ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м.Суми

Справа №592/9433/23

Номер провадження 22-ц/816/185/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Яреськом Тарасом Віталійовичем

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 вересня 2023 року у складі судді Котенко О.А., ухваленого в м. Суми,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у зв`язку з навчанням,

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, у період якого народилася спільна дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 червня 2011 року розірвано шлюб між нею та ОСОБА_1 та з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина до його повноліття.

Вказувала, що їх син ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання у Харківському Національному університеті внутрішніх справ (Сумська філія) та є курсантом 1 курсу.

Повнолітній син мешкає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу не надає.

Посилаючись на вищевказані обставини, просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до закінчення навчання.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше ніж до досягнення 23-х років.

Аліменти стягнуто з 28 червня 2023 року (дата подання позову).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Яресько Т.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не враховано те, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає син, який продовжує навчання. На день звернення позивачки до суду з вказаним позовом, повнолітній син проживав у казармі Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, а не з позивачкою, тому у останньої відсутнє право на звернення з позовом про стягнення аліментів.

Також судом не враховано, що повнолітній син сторін є курсантом Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ та перебуває на державному забезпеченні, що включає: безкоштовне продовольче забезпечення (безкоштовне харчування 3 рази в день), безкоштовне медичне забезпечення, безкоштовне речове забезпечення (формений одяг, взуття), безкоштовне проживання, грошове забезпечення (620 грн стипендія та 2000 грн щомісячна додаткова винагорода), забезпечення підручниками.

Вказує, що стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина призведе того, що він не зможе надавати на утримання непрацездатної матері та сина з І групою інвалідності від іншого шлюбу кошти у тому розмірі, який зазвичай він витрачає на їх утримання.

Таким чином вважає, що повнолітній син сторін не потребує матеріальної допомоги у розумінні ст. 199 СК України, оскільки є курсантом та знаходиться на державному утриманні.

В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, позивачем подано не було, але були направлені письмові пояснення в яких позивач зазначала , що їх спільний з відповідачем син навчається на контрактній формі навчання і кошти за його навчання сплачені нею особисто. Крім того, у зв`язку із військовою агресією рф проти України , частими повітряними тривогами і відповідно небезпекою перебування в гуртожитку разом з іншими курсантами , син не перебуває весь час в гуртожитку , а проживає разом із нею і саме вона забезпечує його продуктами харчування, цивільним одягом та несе витрати по його лікуванню, у разі необхідності . Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення аліментів, ціна позову є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 24 квітня 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 червня 2011 року розірвано (а.с. 11).

Сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Відповідно до довідки Харківського національного університету внутрішніх справ (Сумська філія) №165 від 14 червня 2023 року, з 01 вересня 2022 року ОСОБА_3 є курсантом Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ денної форми навчання (знаходиться на неповному державному утриманні та проживає у гуртожитку). Термін навчання з 01 вересня 2022 року по 30 червня 2025 року (а.с.12).

Згідно з довідкою Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ від 28 серпня 2023 року, ОСОБА_3 є студентом 1-го курсу Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю 081 «Право» для здобуття вищої освіти «бакалавр» заочної форми навчання (з оплатою вартості навчання на договірних засадах), термін навчання 4 роки (2023-2027 роки) (а.с. 51).

З виписки по рахунку ОСОБА_3 у АТ «ПриватБанк» вбачається, що за період 27 липня 2022 року по 27 липня 2023 року отримано ОСОБА_3 від Сумської філії ХНУВС 3735,22 грн (а.с. 39).

Відповідно до довідки Громадської організації «Товариство допомоги особам з інвалідністю внаслідок інтелектуальних порушень, «Феліцетас» від 26 липня 2023 року № 2, ОСОБА_2 працює у громадській організації на посаді вчителя-реабілітолога, загальна сума доходу за період з 01 січня 2023 року по 30 червня 2023 року становить 55 892 грн 82 коп. (а.с. 38).

ОСОБА_2 має малолітнього сина ОСОБА_4 , 2014 року народження, який є дитиною з інвалідністю (а.с.37).

ОСОБА_1 як особа, що перебуває на військовій службі за контрактом, отримує щомісячне грошове забезпечення (заробітну плату та додаткові види грошового забезпечення). Доказів на підтвердження сум отриманих доходів протягом 2022-2023 років відповідач суду не надав.

13 грудня 2013 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (а.с. 26).

ОСОБА_1 є батьком малолітньої дочки ОСОБА_6 , 2014 року народження, яка перебуває на його утриманні (а.с.27, на звороті).

ОСОБА_7 є матір`ю ОСОБА_1 , має 3 групу інвалідності. (а.с. 27-28, на звороті).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані по справі докази свідчать про те, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на повнолітню дитину у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку до закінчення дитиною навчання. При визначенні розміру аліментів судом враховано стан здоров`я відповідача, а також матеріальне становище сторін та повнолітнього сина ОСОБА_3 .

Колегія суддів погоджується із рішенням суду та не вбачає підстав для зміни присудженого до стягнення розміру аліментів.

Так, відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Тобто, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

У справі, яка переглядається судом першої інстанції правильно встановлено, що повнолітній син сторін ОСОБА_3 , який навчається у вищому учбовому закладі і не має іншого самостійного доходу, крім стипендії, потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який має стабільний дохід в умовах воєнного стану, оскільки перебуває на військовій службі за контрактом, має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину на період навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 , всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних, допустимих і достатніх доказів на спростування того, що він не взмозі сплачувати аліменти на повнолітню дитину у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку.

У той же час, відповідач є особою працездатного віку, перебуває на військовій службі за контрактом та отримує щомісячне грошове забезпечення, а тому, на думку колегії суддів, взмозі сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що на утриманні відповідача перебуває непрацездатна мати, оскільки мати є особою пенсійного віку та отримує пенсію (а.с. 28). Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що мати знаходяться на утриманні відповідача.

Необґрунтованими є посилання в апеляційній скарзі на те, що син сторін ОСОБА_3 не потребує матеріальної допомоги, так як є курсантом Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ і отримує стипендію та щомісячну додаткову винагороду, що становить передбачений законом прожитковий мінімум для особи відповідного віку, оскільки законом передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що повнолітній син є курсантом, перебуває на державному утриманні, а тому не особою, яка потребує матеріальної допомоги, оскільки ОСОБА_3 знаходиться на неповному державному утриманні, навчається в учбовому закладі на денній формі навчання, у зв`язку з чим позбавлений можливості працювати та отримувати дохід у тому обсязі, які необхідні для культурного та соціального розвитку його особистості.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а визначений судом першої інстанції розмір аліментів 1/6 частини від доходів відповідача, є достатнім та відповідає майновому становищу обох з батьків, а також їх повнолітнього сина.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Яреськом Тарасом Віталійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов