Справа № 611/96/24
Провадження № 2/611/69/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

19 лютого 2024 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Коптєва Ю.А.,

за участю секретаря Ведмідь І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Барвінкове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Барвінківська центральна міська лікарня» Барвінківської міської територіальної громади Ізюмського району Харківської області про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства «Барвінківська центральна міська лікарня» Барвінківської міської територіальної громади Ізюмського району Харківської області (далі КНП «Барвінківська центральна міська лікарня») про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 16 грудня 2023 року він звернувся до відповідача із запитом про надання інформації, відповідно до ст.ст.3, 19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо відшкодування працівниками КНП «Барвінківська центральна міська лікарня» за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2022 року у справі №611/792/21.

Як слідує із листа в. о. головного лікаря КНП «Барвінківська центральна міська лікарня» Самелюк Л.О. №842 від 20.12.2023 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2022 року у справі №611/792/21 виконано в повному обсязі.

Однак, як вважає позивач, відповідь на запит від 16 грудня 2023 року щодо відшкодування всієї суми за рахунок працівників КНП «Барвінківська центральна міська лікарня» відповідачем не надано.

20 грудня 2023 року позивачем вдруге подано запит щодо надання інформації чи відшкодована працівниками КНП «Барвінківська центральна міська лікарня» шкода, яка спричинена бюджетними витратами на виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2022 року у справі №611/792/21, тобто грошова сума в розмірі 206196,55 грн. Якщо шкода, яка спричинена Комунальному некомерційному підприємству «Барвінківська центральна міська лікарня» бюджетними витратами на виконання Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2022 року у справі №611/792/21, не відшкодована, то чому.

Листом головного лікаря КНП «Барвінківська центральна міська лікарня» Халєєва О.А. №43 від 11 січня 2024 року повідомлено, що у зв`язку зі сплатою КНП «Барвінківська ЦМЛ» по солідарній відповідальності відшкодування моральної шкоди грошової суми в розмірі 200000,00 грн. та на відшкодування збитків грошової суми в розмірі 4155,00 грн. 29.03.2023 року від працівника Комунального некомерційного підприємства «Барвінківська центральна міська лікарня» Барвінківської міської територіальної громади Ізюмського району Харківської області було отримано заяву на щомісячне добровільне відшкодування збитків по сплаті стягнення по виконавчому провадженню №71372714. Станом на 11.01.2024 року відшкодовано кошти в розмірі 90000, 00 грн.

Проте, позивач вказує, що в порушення вказаних вище вимог відповідачем не надано копії відповідного наказу про відрахування із заробітної плати медпрацівників лікарні всієї суми 206196,55 грн.

Крім того, 07 січня 2024 року головному лікарю КНП «Барвінківська центральна міська лікарня» втретє надіслано запит, в якому ОСОБА_1 просить надати інформацію яким чином виконано рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2022 року у справі №611/792/21, тобто виплачена грошова сума в розмірі 206196,55 грн. та копії платіжних документів про перерахування КНП «Барвінківська центральна міська центральна лікарня» грошових коштів на виконання рішення суду.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що в порушення вказаних вище вимог відповідачем надана неповна інформація без висвітлення поставлених питань, а саме:

- чи відшкодована працівниками КНП «Барвінківська центральна міська лікарня» шкода, яка спричинена бюджетними витратами на виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2022 року у справі №611/792/21, тобто грошова сума в розмірі 206196,55 грн;

- якщо шкода, яка спричинена КНП «Барвінківська центральна міська лікарня» бюджетними витратами на виконання зазначеного рішення суду не відшкодована, то чому.

У зв`язку з викладеним, посилаючись на порушення відповідачем Закону України «Про доступ до публічної інформації», просить :

- визнати бездіяльність КНП «Барвінківська центральна міська лакарня» за запитами від 16 листопада, 20 грудня 2023 року та від 07 січня 2024 року;

- зобов`язати відповідача надати повну інформацію за запитами від 16 листопада, 20 грудня 2023 року та від 07 січня 2024 року, щодо відшкодування спричиненої бюджетними витратами на виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2022 року у справі №611/792/21 грошових коштів у розмірі 206196,55 грн.

Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 26 січня 2024 року провадження відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

09 лютого 2024 року головним лікарем КНП «Барвінківська центральна міська лікарня» надано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень представник відповідача зазначив, що на запити позивача надавались відповіді, за вимогою запитувача до відповідей надавались копії платіжних доручень. Крім того, вказав що вимоги надати копії наказу про відшкодування винною особою сплачених по солідарній відповідальності грошових коштів. Посилаючись на викладене, просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані документи і матеріали, повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 16 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до КНП «Барвінківська центральна міська лікарня» з приводу надання інформації щодо відшкодування працівниками лікарні грошової суми за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2022 року у справі №611/792/21, з посиланням на Закон України «Про доступ до публічної інформації» (а.с.12).

В листі відповідача від 20 грудня 2023 року № 842, направленому ОСОБА_1 на запит, зазначено, що за вказаним рішення суду було відкрито виконавче провадження №7137714, рішення суду виконано в повному обсязі, а виконавче провадження закінчено (а.с.15).

20 грудня 2023 року позивач повторно надіслав КНП «Барвінківська центральна міська лікарня» запит на отримання інформації тотожний змісту попереднього запиту, але, крім того, просив надати відповідь на питання «якщо шкода, яка спричинена КНП «Барвінківська центральна міська лікарня» бюджетними витратами на виконання рішення суду, не відшкодована, то чому» (а.с.13)

У відповідь на запит адміністрація КНП «Барвінківська центральна міська лікарня» повідомила позивачу, що у зв`язку зі сплатою підприємством відшкодування моральної шкоди за рішенням суду, 29 березня 2023 року від працівника підприємства було отримано заяву на щомісячне добровільне відшкодування відповідних збитків (а.с.20).

07 січня 2024 року ОСОБА_1 втретє звернувся до відповідача з запитом в якому просив надати інформацію, а саме - яким чином виконано рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2022 року у справі №611/792/21. Також просив надати копії платіжних документів про перерахування КНП «Барвінківська центральна міська лікарня» грошових коштів на виконання рішення суду (а.с.14).

Головного лікарем КНП «Барвінківська центральна міська лікарня» №26 від 08 січня 2024 року надано відповідь позивачу, з зазначенням, що рішення суду виконано шляхом сплати грошових коштів, додано копію платіжної інструкції №468 від 27 березня 2023 року та копію платіжної інструкції №472 від 28 березня 2023 року (а. с. 16,17).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 Закону України «Про інформацію» право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Згідно приписів ч. 1 статті 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, абз. 2 ч. 2 статті 11 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України «Про доступ до публічної інформації».

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (ч. 1 ст. 2 Закону).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації (ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

В ч. 1 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Частиною 2 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації, зокрема, про здійснення розпорядження бюджетними коштами, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень статті 5 цього Закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Порядок розгляду і надання відповіді на запит визначений у статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», зокрема, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

За змістом ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» зазначений вичерпний перелік підстав, з яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту на її отримання, а саме:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Поряд із цим, ст. 40 Конституції України закріплено право особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів. Деталізацію наведене право отримало у Законі України «Про звернення громадян». Відносини з розгляду звернень громадян є основним і єдиним предметом регулювання цього Закону.

Так, за приписами ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Приписами ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, серед іншого, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

Разом з тим, в п. 1 Постанови Пленум Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 №10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" зазначено, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939).

Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною.

Велика палата Європейського суду з прав людини у рішенні від 8 листопада 2016 року у справі "Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary" (заява № 18030/11) вказала, що те, наскільки заборона доступу до інформації є втручанням у права заявника на свободу вираження поглядів, слід оцінювати у кожному конкретному випадку та з урахуванням його особливих обставин. Для цього, серед критеріїв, має бути оцінено чи є інформація готовою та доступною. Надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання та обробки даних.

З наведеного слід дійти висновку, що запитувана інформація повинна бути готовою та доступною, міститься, принаймні, в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

З огляду на зазначене, проаналізувавши в сукупності запити позивача та відповіді на них, надані відповідачем, суд дійшов висновку, що інформація, запитувана ОСОБА_1 , яка охоплюється дією Закону України «Про доступ до публічної інформації», надана, а копії документів за відповідними запитами долучені до відповіді на запит та направлені разом з нею заявнику.

Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень не допустив бездіяльність, щодо якої позивач звернувся до суду з позовом в цій справі та діяв у спосіб визначений законом та Конституцією України.

Суд відхиляє твердження позивача стосовного того, що відповідачем надано неповну інформацію без висвітлення питань «чи відшкодована працівниками лікарні шкода та, якщо не відшкодовано, то чому», а також, що відповідачем не надано копії відповідного наказу про відрахування із заробітної плати медпрацівників лікарні грошових коштів, у зв`язку з наступним.

По перше, у відповіді на запит на отримання інформації від 20 грудня 2023 року вказано, що « станом на 11 січня 2024 року, ОСОБОЮ 2 відшкодовано кошти в розмірі 90 000 грн».

По друге, запитувана позивачем інформація, в частині вирішення порушеного позивачем у запиті на інформацію питання «чому не відшкодовано», за своєю природою не є публічною та не може бути надана в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Суд звертає увагу на те, що запитувана позивачем інформація в цій частині не створювалася відповідачем в процесі виконання останнім своїх обов`язків, а, як вже зазначалось раніше, відповідач є розпорядником лише публічної інформації визначеної Законом України «Про доступ до публічної інформації», яка знаходиться в його володінні.

Тобто, фактично ОСОБА_1 просить надати інформацію, яка не є (і не повинна бути відповідно до чинного законодавства) відображена чи задокументована будь-якими засобами інформації, а потребує створення нової, зокрема, шляхом здійснення конкретних дій.

Отже, запитувана позивачем інформація не може вважатися публічною у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Також, варто відмітити, що жоден із поданих КНП «Барвінківська міська центральна лікарня» позивачем запитів, не містить прохання надання копії наказу про відрахування із заробітної плати медпрацівників лікарні грошових коштів.

Судом враховується, що, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не представлено доказів на підтвердження непровамірності у діях відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України,

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Барвінківська центральна міська лікарня» Барвінківської міської територіальної громади Ізюмського району Харківської області про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 23 лютого 2024 року.

Суддя Ю.А. Коптєв