ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/1227/23Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В.
Провадження № 22-ц/817/65/24 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Боднара Святослава Петровича на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2023 року, ухвалене суддею Снігурським В.В. у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду із вказаним позовом, який обгрунтовано тим, що 03.02.2020 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір про споживчий кредит № 02-025/2020, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 194 700 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 02.02.2025 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, а його заборгованість перед банком становить 97 995,17 грн. яка із урахуванням наявності у померлого рухомого та нерухомого майна, спадкоємців, які на час смерті проживали з ним та прийняли спадщину, підлягає стягненню із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Рішенням Зборівського районного суду від 14 вересня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 02-025/2020 від 03.02.2020 в розмірі 97 995,17 грн., в рівних частинах, тобто по 32 665,06 грн. з кожного відповідача. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» 2684 грн судових витрат (судового збору), в рівних частинах, тобто по 894,67 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Боднар С.П. просить рішення Зборівського районного суду від 14.09.2023 року скасувати, оскільки вважає його незаконним, та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що банком не надано доказів на підтвердження того, що відповідач є спадкоємцем померлого позичальника та прийняв спадщину після його смерті. Реєстрація місця проживання відповідача за адресою місця проживання померлого ОСОБА_4 не є безумовним підтвердженням того, що він є його спадкоємцем та фактично прийняв спадщину після його смерті, що узгоджується із висновком, висловленим у постанові Верховного Суду від 27.02.2023 року у справі №572/1497/22.

Тому, оскільки відповідач не прийняв спадщину, у нього не виникло обов`язку, передбаченого ст. 1282 ЦК України щодо задоволення вимог кредитора.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим. На день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Оскільки жоден з відповідачів, які є спадкоємцями першої черги за законом, не подавали заяву про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_4 , вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Враховуючи наявність у спадкодавця ОСОБА_4 рухомого і нерухомого майна, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги кредитора, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не прийняв спадщину, тому у нього відстутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора АТ «Державний ощадний банк України», вважає безпідставними.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачі по справі є спадкоємцями першої черги після смерті майна ОСОБА_4 , частки у спадковому майні є рівними, тому кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Оскільки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 апеляційних скарг не подавали, рішення Зборівського районного суду від 14.09.2023 року апеляційним судом переглядається лише в частині стягнення суми боргу за кредитним договором з ОСОБА_1 .

Обставини справи.

03 лютого 2020 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 укладено договір про споживчий кредит № 02-025 2020, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 194 700,00 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 02 лютого 2025 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору.

Згідно п.2.1 договору банк надав позичальнику кредит на умовах цього договору, а позичальник зобов`язався належним чином використати і повернути в передбачені договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених договором.

Згідно п. 3.3.3 позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 3 245,00 гривень та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 03 числа місяця, нарахованого за звітним, починаючи з березня 2020 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 02-025/2020, розмір заборгованості станом на січень 2022 року становить 97 995,17 грн., з яких: 86 188,79 грн. - заборгованість за основним боргом; 9 339,55 грн. - проценти за користування кредитом; 270,13 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 82,47 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування; 1 825,94 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 288,29 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування.

30 березня 2022 року банком за вих. № 117.20-12/1/313, в порядку вимог ч.2 ст.1281 ЦК України надіслано в Зборівську районну нотаріальну контору заяву кредитора з вимогою до спадкоємців померлого ОСОБА_4 .

Листом від 12 квітня 2022 року за вих № 94/02-14 Зборівська державна нотаріальна контора повідомила, що відкрито спадкову справу № 37/2022 щодо майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Претензія кредитора № 117.20.12/1/313 від 30.03.2022 розглянута.

Крім того, до суду першої інстанції банком було надано відомості Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області про те, що за ОСОБА_4 зареєстровані наступні транспортні засоби: ТОYОТА САМRУ, 1988 року випуску, дата реєстрації - 28.03.2000; ТОYОТА САМRУ, 1994 року випуску , дата реєстрації - 26.05.2004; ГАЗ 5312, 1990 року випуску, дата реєстрації - 04.10.2007.

Згідно даних КП Зборівського БТІ Зборівської міської ради від 26.12.2022 року №85, за ОСОБА_4 зареєстроване право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_2 .

Згідно довідки Білецької сільської ради №29 від 11.01.2023 року, ОСОБА_4 на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з померлим були зареєстровані: дружина ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

01.02.2023 року року банк направив вимоги до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 від 27.01.2023 року як спадкоємцям після смерті ОСОБА_4 в порядку ч. 3 ст. 1281 ЦК України про погашення суми боргу, які залишилися без відповіді.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Згідно ч.1, ч.2 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.

Статтею 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї

Виходячи зі змісту статті 1282 ЦПК України вказаною нормою визначено загальний характер відповідальності всіх спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування. Для всіх спадкоємців існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця, зокрема, часткова відповідальність, в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Тобто, обов`язок задоволення вимог кредитора спадкодавця лежить на усіх спадкоємцях, які прийняли спадщину, у розмірі, який відповідає їх частці у спадщині.

ОСОБА_1 є сином померлого позичальника ОСОБА_4 , та на час смерті останнього був зареєтрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто проживав разом із спадкодавцем.

Матеріали спадкової справи №69230819 свідчать, що відповідач за видачею свідоцтва про право на спадщину не звертався, однак заяв про відмову від спадщини не подавав.

Враховуючи факт спільного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем на час відкриття спадщини та те, що відповідач є сином спадкодавця, тобто спадкоємцем першої черги за законом, та протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не подавав заяви про відмову від спадщини, апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про те, що відповідач прийняв спадщину, грунтуються на вимогах закону.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що банком не надано доказів на підтвердження того, що відповідач є спадкоємцем померлого позичальника та прийняв спадщину після його смерті, колегія суддів вважає безпідставними.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на позицію, висвітлену в постанові Верховного Суду від 27.02.2023 року у справі №572/1497/22, колегія суддів зазначає, що у вказаній справі обставини та докази є відмінними від справи, що розглядається.

Зокрема у справі №572/1497/22 суд констатував відсутність доказів, що відповідач є спадкоємцем померлого боржника, з врахуванням чого Верховний Суд зазначив, що в цьому аспекті реєстрація місця проживання померлого боржника та відповідача не є беззаперечним доказом того, що відповідач є спадкоємцем та фактично прийняв спадщину.

У матеріалах справи, що розглядається апеляційним судом, наявні докази того, що відповідач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто доведено ту обставину, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом померлого боржника та проживав разом з ним на момент смерті останнього, заяву про відмову від спадщини не подавав, тому в силу положень ч.3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 .

Ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує того факту, що він є сином ОСОБА_4 та проживав з останнім на момент смерті останнього.

Доводи ОСОБА_1 зводяться до відсутності доказів прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_4 , так як він вважає, що місце реєстрації за однією адресою із спадкодавцем не свідчить про прийняття спадщини, так як Закон України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні не ставить в залежність місце фактичного проживання особи від місця її реєстрації.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_1 не подав суду жодних доказів на підтвердження його заперечень щодо проживання разом із спадкоємцем ОСОБА_4 на момент смерті останнього, зокрема, доказів, які б свідчили, що фактичне місце його проживання було відмінним від місця реєстрації, вказаного в довідці Білецької сільської ради №29 від 11.01.2023 року.

Колегія суддів звертає увагу, що судом при вирішенні даного спору вірно враховано приписи ч. 1 ст. 1278 ЦК України щодо рівності часток спадкоємців у спадковому майні та ч. 1 ст. 1282 ЦК України про те, що кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині, тому обгрунтовано стягнуто суму боргу за кредитом в рівних частинах.

Разом з тим, окрім наведених положень, ч.1 ст. 1282 ЦК України містить вказівку про те, що спадкоємці зобовязані задовольнити вимогу кредитора в повному обсязі, проте в межах вартості спадкового майна.

В матеріалах справи наявні докази лише щодо переліку майна, належного ОСОБА_4 , однак відсутні докази щодо вартості цього майна, що не дає змогу суду зробити достовірний висновок про достатність вартості спадкового майна для погашення заборгованості перед позивачем.

З врахуванням наведеного резолютивну частину рішення щодо відповідача ОСОБА_1 слід доповнити вказівкою про стягнення з нього визначеної судом заборгованості в межах вартості спадкового майна.

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Боднара Святослава Петровича задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2023 року доповнити вказівкою про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Державний ощадний банк України заборгованості за кредитним договором №02-025/2020 від 03.02.2020 року в межах вартості спадкового майна.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 січня 2024 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.