С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/4487/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

06 вересня 2024 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

представника Відповідача - адвоката Ліщишина І.В.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

ІІ. Описова частина

17 листопада 2023 року до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Позивача ОСОБА_1 , в якій він просив стягнути з Відповідачки ОСОБА_2 аліменти на утримання їхнього спільного сина, ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 від усіх видів доходу Відповідачки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач обґрунтовував вимоги тим, що з кінця 2020 року після припинення фактичних шлюбних відносин із Відповідачкою дитина залишилася на його утриманні, а Відповідачка не надає жодної матеріальної допомоги.

Позивач стверджував, що факт проживання дитини з ним підтверджується актами депутата Бучанської міської ради, довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, висновком органу опіки та піклування Солом`янської районної державної адміністрації, а також іншими документами.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Шереметьєвої Л.А. від 24 листопада 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Розпорядженням керівника апарату Солом`янського районного суду м. Києва від 20.02.204 №233 в справ призначено повторний автоматизований розподіл, за наслідками якого її передано в провадження судді Коробенка С.В.

Ухвалою від 26.02.2024 суддя Коробенко С.В. прийняв справу в своє провадження та призначив розгляд у судовому засіданні.

15 січня 2024 року Відповідачка через свого представника подала відзив, у якому заперечувала проти позовних вимог, посилаючись на те, що законним місцем проживання дитини є місто Шостка разом із нею, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 01 грудня 2021 року, ухвалою Солом`янського районного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 760/2096/22, а також довідками про реєстрацію та навчання дитини у Шостці. Відповідачка стверджувала, що Позивач у січні 2022 року самовільно утримує дитину, порушуючи судові рішення, і використовує цей позов як інструмент психологічного тиску.

31 травня 2024 року представник Відповідачки подав клопотання про долучення до матеріалів справи постанови Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року у справі № 760/2096/22, якою визначено місце проживання дитини з матір`ю та відібрано дитину від батька.

Позивач у судовому засіданні стверджував, що дитина досі фактично проживає з ним, оскільки остаточно спір про визначення місця проживання дитини не вирішений, справа перебуває у Верховному Суді.

Представник Відповідачки підтримав позицію, викладену у відзиві, наголошуючи, що позов ґрунтується на протиправних діях Позивача, який утримує дитину всупереч судовим рішенням, а тому він не має права на стягнення з Відповідачки аліментів.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши наявні в справі письмові докази, пояснення сторін та їх представників, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки мають рівні права та обов`язки щодо виховання та утримання дитини незалежно від того, чи перебували вони у зареєстрованому шлюбі. Стаття 180 СК України покладає на батьків обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ст. 181 СК України передбачає, що аліменти можуть стягуватися у частці від доходу або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, з ким проживає дитина, якщо інше не встановлено законом або домовленістю сторін.

Таким чином, право на стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Ключове значення для вирішення цього спору має постанова Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року у справі № 760/2096/22, яка набрала законної сили. Цим рішенням встановлено, що Позивач з січня 2022 року самовільно утримує дитину, порушивши рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 01 грудня 2021 року, та зобов`язано відібрати дитину від батька і повернути її матері за адресою: АДРЕСА_1 . Суд також визначив місце проживання ОСОБА_3 разом із Відповідачкою.

Відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, є обов`язковими та не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи за участю тих самих осіб. Таким чином, суд не може ігнорувати встановлений факт, що законним місцем проживання дитини є місце проживання її матері, тобто Відповідачки.

Позивач не надав переконливих доказів, які б спростовували рішення Київського апеляційного суду або свідчили про зміну обставин після 15 травня 2024 року. Його твердження про фактичне проживання дитини з ним суперечать судовому рішенню, яке є обов`язковим до виконання відповідно до ст. 129-1 Конституції України та ст. 13 ЦПК України.

Суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31 липня 2023 року у справі № 461/3122/19, де зазначено, що при вирішенні сімейних спорів суд має керуватися насамперед інтересами дитини, а не лише правами батьків. Аналогічно, постанова Верховного Суду у справі № 589/2165/23 від 2024 року підтверджує, що самовільна зміна місця проживання дитини одним із батьків без згоди іншого є підставою для захисту прав другого з батьків у порядку ст. 162 СК України.

Таким чином, Позивач не підтвердив свого права на отримання аліментів, оскільки з правової точки зору він не є тим з батьків, з ким проживає дитина, оскільки законним місцем проживання дитини є місце проживання Відповідачки.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що підстав для стягнення аліментів з Відповідачки на користь Позивача немає.

Задоволення позову в цій ситуації не лише суперечило б інтересам дитини, але й сприяло б ігноруванню Позивачем судових рішень, що є неприпустимим з точки зору принципу верховенства права.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на Позивача, оскільки його вимоги не підлягають задоволенню.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 181 - 183 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів відмовити.

2.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3.Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: