Справа № 175/7826/23
Провадження № 2/192/165/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Короти Л. С.,

представника позивачки адвоката Чумак О. В. в режимі відеоконференції

представника відповідача адвоката Гаврилюк Л. В. в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з 1500 гривень на частину доходу відповідача.

На обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання їх спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач сплачував аліменти вкрай нерегулярно, а дохід позивачки значно знизився, що призвело до незадовільного матеріального забезпечення дитини у зв`язку з її захворюваннями гипоталамічний синдром, дифузний зоб 2 стадії та гіотеріоз, які є невиліковними.

Позивачка посилається на те, що аліменти в розмірі 1 500 гривень не можуть забезпечити повноцінне утримання дитини, а тому просить суд змінити спосіб стягнутих за рішенням суду аліментів на частину від доходів відповідача, оскільки останній офіційно працевлаштований на посаду керівника ТОВ «Машинно тракторна станція УАК», а після ухвалення рішення про стягнення аліментів придбав нерухоме майно.

Позивачка та відповідач до суду не з`явилися. Причини неявки суду не повідомили.

З`ясувавши думку представників сторін, суд постановив здійснювати розгляд справи без їх участі.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат Чумк О. В. позов підтримала та пояснила, що на даний час позивачка отримує аліменти на утримання дитини в розмірі 1 500 гривень, проте не регулярно, а у відповідача є заборгованість зі сплати аліментів. Оскільки стан здоров`я дитини змінився у зв`язку із захворюванням щитоподібної залози, а також у зв`язку з тим, що відповідач є офіційно працевлаштованим керівником підприємства і не може отримувати заробітну плату менше, ніж мінімальна заробітна плата, тому вважала, що існують підстави для задоволення позову.

Представник відповідача адвокат Гаврилюк Л. В. заперечувала проти позову, зазначивши, що розмір заборгованості відповідач не визнає, а з цього приводу є окремий позов. Крім того, відповідач самостійно надає особисто дитині грошві кошти на її утримання в розмірі по 3000-4000 гривень, а відомості про його працевлаштування є припущеннями, оскільки не доведено належними доказами факт його працевлаштування та отримання заробітної плати. Тому вважала, що майновий стан відповідача не змінився, а інші підстави для зміни розміру аліментів відсутні.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матрію якої є ОСОБА_4 (а.с.23).

Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 12 листопада 2018 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 500 гривень до повнолітня дитини (а.с.9-11).

Виконавче провадження № 57579378 з примусового виконання виконавчого листа №178/952/18 було відкрито 02 листопада 2018 року (а.с.14), а постановою від 24 квітня 2023 року передано до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у каменському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.16).

Доказів щодо існування заборгованості зі сплати аліментів позивачка суду не надала.

Згідно Довідки про склад сім`ї від 16 жовтня 2023 року дитина проживає разом з матір`ю (а.с.24), а згідно довідки виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради від 16 жовтня 2023 року, дитина перебуває на повному утриманні матері (а.с.25).

З копії консультаційних висновків спеціаліста КНП «Клінічна лікарня № 9» Дніпровської міської ради від 18 червня 2021 року та від 02 липня 2021 року з`ясовано, що у ОСОБА_3 було діагностовано гипоталамічний синдром, дифузний зоб 2 стадії та гіпотеріоз (а.с.52-55). Докази про перебування дитини на диспансерному обліку у лікаря суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд України в своїй постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13 зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що належні докази про те, що відповідач є працевлаштованим суду не надано, оскільки згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинно тракторна станція УАК» є Козачинський О. В. (а.с.46-47).

Проте доказів про те, що саме відповідач є керівником такого підприємства суду не надано, оскільки такий витяг не містить дати народження або ідентифікаційного номера відповідача, а тому вказане є припущенням.

Додані до матеріалів справи запити представника позивачки до ГУ ДПС у Дніпропетровській області про отримання доходу відповідачем ОСОБА_2 залишилися без відповіді, а представник позивача не подавала суду клопотання про витребування таких доказів в порядку ст. 84 ЦПК України.

Також судом було встановлено, що 04 лютого 2019 року відповідач зареєстрував право власності на житловий будинок згідно укладеного договору купівлі-продажу від 01 червня 2006 року (а.с.48, 116-117), що не може свідчити про зміну його матеріального стану, оскільки укладення договору відбувалося ще до народження дитини, а в 2019 році відбулася лише держана реєстрація права власності.

Доказів про перебування інших осіб на утриманні відповідача суду не надано.

Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2024 року становить 3196 гривень.

Тобто аліменти в розмірів 1 500 гривень приблизно дорівнюють 50 відсоткам від вказаного прожиткового мінімуму, а обов`язки батьків по утриманню дитини є рівними.

Доказів про те, що стан здоров`я дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінився до такого ступеню, що дає підстави для зміни розміру аліментів суду надано не було, оскільки з досліджених доказів встановлено, що виписки про стан здоров`я дитини датовані 2021 роком, а в період до 03 листопада 2023 року (дата подання позову до суду) позивачка з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у зв`язку з її хворобою не зверталася, відомості про стан здоров`я дитини за останній рік суду не надано, як не надано і доказів про перебування дитини на диспансерному обліку у лікарів.

Тому суд вважає, що позивачка, як одержувач аліментів не довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частину від розмір доходу відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі слід покласти на позивачку.

Керуючись ст.ст.12, 13, 49, 81, 141, 259, 263-265,280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Судові витрати по справі покласти на позивачку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 13 березня 2024 року.

Суддя Н. О. Щербина