СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10646/17

пр. № 2/759/23/24

16 вересня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , секретаря судового засідання Пушкарського О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чібісов Геннадій Олександрович,

встановив:

ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До майна померлої 12.07.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чібісовим Г.О. відкрито спадкову справу №6/2016.

З огляду на спадкову справу вбачається, що за спадшиною звернулись ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_5 , що посвідчений приватним нотаріус Київського міського нотаріального округу Чібісовим Г.О. 02.07.2016 року за реєстровим №544, та племінниця спадкодавиці ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини за законом.

Нотаріусом 12.09.2017 року, в рамках провадження у спадковій справі, видано ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 09.07.1962 року Бушман М.А. нотаріусом 5-ої київської державної нотаріальної контори за реєстровим №6678, і 28.12.2017 року видано ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Мотицькою С.А. за реєстровим №5-1923.

ОСОБА_3 , через адвоката Дігтяра О.В., заявила позов до ОСОБА_4 , за яким просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 , що посвідчений приватним нотаріус Київського міського нотаріального округу Чібісовим Г.О. 02.07.2016 року за реєстровим №544.

Позов обгрунтовано тим, що спірний заповіт не відповідав волевиявленню спадкодавиці, у зв'язку з тяжким станом здоров'я, та позивачка має сумніви про те, що заповіт було підписано спадкодавицею.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді Святошинського районного суду м. Києва Величко Т.О. від 08 серпня 2017 року.

Ухвалою суду від 11.10.2017 року, в порядку забезпечення позову, накладено арешт на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 .

Від відповідачки надійшов відзив, за яким вона просила суд відмовити в задоволенні позову, за необгрунтованістю.

Ухвалою суду від 09.10.2018 року повторно накладено арешт на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 15.05.2019 року призначено судову почеркознавчу експертизу на предмет належності підпису заповідачки на спірному заповіті, у зв'язку з чим провадження у справі зупинене.

Ухвалою суду від 24.06.2019 провадження у справі відновлено, у зв'язку з тим, що було зупинене помилково.

За підстав відсторонення судді Величко Т.О. від здійснення правосуддя справу передано і прийнято до провадження цього складу суду, про що суддею 02.11.2020 року постановлено відповідну ухвалу, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 04.12.2020 року призначена судова почеркознавча експертиза на предмет належності підпису у спірному заповіті спадкодавиці, провадження у справі, на час проведення експертизи, зупинене.

Ухвалою від 01.12.2021 року провадження у справі відновлено, для розгляду клопотання експерта про надання додаткових матеріалів.

У зв'язку з цим та не сплатою позивачкою витрат на проведення експертизи ухвала суду про призначення експертизи залишена експертною установою без виконання, про що повідомив директор КНДІСЕ за вих. 29126/29127/21-32 від 278.12.2021 року.

Ухвалою суду від 13.01.2023 року знову призначена почеркознавча експертиза, виконання експертизи покладено на експертів Київської незалежної експертизи судово-експертної установи, провадження у справі, на час проведення експертизи, зупинене.

Ухвалою від 20.03.2024 року провадження у справі відновлене, у зв'язку поверненням експертною установою матеріалів справи, через несплату позивачкою рахунку за проведення експертизи.

Інших заяв по суті спору від учасників судового розгляду не надходило.

Протокольною ухвалою від 16.09.2024 року підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що зводяться до викладеного в заявах позивачки.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову за необгрунтованістю.

Третя особа свого представника в суд не направила.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 2 статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Вимоги щодо форми та змісту заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України. Так, цією нормою Кодексу визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4. ст. 207 цього Кодексу.

Як вбачається з тексту спірного заповіту він до підписання прочитаний уголос заповідачем та власноручно ним підписаний. Особу заповідача нотаріусом встановлено, дієздатність перевірено.

Доказів про те, що спірний заповіт був підписаний не заповідачем суду так і не надано.

Не надано суду і доказів про те, що спірний заповіт не відповідав волевиявленню заповідачки.

Те, що заповіт складено не на родича, а на іншу особу є безумовним правом заповідача.

Ті факти, що заповіт складено заповідачкою, в той час коли вона перебувала в тяжкому фізичному стані у зв'язку з хворобою, незадовго перед смертю в медичному закладі, не зважаючи на те, що вони знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, самі по собі не можють вказувати на те, що волевиявлення заповідачки було не вільним.

Суд роз'яснював позивачці право заявити клопотання про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи на предмет визначення психічного стану заповідачки на час складення заповіту, проте такого клопотання, у визначені законом строки, заявлено не було.

Тому суд не знаходить достатніх підстав для застосування до спору вимог ст.ст. 203, 225 ЦК України, як на тому наполягала позивачка.

При цьому, суд враховує те, що позивачкою не надано доказів про догляд за тіткою, в період коли вона потребувала такої допомоги, позивачка сама вказує, що спілкувалась з тіткою періодично засобами телефонного зв'язку (позивачка постійно проживала в м. Херсон, її ж тітка проживала в м. Київ). В той же час відповідачка була сусідкою та подругою ОСОБА_3 , і за поясненнями представника відповідачки саме члени сім'ї відповідачки здійснювали догляд за спадкодавицею в останні роки життя.

Тому, за відсутності іншого, волевиявлення заповідачки за спірним заповітом, на думку суду, є логічним та виваженим.

Отже, в задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити за необгрунтованістю.

За такого рішення підстав для розподілу понесених позивачкою витрат на розгляд справи не має.

Від сторони відповідачки заява про розподіл судових витрат не надходила.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову сторони не заявляли.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Можливість отримати інформацію щодо справи, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Суддя Сенько М.Ф.