Справа № 127/4076/24
Провадження 2/127/485/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши матеріали позовної заяви адвоката Кравчука Михайла Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Державної установа «Вінницька установа покарань №1», Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В наведеній вище справі до суду надійшло клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 відбуває покарання в державній установі «Вінницька установа покарань №1», в якій він не працював та немає доходів, перебуває на повному державному забезпеченні, на підтвердження чого надає довідку №5/12580 від 01.12.2023 р. Згідно з довідкою №14/3670 від 10.04.2019 р. ОСОБА_1 було відмовлено у працевлаштуванні, до сьогоднішнього дня у нього немає роботи та коштів Згідно з довідкою №5/903 від 30.01.2024 р. у ОСОБА_1 на рахунку відсутні кошти. Його матеріальне становище не дозволяє сплатити судовий збір у розмірі 1211,00 грн., оскільки відсутні будь-які кошти на його рахунку.

Розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про залишення її без задоволення.

Позивач просить звільнити його від сплати судового збору з посиланням на відсутність будь-яких коштів на його рахунку за місцем відбування покарання в державній установі «Вінницька установа покарань №1».

Проте фінансове становище сторони в справі встановлюється з наявності реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо) рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26.07.2005 року.

ОСОБА_1 , крім інформації про відсутність доходів у державній установу «Вінницька установа покарань №1», інших відомостей про фінансове становище не надав.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Kreuz v. Poland» від 19.06.2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючої мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необгрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20.02.2014 р.).

Відповідно до ч.1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення в справі.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Обставини про поганий фінансовий стан ОСОБА_1 в повній мірі не підтверджені довідками з державної установи «Вінницька установа покарань №1» з огляду на вищевикладене.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 136 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишити без задоволення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя