Справа № 161/4909/23 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М.
Провадження № 22-ц/802/192/24 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Черняк О. В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінлайн» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінлайн" на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінлайн» (далі - ТОВ «ФК «Фінлайн») звернувся у березні 2023 року в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19 квітня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 145/ФКВ-07, за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 38 000 дол. США зі сплатою 12,5% річних та із терміном повернення до 18 квітня 2027 року. Додатковим договором № 1 від 13 жовтня 2009 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 , було внесено зміни до положень договору в частині розміру щомісячного платежу. Між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Фінлайн» 23 липня 2020 року укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2294/К, за умовами якого до позивача перейшли усі права кредитора у правовідносинах, які виникли на підставі кредитного договору та договорів забезпечення до нього. Згідно Додатку № 2 до договору загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 23 липня 2020 року становила 362 693,36 грн. Позичальнику було надіслано повідомлення про зміну кредитора. Станом на 22 березня 2023 року існує заборгованість позичальника за кредитним договором в загальному розмірі 15852,88 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 579 717,63 грн та складається з: строкової заборгованості за основним боргом 6823,51 дол. США (249526,21 грн); строкової заборгованості за нарахованими відсотками 86,29 дол. США (3155,50 грн); простроченої заборгованості за основним боргом 5174,34 дол. США (189218,37 грн); простроченої заборгованості за нарахованими відсотками 3768,74 дол. США (137 817,55 грн). З боку позичальника систематично порушуються умови кредитного договору, а тому змушений звернутись з позовом про дострокове стягнення з позичальника та поручителів солідарно простроченої суми заборгованості за кредитним договором . він не має валютної ліценції на отримання коштів в іноземній валюті, тому з відповідачів повинна бути стягнута прострочена сума заборгованості в національній валюті за офіційним курсом НБУ на дату звернення до суду. Просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ФК «Фінлайн» за Кредитним договором № 145/ФКВ-07 від 19 квітня 2007 року з урахуванням усіх змін та доповнень до нього, заборгованість у розмірі 327 035,92 грн та судові витрати у розмірі 4905,54 грн (судовий збір) та витрати, понесені товариством на правову допомогу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фк «Фінлайн» заборгованість за кредитним договором № 145/ФКВ-07 від 19 квітня 2007 року в сумі 327 035,92 грн, та 4095,54 грн судових витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач ТОВ «ФК «Фінлайн» 04 січня 2024 року подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Вважає рішення суду в оскаржуваній частині таким, що ухвалене на підставі неповно встановлених судом обставин, які мають вирішальне значення для справи, з їх неправильною оцінкою, що мало наслідком його незаконність. Вказує, що необхідність укладення додаткового договору та зміни графіку платежів зумовлена накопиченою простроченою заборгованістю позичальника за попередній період з червня 2009 року по вересень 2009 року (прострочена заборгованість на дату укладення додаткового договору № 1 становила 1428,46 дол. США), оскільки позичальник належним чином не виконувала умови кредитного договору. Зміна графіку платежу, внаслідок чого збільшився фіксований щомісячний платіж на 6,17 дол. США, не свідчить про збільшення обсягу відповідальності поручителя, тому підстави вважати поруку припиненою відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України немає. Це не є зміною істотної умови, яка змінює обсяг зобов`язань поручителів за договором поруки та не є підставою для визнання поруки припиненою, оскільки розмір процентної ставки не збільшився для позичальника і становив 12,5%. Ні кредитний, а ні додатковий договори не оскаржувались, сторони його виконували належним чином. Просив рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2023 року в цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення за кредитним договором з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог; стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «ФК «Фінлайн» за Кредитним договором № 145/ФКВ-07 від 19 квітня 2007 року з урахуванням усіх змін та доповнень до нього, заборгованість у розмірі 327 035,92 грн; стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ФК «Фінлайн» за Кредитним договором № 145/ФКВ-07 від 19 квітня 2007 року з урахуванням усіх змін та доповнень до нього, заборгованість у розмірі 327 035,92 грн; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представників учасників справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 квітня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 145/ФКВ-07, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 38 000 дол. США зі сплатою 12,5% річних із терміном його повернення до 18 квітня 2027 року (п. п. 1. 1, 1. 2, 1. 3 Кредитного договору).

Метою кредитування стало придбання двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1. 4 Кредитного договору).

19 квітня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 укладено Іпотечний договір № 145/ФКВ-07, за умовами якого позичальник в рахунок забезпечення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором передала в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (п. п. 1. 1, 1. 2 Іпотечного договору).

Такод, 19 квітня 2007 року мід ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з кожним окремо, укладено договори поруки № 145/Zфпор-07-01 та № 145/Zфпор-07-02, відповідно, за умовим яких останні поручилися за виконання ОСОБА_3 зобов`язань, які виникли на підставі Кредитного договору № 145/ФКВ-07 від 19 квітня 2007 року.

Між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 13 жовтня 2009 року було укладено Додатковий договір № 1, яким до п. 2.4. Кредитного договору № 145/ФКВ-07 від 19 квітня 2007 року, внесено зміни, згідно яких повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менше як 164,50 дол. США по 20 число кожного місяця, починаючи з 01 вересня 2010 року.

Між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Фінлайн» 23 липня 2020 року було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2294/К, за умовами якого до позивача перейшли усі права кредитора у правовідносинах, які виникли на підставі Кредитного договору № 145/ФКВ-07 від 19 квітня 2007 року та договорами забезпечення до нього. Із витягу з Додатку № 2 до Договору про відступлення прав вимоги № 2294/К від 23 липня 2020 року встановлено, що розмір заборгованості ОСОБА_3 за Кредитним договором № 145/ФКВ-07 від 19 квітня 2007 року станом на 23 липня 2020 року складає 362 693,39 грн.

Позивач ТОВ «ФК «Фінлайн» 24 липня 2020 року листом за вих. № 24/524 повідомив ОСОБА_3 про укладення вищевказаного правочину, яким змінено кредитора у спірних зобов`язаннях.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Статтею 554 ЦК України (в редакції станом на день укладення договорів поруки) визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо..

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.

Згідно з положеннями ст. 599 ЦК України (в редакції станом на день укладення договорів поруки) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Судам при вирішенні таких спорів необхідно надавати належну оцінку діям поручителя, які б свідчили про надання ним згоди на збільшення обсягу відповідальності (постанови Верховного Суду від 08 квітня 2020 року в справі № 757/4299/14-ц, від 20 березня 2019 року в справі № 331/5258/13-ц).

Відповідач ОСОБА_3 не виконувала взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором № 145/ФКВ-07 від 19 квітня 2007 року, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість. До внесення змін до Кредитного договору № 145/ФКВ-07 від 19 квітня 2007 року, основний боржник ОСОБА_3 зобов`язувана була здійснювати повернення кредиту щомісячними частинами в розмірі не менше як 158,33 дол. США в порядку та на умовах визначених даним договором, протягом 240 місяців.

Так, Додатковим договором збільшено розмір щомісячного платежу з 158,33 дол. США до 164,50 дол. США. Також передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами по 20 число кожного місяця починаючи з 01 вересня 2010 року. Крім того, у додатковому договорі сторони погодили, що викладення Додатку 1 до Договору (Графік платежів за договором) здійснюється у новій редакції: «Додається нова редакція графіку, що складається, ураховуючи відстрочку платежів за кредитом із урахуванням нових строків сплати процентів згідно до рішення Кредитного комітету».

Поряд з тим, при укладенні Додаткового договору № 1 до Кредитного договору № 145/ФКВ-07 від 19 квітня 2007 року, поручителі не були стороною цього правочину та про внесення відповідних змін не повідомлялися.

Таким чином, відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителів шляхом збільшення розміру щомісячних платежів з 158,33 дол. США до 164,50 дол. США без зміни строку повернення кредиту.

Поручителі, підписуючи договори поруки від 12 квітня 2007 року у цих же договорах підтвердили, що ознайомлені з усіма умовами кредитного договору (п. 6), та поручилися за зобов`язаннями позичальника, в обсязі, визначеному в п. п. 1, 6 цих договорів, однак не передбачили застереження про свою солідарну відповідальність із позичальником за будь-якими додатковими договорами, а визначили таку виключно за кредитним договором. У таких договорах визначено, що крім поруки за повернення кредиту в розмірі 38 000 дол. США, останні також поручаються за зобов`язаннями щодо сплати процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних, комісії та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним договором.

Тобто додатковою угодою, що укладена без відома та згоди поручителів, змінено не лише розмір щомісячного платежу, але й здійснено відстрочку платежів за кредитом із урахуванням нових строків сплати процентів, що в сукупності є зміною істотних умов кредитного договору з огляду на таке.

Відповідно до п. 2. 6 Кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня повернення; проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця; при розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту.

Збільшення розміру щомісячного платежу з урахуванням процентної ставки за користування кредитом, визначеної у п. 1. 5 Кредитного договору (12,5% річних), та порядку нарахування процентів, що встановлений у п. 2. 6 Кредитного договору, за рахунок збільшення суми за процентами змінює і загальний обсяг суми, що підлягає поверненню за кредитним договором. Збільшуючи розмір щомісячного платежу і застосовуючи до суми, що включає в себе як щомісячний платіж, так і залишок заборгованості, щомісячно процентну ставку, визначену у п. 1. 5 кредитного договору, - як сума платежу, що підлягає внесенню за місяць, так і остаточна сума заборгованості, що підлягатиме поверненню, збільшується.

Колегія суддів ураховує, що в день укладення додаткового договору за позичальником ОСОБА_3 існувала заборгованість у розмірі 1428,46 дол. США (за кредитом 633,32 до. США, за відсотками 795,32 дол. США, за комісіями 303,58 грн) і те, що додатковий договір фактично є договором про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № 145/ФКВ від 19 квітня 2007 року, яка здійснена банком 13 жовтня 2009 року на виконання Указу Президента та вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з метою подолання негативних наслідків фінансової кризи».

Реструктуризація кредиту - це зміна умов кредитного договору, укладеного між позичальником та кредитодавцем. Фактично реструктуризація являє собою внесення змін до первинного договору або вже зміненого кредитного договору щодо умов оплати (як основного боргу, так і неустойки, штрафів, відсотків тощо), строків оплат, графіку, виду платежів тощо.

Докази на підтвердження того, що поручителі були повідомлені банком про проведення реструктуризації та надали згоду на її проведення в матеріалах справи відсутні.

Позивач не надав доказів того, що обсяг зобов`язань за кредитним договором до укладення додаткового договору та після його укладення не змінився. В матеріалах справи відсутній як первинний графік погашення заборгованості, так і новий, який складався у зв`язку з укладенням додаткового договору, у яких би прослідковувались суми платежів, які підлягали щомісячній сплаті, суми щомісячних процентів за користування кредитом, а також загальна сума, що підлягала до повернення. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 145/ФКВ від 19 квітня 2007 року не відповідає умовам Додаткового договору, укладеного 13 жовтня 2009 року, тому колегія суддів його до уваги не приймає. Розрахунок заборгованості за цим же договором, приєднаний позивачем до апеляційної скарги за своїм змістом відрізняється від наданого ним розрахунку до суду першої інстанції (приєднаного до додаткових пояснень від 27 жовтня 2023 року).

Твердження позивача про те, що договори поруки на час звернення до суду із цим позовом є правочинами, на які поширюється презумпція правомірності, оскільки вони не були оскаржені чи визнані недійсними сторонами, хоч і є правильним, однак не впливає на обов`язок суду під час вирішення позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості перевірити чи не припинила дію порука в силу ст. 559 ЦК України, адже ця обставина є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог кредитора про стягнення з поручителів заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, установивши, що укладення додаткового договору з боржником ОСОБА_3 призвело до збільшення обсягу зобов`язань, в тому числі і поручителів, порука відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_4 є припиненою з дня укладення додаткового договору, а тому правові підстави для стягнення з таких відповідачів кредитної заборгованості на користь нового кредитора (позивача) відсутні.

Рішення судом першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм процесуального права і правильним застосуванням норм матеріального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінлайн" залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді