ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1061/23 Номер провадження 22-ц/814/1311/24Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т.О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Абрамова П.С., Одринської Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 08 листопада 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг 17 вересня 2021 року підписав анкету-заяву клієнта фізичної особи про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору, після чого за допомогою ОТП-паролю було підписано заяву №б/н від 27 листопада 2021 року.

Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 50000,00 грн.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконав, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, однак останній не надав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за договором, таким чином відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання.

У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 04 січня 2023 року має заборгованість у розмірі 64204,92 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 52521,52 грн, заборгованості за простроченими відсотками 11683,40 грн, які позивач прохав стягнути на свою користь з відповідача, а також судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 08 листопада 2023 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що відповідач здійснив всі необхідні дії для повідомлення позивача та доведення обставин вчинення відносно нього шахрайських дій, натомість банком не надано до суду доказів, які б підтверджували, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Позиції учасників справи

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 08 листопада 2023 року не погодилося АТ КБ «ПриватБанк» та оскаржило його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу.

У поданій апеляційній скарзі позивач прохав суд скасувати рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 08 листопада 2023 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі, а саме стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 64204,92 грн, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 52521,52 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом 11683,40 грн, а також судові витрати.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Особа, яка подала апеляційну скаргу, вважає, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнятим без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Позивач у поданій апеляційній скарзі наголошує, що заборгованість відповідача за фактично використаними кредитними коштами підтверджена належними та допустимими доказами по справі, які не були належним чином досліджені місцевим судом, зокрема, суд не врахував, що заборгованість за тілом кредиту в повному обсязі не була погашена.

АТ КБ «ПриватБанк» зауважує, що під час здійснення спірних транзакцій відповідача було авторизовано, а списання грошових коштів відбулося завдяки авторизації, якій передує коректне введення вихідних даних для ініціювання такої банківської операції. Зокрема, для входу до Приват24 потрібно або знати пароль для входу, або знати ПІН-код картки клієнта для подальшої зміни паролю для входу, тому для входу до Приват24 недостатньо мати лише телефон, номер мобільного телефону або картки. За розголошення ПІН-коду несе відповідальність лише клієнт.

Крім того, позивачем надано довідку про перевипуск кредитних карток та платіжне доручення про переказ коштів, з яких чітко вбачається, що операції 27 листопада 2021 року із переказу коштів направлялися на кредитну картку НОМЕР_1 , яка належить відповідачу за іншим кредитним договором.

Банк звертає увагу, що ОСОБА_1 негайно не повідомив фінансову установу про здійснення несанкціонованих фінансових операцій щодо зняття коштів з належних йому карт, а тому відповідальність за оспорювані транзакції має нести саме відповідач. Водночас, факт звернення відповідача до правоохоронних органів є безпідставним, оскільки даний факт, за відсутності особи, яка визнана винуватою у вчиненні даного злочину, не має правового значення для вирішення даного спору.

Також відповідачем не було доведено, що кредитні кошти переведені без його волевиявлення, не за його власним розпорядженням.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 прохав суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі, а також повернути зняті шахраями, внаслідок слабкої системи захисту АТ КБ «ПриватБанк», його особисті кошти в сумі 51970,00 грн та самовільно стягнуті банком особисті кошти в рахунок погашення оформленого невстановленими особами кредиту в сумі 10580,72 грн, що в загальному розмірі складає 62550,72 грн.

Відповідач зауважує, що оскільки він фактично не отримував та не надавав згоду на отримання кредитних коштів, то він не повинен юридично відповідати за повернення кредитних коштів у сумі 52521,52 грн і вважає, що кредитні договірні відносини між банком та ним мають бути розірвані, а кредитна заборгованість анульована.

ОСОБА_1 вказує, що слабка банківська система захисту сприяла вчиненню щодо нього шахрайських дій зі сторони невстановленої особи.

Крім того, відповідач після виявлення факту крадіжки у нього гаманця та мобільного телефону невідкладно, а саме в неділю 28 листопада 2021 року, звернувся на гарячу лінію АТ КБ «ПриватБанк» з метою повідомлення позивача про вищевказане, а зранку в понеділок 29 листопада 2021 року до правоохоронних органів.

Також ОСОБА_1 зауважує, що за період часу менше 4-х годин невстановленим особам вдалося зняти через банкомати банку суму, яка складає 101618,50 грн та провести більше сотні банківських операцій, що перевищує ліміт зняття готівки.

Операції невстановленими особами здійснювалися у великій кількості та через різні банкомати, які обладнані численними камерами фото- та відео-ідентифікації клієнтів, натомість банк не надає як доказ матеріали записів з камер банкоматів, що могло б легко спростувати факт отримання коштів відповідачем та допомогло установити особи шахраїв.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 64204,92 грн та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 вересня 2021 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» з використанням електронного цифрового підпису, відповідно до якої відповідач підтвердив своїм підписом, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг (а.с. 12-13).

Банк до позовної заяви надав розгорнутий розрахунок заборгованості за договором за період з 27 листопада 2021 року по 04 січня 2023 року (а.с. 8) та виписку по картці ( НОМЕР_2 ) за період з 27 листопада 2021 року по 04 січня 2023 року, з якої на свою картку НОМЕР_3 через додаток Приват24 було здійснено перекази коштів (а.с. 9), з яких вбачається, що загальна сума заборгованості за кредитом склала 64204,92 грн.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» датою відкриття картки НОМЕР_2 є 27 листопада 2021 року (строк дії до 11/25), того ж дня був встановлений кредитний ліміт у розмірі 50000,00 грн (а.с. 10-11).

06 грудня 2021 року, 13 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявами щодо шахрайських дій, вчинених із його картою щодо неправомірного списання коштів 27 листопада 2021 року (а.с. 66-68, 69,70).

09 грудня 2021 року за заявою ОСОБА_1 від 08 грудня 2021 року були внесені відомості до ЄРДР за № 0001203 за фактом крадіжки 27 листопада 2021 року близько 21:00 год. у нього гаманця та мобільного телефону невстановленою особою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 71).

15 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів із заявою щодо шахрайських дій невідомих осіб (а.с. 72).

З розгорнутої виписки по банківській картці ( НОМЕР_4 ) за період з 27 листопада 2021 року по 28 листопада 2021 року вбачається неодноразове зняття готівки у банкоматі та перерахування грошових коштів зі свої картки НОМЕР_5 через Приват24 (а.с. 75-80).

Постановою Бориспільської окружної прокуратури Київської області від 01 лютого 2022 року скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0001203 (а.с. 83-84)

Позиція апеляційного суду

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до частин сьомої-дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22, від 06 вересня 2023 року у справі № 686/30030/21 та інших.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16 (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».

У справі, що переглядається, відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», повідомив місцевий суд, що 27 листопада 2021 року близько 21:00 год. невстановлена особа за адресою: м. Бориспіль, вул. Головатого, поблизу буд. №4, здійснила крадіжку у нього мобільного телефону з фінансовим мобільним номером та гаманця, у якому містилася банківська карта АТ КБ «ПриватБанк». Після авторизації фінансового мобільного номеру відповідача на іншому мобільному телефоні, невстановлена особа здійснила заміну вхідного паролю в додаток Приват24 через фінансовий мобільний телефон ОСОБА_1 , скориставшись функцією додатку «забули пароль», а після входу у додаток здійснила зміну паролю на викраденій банківській картці. Отримавши доступ до банківських карток відповідача, невстановлена особа протягом 4 годин у період часу з 27 листопада 2021 року по 28 листопада 2021 року здійснила десятки операцій по зняттю особистих коштів ОСОБА_1 в розмірі 51710,00 грн та кредитних коштів у розмірі 49648,25 грн. Окрім того, отримавши можливість входу до додатку Приват24, невстановлена особа уклала без згоди відповідача з АТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір, підписавши від імені ОСОБА_1 заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, та підвищила кредитний ліміт.

З матеріалів справи вбачається, що 27 листопада 2021 року на ім`я ОСОБА_1 була видана кредитна картка НОМЕР_2 , шляхом підписання кредитного договору за допомогою простого електронного підпису, того ж дня було змінено кредитний ліміт та встановлено його у розмірі 50000,00 грн. У період часу з 27 листопада 2021 року по 28 листопада 2021 року з вище вказаної кредитної картки здійснювалися перекази на власну картку НОМЕР_3 через Приват24, загалом було здійснено 10 транзакцій на суму 49648,25 грн.

У той же час, згідно виписки по картці НОМЕР_4 , яка також належить ОСОБА_1 , у період часу з 27 листопада 2021 року по 28 листопада 2021 року з неї здійснювалися численні фінансові операції, зокрема зняття готівки в банкоматі (за різними адресами), надходження коштів з власної карти НОМЕР_5 через додаток Приват24, зарахування переказу на картку, у результаті чого за вказаний період баланс коштів на картці був змінений: на початок періоду 51970,50 грн, на кінець періоду 146,14 грн, окрім того, усього витрат 108379,43 грн, усього надходжень 56555,07 грн.

Згідно довідки, наданої до місцевого суду АТ КБ «ПриватБанк», 29 листопада 2021 року було проведено перевипуск картки НОМЕР_4 на картку НОМЕР_6 .

Крім того, матеріали справи містять копії заяв ОСОБА_1 , які адресовані АТ КБ «ПриватБанк» щодо вчинення відносно відповідача шахрайських дій, про отримання яких позивач не заперечував та доводів щодо відсутності відповіді на них до суду не надав.

Також ОСОБА_1 звертався за фактом вчинення крадіжки його особистих речей, а саме телефону та гаманця до правоохоронних органів, згідно заяви якого 09 грудня 2021 року відомості внесено до ЄРДР, результати розслідування матеріали справи не містять.

Згідно статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обставини, які підлягають доказуванню позивачем повинні свідчити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності таких обставин, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних коштів.

Дана правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, Верховним Судом у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц, у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16-ц, у постанові від 16 грудня 2019 року у справі №161/9812/16-ц, у постанові від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22.

Разом з тим банком не було доведено, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, зокрема, збільшувати кредитний ліміт та знімати кредитні кошти.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 758/14517/18 зазначено, що «враховуючи встановлені обставини справи та беручи до уваги норми діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини наведені вище, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що саме дії банку, на який покладено контроль та обов`язок перевірки всіх «підозрілих» транзакцій і при виявленні таких застосовувати право на блокування рахунку, призвели до негативних наслідків, що призвели до порушення прав позивача». Натомість, позивач, контролюючи всі транзакції та маючи право на блокування рахунку, не звернув увагу на підозрілу активність, що відбувалася на картці відповідача НОМЕР_4 у період часу з 27 листопада 2021 року по 28 листопада 2021 року, зокрема, вчинення дій понад 50 разів щодо зняття готівки в банкоматі.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду, що АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставини, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 , як отримувач банківських послуг банку взагалі, та користувач кредитної картки зокрема, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей за кредитною карткою, його особового рахунку, акаунту чи додатку Приват24, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції у період часу з 27 листопада 2021 року по 28 листопада 2021 року щодо перерахування з його карткового рахунку грошових коштів та подальше їх зняття в банкоматі, а тому обґрунтовано суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Також суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно частини шостої статті 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Отже, апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» слід залишити без задоволення, а рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 08 листопада 2023 року - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 08 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2024 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді П.С. Абрамов

Т.В. Одринська