Провадження № 2/202/1723/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Травкіної В.Р.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Новіков В.М. звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в сумі 2 833 гривні щомісячно на кожну дитину, починаючи з 15 листопада 2023 року, до досягнення кожним з дітей.

У позовній заяві зазначив, що від шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти зареєстровані по місту проживання позивача та знаходяться на її утриманні. Домовленості між позивачем та відповідачем про участь останнього в утриманні дітей не досягнуто, участі в утриманні дітей відповідач не приймає. Відповідач не працює та не має регулярного доходу.

Представник ОСОБА_3 адвокат Ліфлянчик С.І. надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивачем не надано до матеріалів даної справи належних та допустимих доказів тієї обставин, що діти дійсно проживають разом з нею. Звертав увагу суду, що довідка про місце реєстрації дітей не є безспірним доказом саме проживання дітей разом з позивачем, а є лише доказом реєстрації місця проживання дітей.

Також зазначав, що в серпні 2023 року відповідач разом з дітьми переїхав до квартири АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується копією акта про проживання за місцем вимоги від 28.08.2023 та копією акта про проживання за місцем вимоги від 23.11.2023. Тобто, діти позивача та відповідача з серпня 2023 року проживають разом з батьком.

ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх. При цьому, ОСОБА_1 не заперечувала, що з червня 2023 року діти проживають з відповідачем.

Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначав, що спільні діти проживають разом з ним з червня 2023 року та перебувають на його утриманні. Позивач не приймає участі в утриманні дітей.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Позивач та відповідач мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видано Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 05.05.2009, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , яке видано Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 13.10.2015.

Згідно актів про проживання від 28.08.2023 та від 23.11.2023, які затверджені головою ОСББ «Слобожанський-Батумська» Коваленко М., ОСОБА_3 з серпня 2023 року та по теперішній час проживає з своїми дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначені обставини позивачем не опарювались.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16, відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено, що на день подання позову по день ухвалення рішення неповнолітні діти проживають з батьком та перебувають на його утриманні.

Враховуючи, що день розгляду справи спільні діти позивача та відповідача проживають з батьком, підстави для стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні, а тому позов не підлягає задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України, так як позивача звільнено від сплати судового збору, витрати по оплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 76-81, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) про стягнення коштів на утримання дітей відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда