Справа № 932/58/24
Провадження № 2/932/20/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашов І.А. ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся адвокат Ажмяков Роман Вікторович, який діє в інтересах ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить стягнути солідарно із ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - заборгованість за договором позики у розмірі 1 876 125,00 грн.; винагороду, яку повинен сплатити Відповідач за користування позикою - 337702,50 грн.; пеню за кожен день прострочення виконання зобов`язань від суми позики не своєчасно повернутої - 190 801,91грн.; інфляцію з 20.01.2023 року до 26.12.2023 року в розмірі 66 135,84 грн. та судовий збір у розмірі 13956,80 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2024 року справу передано на розгляд судді Кондрашову І.А.

04 січня 2024 року відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом зроблено запит щодо визначення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача.

Згідно відповіді Єдиного державного демографічного реєстру, вбачається № 402260, яка надійшла на адресу суду 11.01.2024 року, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Єдиного державного демографічного реєстру, вбачається № 402249, яка надійшла на адресу суду 11.01.2024 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження підготовче судове засідання.

Суд вважає за можливе провести судове засідання без участі сторін.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування за допомогою звукозаписувального запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені у частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами підсудності є, зокрема, загальна, альтернативна та виключна.

Згідно із ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Місце проживання фізичної особи згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» має бути зареєстровано у передбаченому порядку.

Зі змісту поданого позову не вбачаються обставини, що дозволяють позивачеві обрати підсудність справи, а також у ньому не міститься підстав для застосування правил виключної підсудності справи.

Отже, у даному випадку підсудність справи має визначатись згідно з частиною 1 статті 27 ЦПК України.

Суд враховує, що за загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Вказане правило загальної підсудності (за місцем знаходження відповідача) діє у всіх випадках, коли закон не обумовлює інше стосовно конкретного виду справ.

Коли відповідачем є громадянин фізична особа, то позови пред`являються до суду за місцем його проживання «actor seguitur forum ref». Такий принцип організації підсудності отримав назву принципу інтересу: особа, зацікавлена у захисті свого права, звертається до того суду, на території юрисдикції якого знаходиться відповідач. Але відповідає цей принцип не стільки інтересам позивача, скільки інтересам відповідача. Пред`явлення позову не тотожно його правомірності, а отже, невиправдане утруднення прав та свобод відповідача неприпустимо. Пред`явлення позову за місцем проживання відповідача створює сприятливі умови для захисту його прав та інтересів у спірних правовідносинах з позивачем, оскільки самим пред`явленням позову він поставлений у скрутніше становище за позивача.

Згідно із ч. 7 ст. 30 ЦПК України у випадку об`єднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобов`язання, спір розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов`язання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання та захисту майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобов`язання боржником закон передбачає спеціальні заходи - визначає окремі види забезпечення виконання зобов`язання: неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток або інші види, встановлені договором або законом (стаття 546 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Отже, порука є похідною від основного зобов`язання.

Предметом спору у цій справі є вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за договором позики. Тому вимоги позивача за правилами статті 30 ЦПК України мають розглядатись за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов`язання, а саме за місцезнаходженням відповідача ОСОБА_2 , який є основним божником за договором позики.

На виконання вимог ч. 8 ст. 165 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно відповіді Єдиного державного демографічного реєстру, вбачається № 402260, яка надійшла на адресу суду 11.01.2024 року, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

Підстав для застосування альтернативної підсудності за вибором позивача суддею не встановлено.

Так, Цивільним процесуальним кодексом передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. На цьому наголосила Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, відступаючи від попередніх позицій у постанові від 24 червня 2024 року по справі №554/7669/21.

Виходячи із правил підсудності, встановлених ст. 27 ЦПК України, дана справа не підсудна Святошинському районному суду м. Києва.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, справа не підсудна Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська та підлягає направленню за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Таким чином, вважаю за необхідне передати матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 31, 260, 353 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики передати на розгляд до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (49006, м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, 59).

Апеляційну скаргу може бути подано до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками процесу, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої ст. 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ