Провадження №2/359/553/2024
Справа №359/9396/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого позову.

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та обґрунтовувала його тим, що 29 серпня 2015 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 23 січня 2018 року вони придбали земельну ділянку площею 0,0946 га з кадастровим номером :03:003:0699 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; а 26 січня 2019 року земельну ділянку площею 0,0946 га з кадастровим номером :03:003:0700 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. ОСОБА_1 посилається на те, що земельні ділянки були придбані під час шлюбу та є спільною власністю сторін. Зокрема, за кожним з подружжя було зареєстровано право власності на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,0946 га з кадастровим номером :03:003:0699 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Крім того, під час шлюбу була придбана квартира АДРЕСА_1 . Сторони домовились про те, що в порядку поділу майна подружжя позивач набуває право власності на квартиру, а у власності відповідача залишаються обидві земельні ділянки.

Тому ОСОБА_1 просить суд визнати за відповідачем право власності на земельну ділянку площею 0,0946 га з кадастровим номером :03:003:0699 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, а також на земельну ділянку площею 0,0946 га з кадастровим номером :03:003:0700 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.

ОСОБА_1 не з`явилась у судове засідання. Представник позивача ОСОБА_3 подала до суду клопотання (а.с.37), в якому вона просить задовольнити позов, розглянути цивільну справу в її відсутності та у відсутності її довірителя.

ОСОБА_2 також не з`явився у судове засідання. Він неодноразово у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи, що підтверджується відповідною поштовою кореспонденцією (а.с.36, 44, 48, 52, 54).

2. Процесуальні дії, вчинені у цивільній справі.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2023 року (а.с.26) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_1 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 10 жовтня 2023 року (а.с.31) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 18 січня 2024 року (а.с.46) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

29 серпня 2015 року ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_2 шлюб, що був зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві, про що був складений відповідний актовий запис №2304. Після одруження позивачу було присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ». Це підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 29 серпня 2015 року (а.с.6).

23 січня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.20-21), за яким кожен з подружжя придбав по 1/2 частці в земельній ділянці площею 0,0946 га з кадастровим номером :03:003:0699 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Ці обставинами підтверджуються копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №111486206 та №11486326 від 23 січня 2018 року (а.с.7, 9).

26 січня 2019 року ОСОБА_1 уклала ще один договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким вона придбала земельну ділянку площею 0,0946 га з кадастровим номером :03:003:0700 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Ця обставина підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №154014729 від 26 січня 2019 року (а.с.8).

Спірні правовідносини регулюються главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України та главою 26 «Право спільної власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України.

4. Норми права, якими керується суд при вирішення спору.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.4 ст.355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована тим з подружжя, який оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховував, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Згідно з ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 ЦК України однією з загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України вказаний принцип полягає в тому, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

а. щодо визначення обсягу майна, що підлягає поділу.

Встановлено, що земельну ділянку площею 0,0946 га з кадастровим номером :03:003:0700 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, ОСОБА_1 придбала в період часу протягом якого вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 . Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), в такому випадку презюмується поширення режиму спільної сумісної власності сторін на земельну ділянку. В матеріалах цивільної справи відсутні докази, що спростовують означену презумпцію.

З огляду на це суд висновує, що земельна ділянка площею 0,0946 га з кадастровим номером :03:003:0700 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташована на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, є об`єктом спільної сумісної власності позивача та ОСОБА_2 . В період шлюбу вони також придбали земельну ділянку площею 0,0946 га з кадастровим номером :03:003:0699 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Однак цей об`єкт нерухомого майна був набутий сторонами у спільну часткову власність, що на підставі ч.4 ст.355 ЦК України унеможливлює поширення режиму спільної сумісної власності подружжя на вказану земельну ділянку. Тому вона не входить до предмету поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в розумінні ч.1 ст.71 СК України.

б. щодо способу поділу майна, запропонованого позивачем.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження обставин, що є підставою для відступлення від засад рівності часток ОСОБА_1 та відповідача в земельній ділянці площею 0,0946 га з кадастровим номером :03:003:0700 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташованій на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Тому у випадку поділу цього нерухомого майна кожному з подружжя належатиме по 1/2 частці у вказаній земельній ділянці. Однак вимога ОСОБА_1 про визнання за відповідачем права власності на її 1/2 частку в спільній земельній ділянці суперечить п.5 ч.1 ст.3, ч.1 ст.16 ЦК України, адже ОСОБА_2 не уповноважував позивача заявляти від його імені означену позовну вимогу.

В матеріалах цивільної справи міститься копія договору дарування частки квартири від 17 лютого 2023 року (а.с.10-11), зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 відчужив у власність ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_1 . Ця обставина не має жодного значення для правильного вирішення спору, адже згідно з ч.1 ст.71 СК України сторони мають право укласти нотаріально посвідчений договір про поділ спільного сумісного майна подружжя.

У зв`язку з тим, що земельна ділянка площею 0,0946 га з кадастровим номером :03:003:0699 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташована на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, не відноситься до спільної сумісної власності подружжя, підстави для визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку позивача в цій земельній ділянці відсутні взагалі. В такому випадку ОСОБА_1 може відчужити її частку в цьому нерухомому майні у власність відповідача за будь-яким цивільно-правовим правочином, зокрема за договором дарування. Крім того, позивач також не має права вимагати визнання за ОСОБА_2 права власності на свою 1/2 частку в означеній земельній ділянці.

З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для визнання за відповідачем права власності на земельну ділянку площею 0,0946 га з кадастровим номером :03:003:0699 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, а також на земельну ділянку площею 0,0946 га з кадастровим номером :03:003:0700 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Тому у задоволенні позову, пред`явленого ОСОБА_1 , належить відмовити в повному обсязі.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 1097 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією від 13 вересня 2023 року (а.с.5). Однак у задоволенні пред`явленого позову відмовлено в повному обсязі.

З огляду на це суд висновує, що підстави для відшкодування позивачу вказаних судових витрат відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Повний текст рішення суду складений 22 лютого 2024 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта