Справа № 567/349/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Дем`янчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини звернулась ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що з 11.08.2020 перебуває в шлюбі з відповідачем і від спільного подружнього життя в них народилися діти: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні.

ОСОБА_1 мотивує свою заяву тим, що відповідач ухиляється від належного утримання своїх дітей.

Зазначила, що відповідач періодично займається ремонтними та будівельними роботами у приватних осіб від яких отримую дохід, розмір якого їй не відомий. Однак коштів на утримання дітей чи її утримання не надає. Зазначила, що відповідач за віком, станом здоров`я є працездатним, тобто має фізичну можливість працювати та отримує стабільний, регулярний дохід.

За вказаних обставин просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 6000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Також вказує, що коштів, які вона отримує недостатньо для утримання дітей та вона доглядає за дитиною до трьох років, а тому не може працювати і коштів на своє утримання не має. За вказаних обставин просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн. до досягнення дитиною трирічного віку.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судове засідання позивач не з`явилась, в поданій на адресу суду заяві позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить здійснювати розгляд справи в її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов, у якому позов визнав частково, оскільки вказує, що він не працює, тому що здійснює догляд за бабусею похилого віку, тому здатен надавати кошти для утримання дітей у розмірі 5000 грн., та 500 грн. на утримання дружини.

В судове засідання відповідач та його представник не з`явились, в поданій на адресу суду заяві відповідач відзив підтримав з підстав викладених в ньому, просить здійснювати розгляд справи в його відсутності та його представника.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 11.08.2020 (актовий запис №1). (а.с.11)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 06.01.2021 встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.12)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 21.12.2021 встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.13)

З витягу №155.07.08.12 та акту від 15.02.2024 встановлено, що до складу сім`ї позивача входить двоє неповнолітніх дітей сторін по справі. (а.с.14,15)

З довідки №341 від 09.02.2024 встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Острозької міської ради та отримує допомогу при народженні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.01.2022 по 31.12.2024 (860 грн. щомісячно). (а.с.16)

З довідки №344 від 05.04.2024 встановлено, що ОСОБА_2 ніде не працює з 30.09.2020 згідно запису в трудовій книжці.

Водночас, з матеріалів справи встановлено, що на даний час діти сторін проживають з позивачем та знаходяться на утриманні матері, а відповідач належної участі в утриманні дітей не бере.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

У відповідності до ст. 181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що будучи батьком дітей, ОСОБА_2 своїх дітей належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням своїх дітей не надав.

Оскільки відповідач, будучи батьком дітей, на даний час їх належним чином не утримує, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти.

Крім того. відповідачем не додано доказів, що на його утриманні перебувають інші особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи.

Вирішуючи спір, судом також взято до уваги принцип рівності обов`язку батьків в утриманні дітей.

Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей та сторін.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що на утриманні сторін перебувають інші особи, а доказів того, що на утримання відповідача знаходиться особа пенсійного віку у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 5000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , будучи в шлюбі з ОСОБА_2 , народила двох дочок і на даний час доглядає їх.

Згідно з ст.ст.75, 80 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного; право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу; аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі.

Оскільки малолітні ОСОБА_4 , ОСОБА_3 проживають з позивачем і менша дитина не досягла трирічного віку, сама позивач забезпечити своє належне утримання самостійно можливості не має, а відповідач має можливість надавати утримання дружині до досягнення меньшою донькою трирічного віку, але від добровільного виконання свого законного обов`язку по наданню коштів на її утримання ухиляється, чим порушує її права, то з нього на користь

ОСОБА_1 необхідно стягнути аліменти на її утримання до досягнення меньшою донькою трирічного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання ОСОБА_1 , суд бере до уваги, що платник аліментів може надавати матеріальну допомогу та вважає, що їх необхідно стягувати в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Суд також бере до уваги, що платник аліментів є працездатним, має добрий стан здоров`я, інших утриманців не має, оскільки протилежних доказів суду не надано, може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та дружини.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 21.02.2024, а тому, за правилами ст. 191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а відтак з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст.180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.5, 12, 13, 141, 274, 279, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 5000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.02.2024 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 21.02.2024 до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто - до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.