Естейт» на користь Київської міської прокуратури 13 645 грн судового збору.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки фактичним обставинам справи, а також доводам учасників справи щодо підстави виникнення та реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомості, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Посилається на те, що для державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , державному реєстратору було надано документи, які необхідні для здійснення відповідної реєстраційної дії, в тому числі відомості про присвоєння адреси об`єкту нерухомості, а тому у реєстратора були відсутні підстави для відмови в здійсненні реєстраційних дій. Крім того, для здійснення державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 та ТОВ «Девелопмент Естейт» державним реєстраторам було надано копії документів про правочини, на підставі яких проведено державну реєстрацію, а також копії інших документів необхідних для здійснення реєстраційних дій, що повністю спростовує твердження позивача щодо порушення реєстраторами норм чинного законодавства під час здійснення реєстраційних дій.

У даному випадку державні реєстратори, здійснюючи реєстрацію права власності за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ТОВ «Девелопмент Естейт» діяли відповідно до вимог закону, оскільки після прийняття заяви про державну реєстрацію здійснили перевірку документів, поданих для державної реєстрації на відповідність встановленим законом вимогам, та встановили відсутність підстав для відмови в державній реєстрації речових прав, що в свою чергу виключає правові підстави вважати, що реєстратори діяли всупереч закону, чи з порушенням порядку проведення державної реєстрації речових прав.

Для державної реєстрації прав ОСОБА_3 подала державному реєстратору, серед інших документів, технічний паспорт на будинок за адресою: АДРЕСА_2 , що повністю узгоджується з нормами чинного законодавства, підзаконними нормативними актами органів державної влади та судовою практикою Верховного Суду, оскільки саме технічний паспорт засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна збудованого до 05.08.1992 року та який не підлягає проходженню процедури прийняття в експлуатацію, а тому видається не зрозумілим, які норми закону були порушені державним реєстратором під час здійснення реєстраційних дій та які дії є незаконними.

Посилається на те, що у даній справі прокурор обґрунтовує наявність «інтересів держави» тим, що відповідним органом Київської міської ради жодних заходів щодо скасування рішення державних реєстраторів не вжито не зважаючи на те, що реєстрацію речових прав здійснено з порушенням вимог закону.

Зазначає, що функції захисту інтересів держави, про які йде мова у позовній заяві прокурора, належать, в першу чергу, до компетенції Київської міської ради та здійснюються на виконання владних управлінських повноважень та не обов`язково у судовому порядку, а тому право на звернення до суду відповідно до статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру» може бути реалізовано прокурором лише у разі, якщо він доведе, що вказані суб`єкти такий захист не здійснюють або здійснюють його неналежним чином.

Якщо відповідні обставини виявлено на стадії судового розгляду або після ухвалення судового рішення, то процесуальним наслідком відсутності підстав для здійснення представництва інтересів держави є залишення позовної заяви без розгляду. Аналогічного висновку щодо процесуальної можливості залишення позовної заяви без розгляду в справах, провадження, у яких відкрито за відсутності підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави, дійшов Верховний Суд у постановах від 18.07.2019 року у справі № 826/15794/17 та від 23.10.2019 року у справі № 0640/4292/18.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор в інтересах держави в особі Київської міської ради - Ханчич Г.О., вважаючи доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, необґрунтованими, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Вказує, що до спірних правовідносин слід застосовувати норми законодавства, які діяли на час проведення реєстраційних дій, тобто станом на 11.08.2021 року. За обставин ненадання ОСОБА_3 документів, що відповідно до вимог законодавства засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомості, інформації, що вказаний об`єкт збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав, реєстрацію права власності житлового будинку загальною площею 22,8 кв. м та гаража загальною площею 16,6 кв. м по АДРЕСА_1 на підставі лише технічного паспорту та довідки про показники об`єкта здійснено у порушення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та за відсутності обов`язкових документів, визначених п. 41 Порядку № 1127.

Отже, доводи викладені у апеляційні скарзі щодо застосування до спірних правовідносин норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.07.2004 року є помилковими та безпідставними.

Крім того, помилковими є твердження відповідача, що пункт 42 був виключений з Порядку № 1127 на час здійснення реєстраційної дії (11.08.2021 року). Звертає увагу, що пункт 42 Порядку № 1127 був виключений на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.04.2021 № 509.

Зазначає, що на час проведення реєстраційної дії (11.08.2021 року) пункт 42 Порядку № 1127 був чинний, який передбачав, що для державної реєстрації права власності на житловий будинок, будівництво якого закінчено до 05.08.1992 року подається: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Разом з тим, технічний паспорт є лише документом, яким оформлюється технічна інвентаризація об`єкта, та який свідчить про фактичний стан нерухомості (площу, поверховість тощо). При цьому, спірний об`єкт нерухомого майна взагалі відсутній на вказаній земельній ділянці. Отже, лише наявність технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна не може свідчити про прийняття в експлуатацію даного об`єкта та про фактичну його наявність.

Апелянтом не доведено, що ОСОБА_3 була власником або правонабувачем, у якої виникло речове право на спірний об`єкт нерухомого майна. Таким чином, реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на майно здійснено в обхід закону та надання державним органам документів, які не відповідають вимогам законодавства, з метою введення держави в оману задля реєстрації права власності на нерухоме майно. Вказане не може свідчити про правомірне набуття особою майна у власність, а відтак є підставою для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права на це майно.

Отже, ОСОБА_3 не набула права власності на спірне майно, не мала права його відчужувати шляхом укладання договору купівлі-продажу від 04.11.2021 року № 3721 з ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останній підлягає визнанню недійсним у судовому порядку, як такий, що суперечить вимогам ст. ст. 203, 215 ЦПК України.

Також, ОСОБА_1 не набув права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, не мав права його відчужувати шляхом підписання акту приймання-передачі нерухомого майна від 22.12.2021 з ТОВ «Девелопмент Естейт», у зв`язку з чим останній підлягає визнанню недійсним у судовому порядку, як такий, що суперечать вимогам ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Враховуючи порушення інтересів держави та бездіяльність органу, який наділений повноваженнями щодо захисту державних інтересів, даний позов подано до суду прокурором відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та в порядку ст. 56 ЦПК України, адже оформлення права власності на нежитлову будівлю на земельній ділянці комунальної власності по АДРЕСА_1 порушує права територіальної громади міста, як власника земельної ділянки та унеможливлює використання землі за призначенням. Таким чином, порушення інтересів держави у даній справі є очевидним, у зв`язку з чим прокурор відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні прокурор в інтересах держави в особі Київської міської ради - Ханчич Г.О. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду без змін.

В судових засіданнях 26.06.2024 року та 25.09.2024 року представник відповідача ОСОБА_1 - Мунька О.М. підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В судове засідання 20.11.2024 року представник відповідача не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість з`явитися в судове засідання, проте зазначене клопотання апеляційним судом було відхилене у зв`язку з відсутністю доказів поважності причин неявки адвоката Муньки О.В. в судове засідання.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора та представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що документи, необхідні для державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на спірний об`єкт нерухомого майна, відсутні, і при проведенні державної реєстрації не подавалися, а тому державна реєстрація права власності ОСОБА_3 на житловий будинок проведена з порушенням вимог закону та вказане рішення державного реєстратора підлягає скасуванню.

У зв`язку із зазначеним, укладений між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу житлового будинку є таким, що суперечить вимогам закону, а тому підлягає визнанню недійсним.

Суд вважав правильним способом захисту в цій частині скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Девелопмент Естейт».

З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.08.2021 року на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Д.В. № 59773831 проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_3 на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 22,8 кв. м та гараж по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису 43430279.

Підставою для реєстрації стали виготовлені 09.08.2021 року ТОВ «АО «Грош Цена» документи: довідка щодо технічного стану об`єкта нерухомого майна, технічний паспорт, довідка про показники об`єкта нерухомого майна, а також довідка Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 22.07.2021 року (т.1 а.с. 34-36).

04 листопада 2021 року між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, за умовами якого продавець передав у власність покупця житловий будинок, садибного типу, загальною площею 22,8 кв. м, житловою площею 10,6 кв. м, гараж загальною площею 16,6 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а покупець прийняв зазначене майно у власність і сплатив за нього визначену цим договором ціну (т.1 а.с. 52, 53).

04.11.2021 року на підставі вказаного договору рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. № 61375532 право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстроване за ОСОБА_1 , номер запису 44855633 (т. 1 а.с. 38).

01.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко І.В на підставі виконаних ТОВ «АО «Грош Цена» документів: висновку від 25.11.2021 року № 0528/2021 щодо технічної можливості переведення об`єкта нерухомого майна з житлового будинку в нежитлову будівлю, технічного паспорта від 24.11.2021 року, довідки про показники об`єкта нерухомого майна від 24.11.2021 року № 268/2021, була проведена державна реєстрація права власності № 61983100 на вказаний об`єкт нерухомого майна як на нежитлову будівлю загальною площею 22,8 кв. м (т.1 а.с. 26-31, 39).

22.12.2021 року на підставі акту приймання-передачі нежитлова будівля ОСОБА_1 була передана до статутного капіталу ТОВ «Девелопмент Естейт» (т.1 а.с. 63).

23.12.2021 року рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Л.В.№ 62549495 право власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. «А-1», гараж літера «Б» загальною площею 22,8 кв. м (номер запису 45895795) зареєстровано за ТОВ «Девелопмент Естейт» (т. 1 а. с. 40).

17.02.2022 року ТОВ «Девелопмент Естейт» звернулося до Київської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3126 га по АДРЕСА_1 .

24.11.2022 року Київська міська рада прийняла рішення № 5703/5744 «Про відмову ТОВ «Девелопмент Естейт» у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва багатофункціонального комплексу на АДРЕСА_1 » (т. 1 а. с. 87, 88).

У пояснювальній записці до проекту вказаного рішення зазначено, що земельна ділянка (кадастровий номер :72:260:0014) по АДРЕСА_1 вільна від капітальної забудови (т. 1 а. с. 82-84).

З листа Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 18.07.2022 року № 073-1844 вбачається, що документи на виконання підготовчих/будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , Департаментом не видавалися та не реєструвалися (т. 1 а. с. 74, 75).

Листом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 22.07.2022 року та даних Міської інформаційно-аналітичної системи забезпечення містобудівної діяльності підтверджується, що містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на АДРЕСА_1 не надавалися (т. 1 а. с. 77, 78).

Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів від 16.08.2023 року, за даними Міського земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :72:260:0014) по АДРЕСА_1 не зареєстрована та не обліковується ( а.с. 72, т. 2).

Щодо позовних вимог до ТОВ «Девелопмент Естейт»

Як встановлено з матеріалів справи, останнім набувачем нежитлової будівлі літ. «А-1», гараж літера «Б» загальною площею 22,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , є ТОВ «Девелопмент Естейт», до статутного капіталу якого вказана будівля була передана ОСОБА_1 на підставі акту приймання-передачі від 22.12.2021 року.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що прокурор просив усунути перешкоди територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у розпорядженні земельною ділянкою площею 0,3126 га (кадастровий номер :72:260:0014), шляхом:

- визнання недійсним правочину щодо передачі ОСОБА_1 у статутний капітал ТОВ «Девелопмент Естейт» нерухомого майна - нежитлової будівлі літера «А-1», гараж літера «Б», загальною площею 22,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , оформленого актом приймання-передачі нерухомого майна від 22.12.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №№ 5494, 5495;

- скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.12.2021 року, та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за ТОВ «Девелопмент Естейт» на нежитлову будівлю літ. «А-1», гараж літера «Б» загальною площею 22,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши вказане право ТОВ «Девелопмент Естейт».

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.04.2021 року у справі № 591/5242/18 (провадження № 14-168цс20) вказано, що критеріями розмежування судової юрисдикції, зокрема господарської та цивільної юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад учасників правовідносин, зміст їх прав та обов`язків, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ та/або спорів. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03.11.2020 року у справі № 922/88/20, від 26.05.2020 року у справі № 908/299/18; від 19.05.2020 року у справі № 910/23028/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) зазначено, що:

« Прокурор просить, серед іншого, визнати недійсними свідоцтва на право власності, видані ТОВ «Березова роща» і ТОВ «Сілквей комунікейшн»; визнати недійсними рішення Головного територіального управління юстиції в Київській області про державну реєстрацію за ТОВ «Березова роща» і ТОВ «Сілквей комунікейшн» права власності на земельні ділянки; визнати недійсними договір іпотеки, укладений між ТОВ «Сілквей комунікейшн» і ТОВ «Зелена садиба», та договір іпотеки, укладений між ТОВ «Березова роща» і ТОВ «Зелена садиба»; витребувати земельні ділянки на користь держави з незаконного володіння ТОВ «Березова роща» і ТОВ «Сілквей комунікейшн».

Спір у цій справі в частині наведених у цьому розділі позовних вимог є спором про стверджуване порушення цивільного права та законного інтересу позивача як власника землі з боку юридичних осіб, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, встановлення іншого речового права на таке майно (іпотеки), державної реєстрації таких прав.

Отже, з огляду на суб`єктний склад сторін справа в частині наведених вище позовних вимог віднесена до юрисдикції господарських судів, що виключає її розгляд у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства. Отже, судові рішення в частині зазначених у цьому розділі вимог слід скасувати, а провадження у справі в цій частині - закрити».

Відповідно до статті 113 ЦК України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Частиною третьою статті 80 ГК України встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України. Розмір частки учасника товариства у статутному капіталі товариства може додатково визначатися у відсотках. Розмір частки учасника товариства у відсотках повинен відповідати співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу товариства (частини перша та друга статті 12 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Аналізуючи положення пункту 4 частини першої статті 20 ГПК, Велика Палата Верховного Суду в пункті 37 постанови від 03 листопада 2020 року у справі № 922/88/20 дійшла висновку, що справи в спорах щодо правочинів незалежно від їх суб`єктного складу, що стосуються акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав у юридичній особі, підлягають розгляду господарськими судами. Винятком є спори щодо таких дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення сімейних і спадкових прав та обов`язків, які мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що спір у вказаній частині, а саме щодо вимоги прокурора про усунення перешкод територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради у розпорядженні вказаною земельною ділянкою шляхом визнання недійсним акта приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «Девелопмент Естейт», не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки за змістом спірних правовідносин спір у цій частині є предметом вирішення в порядку господарського судочинства з огляду на положення статей 4, 20 ГПК України.

Також позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за ТОВ «Девелопмент Естейт» на спірну нежитлову будівлю та припинення вказаного права за своїм суб`єктним складом повинні розглядатися в господарському судочинстві, що виключає розгляд справи у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства.

Однією з підстав закриття провадження у справі є те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Положеннями ст. 377 ЦПК України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Отже, порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

У разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Тлумачення вказаної норми свідчить, що: суд апеляційної інстанції перевіряє дотримання загальними судом правил юрисдикції незалежно від наявності відповідних доводів у апеляційній скарзі; при встановленні порушення правил юрисдикції загального суду, суд апеляційної інстанції закриває провадження у справі повністю або у відповідній частині позовних вимог. У разі встановлення судом, що позовні вимоги за своїм суб`єктним складом повинні розглядатися в господарському судочинстві, суд закриває провадження у справі (повністю або частково), незалежно від доводів апеляційної скарги. При цьому розгляд позовних вимог у порядку цивільного судочинства по суті є неможливим.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суду першої інстанції слід було закрити провадження у справі в зазначеній частині, оскільки такий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Щодо позовних вимог прокурора про скасування рішень щодо реєстрації права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту ( висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.09.2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.11.2023 року у справі № 761/42030/21.

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. ч. 1-4 ст. 376 ЦК України).

У частині 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

У статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 року у справі № 916/1174/22 (провадження № 12-39гс23) вказано, що:

Можливі способи захисту прав особи - власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, прямо визначені статтею 376 ЦК України, яка регулює правовий режим самочинно побудованого майна.

Не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або такого іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці. Виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди право власності на об`єкт нерухомого майна набуває той, хто має речове право на земельну ділянку ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (пункти 92-94), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 35)).

При цьому формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Тож, як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила таке будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті (пункти 6.31-6.33 постанови від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13; пункти 53-56 постанови від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц; пункт 46 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20).

Тобто відповідно до приписів частин третьої та п`ятої статті 376 ЦК України як особа, що здійснила самочинне будівництво, так і власник земельної ділянки, на якій здійснили самочинне будівництво, можуть набути самочинно збудоване майно у власність. Однак для цього їм необхідно дотримуватись чіткого алгоритму дій, передбаченого в зазначеній статті.

Якщо нерухоме майно є самочинним будівництвом, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно у будь-який інший спосіб, окрім визначеного статтею 376 ЦК України (тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за особою, яка його побудувала, або за власником земельної ділянки), є такою, що не відповідає вимогам цієї статті. Можливість настання інших правових наслідків, ніж передбачені статтею 376 ЦК України, як у випадку самочинного будівництва, здійсненого власником земельної ділянки, так і у випадку самочинного будівництва, здійсненого іншою особою на чужій земельній ділянці, виключається.

За обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.

Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.

Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності ( пункт 123 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20)).

Державна реєстрація права власності не породжує права власності, в силу державної реєстрації право власності не виникає, вона визначає лише момент, з якого право власності виникає, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Факт набуття права власності має передувати державній реєстрації, оскільки юридичний зміст державної реєстрації полягає у визнанні і підтвердженні державою цього факту.

Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті.

Оскільки положення статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно за особою - власником земельної ділянки у будь-який інший спосіб, окрім визначеного цією статтею (тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за власником земельної ділянки), також не змінює правовий режим самочинного будівництва. За вказаних обставин особа - власник земельної ділянки не набуває право власності на самочинно побудоване нерухоме майно.

Якщо право власності на об`єкт самочинного будівництва зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у разі задоволення позовної вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва суд у мотивувальній частині рішення повинен надати належну оцінку законності такої державної реєстрації.

Якщо суд дійде висновку про незаконність державної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва, таке судове рішення є підставою для закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи з огляду на положення пункту 5 частини першої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ).

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що у випадку задоволення однієї із зазначених вище вимог юридична доля самочинно побудованого майна (спірного об`єкта нерухомості) буде вирішена у встановленому законом порядку. Разом із цим буде відновлено стан єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна. Натомість заявлена позивачем у цій справі вимога зазначеного не забезпечує.

У категорії справ, за обставинами яких певна особа неправомірно зареєструвала право власності на самочинно побудоване майно, неналежною є як вимога про скасування рішення (запису) про реєстрацію права власності, так і вимога про припинення права власності.

Звертаючись до суду із цим позовом, прокурор, який діяв в інтересах держави в особі Київської міської ради, посилався на те, що спірне нерухоме майно було зареєстроване на праві власності за відповідачем ОСОБА_3 , а на підставі договору купівлі-продажу - за ОСОБА_1 за адресою земельної ділянки, право власності на яку не зареєстровано в Державному реєстрі прав, та за відсутності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчував би прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси .

Зокрема вказував, що Київська міська рада як власник земельної ділянки по АДРЕСА_1 в установленому законом порядку фізичним чи юридичним особам у власність чи користування, в тому числі для будівництва, земельну ділянку не передавала, правовстановлюючі документи на неї не отримувалися; документи, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва за адресою АДРЕСА_1 Департаментом з питань архітектурно-будівельного контролю м. Києва не видавались та не розглядались.

Тобто, фактично прокурор обґрунтовує свої вимоги до ОСОБА_3 тим, що реєстрація права власності на спірне нерухоме майно була проведена без відповідного документа, який би давав право виконувати будівельні роботи, що свідчить про те, що таке нерухоме майно є самочинним будівництвом.

Також, прокурор зазначав, що позов у цій справі пред`явлено на захист та відновлення порушених прав Київської міської ради на самостійне розпорядження земельною ділянкою комунальної власності.

Посилаючись на те, що право власності на спірне нерухоме майно, яке є самочинно побудованим, зареєстровано без дотримання вимог закону, прокурор не врахував, що задоволення вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію права власності на таке майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.

Враховуючи наведені вище правові висновки, у зазначеній категорії справ відповідачем є особа, за якою неправомірно зареєстровано право власності на самочинно побудоване майно, а належним способом захисту є вимоги, пред`явлені до такої особи, з формулюванням: про знесення самочинно побудованого нерухомого майна, про зобов`язання останнього власника повернути земельну ділянку територіальній громаді, привівши її у придатний для використання стан, шляхом знесення розміщених на ній будівель і споруд, про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні міською радою цією земельною ділянкою тощо.

Суд першої інстанції наведених положень законодавства та позицій Верховного Суду не врахував, помилково розглянув спір по суті заявлених вимог, не взявши до уваги те, що задоволення таких вимог не призведе до ефективного захисту порушених, на думку прокурора, прав Київської міської ради.

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, зробленими у постановах від 14.08.2024 року у справі № 638/4670/22, від 04.09.2024 року у справі № 175/561/22.

З огляду на це, позовні вимоги прокурора про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання незаконним та скасування рішень щодо реєстрації права власності, пред`явлені до ОСОБА_3 , визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04.11.2021 року та скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок та гараж за ОСОБА_1 , не підлягають задоволенню з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права.

Посилання прокурора на те, що у даному випадку скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 є належним способом захисту права на земельну ділянку, що належить до комунальної власності, оскільки фактично ( на місцевості) земельна ділянка з кадастровим номером :72:260:0014 є вільною від капітальної забудови, а будівля, на яку незаконно було зареєстровано право власності за відповідачами за адресою спірної земельної ділянки ( АДРЕСА_1 ), фактично знаходиться на суміжній земельній ділянці, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані обставини підлягають з`ясуванню та оцінці при розгляді позовних вимог, пред`явлених до останнього власника будівлі, яким є ТОВ «Девелопмент Естейт».

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За результатами апеляційної перегляду колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково; рішення суду в частині вирішення позовних вимог Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради до ТОВ «Девелопмент Естейт» про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування рішень про державну реєстрацію права власності, визнання недійсними правочинів, припинення права власності скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити; в іншій частині оскаржене судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 20 467,50 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 13.10.2023 року (т. 2 а. с. 113).

Таким чином, Київська міська прокуратура повинна компенсувати ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 20 467,50 грн.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення:

Провадження у справі за позовними вимогами Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Естейт» про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування рішень про державну реєстрацію права власності, визнання недійсними правочинів, припинення права власності - закрити.

Повідомити Першого заступника керівника Київської міської прокуратури, що розгляд цієї справи в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Естейт» про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування рішень про державну реєстрацію права власності, визнання недійсними правочинів, припинення права власності віднесений до юрисдикції господарського суду.

У задоволенні позовних вимог Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування рішень про державну реєстрацію права власності та визнання недійсними правочинів - відмовити.

Стягнути з Київської міської прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 20 467 (двадцять тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 50 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 06 червня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.