Справа № 462/3454/23 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/811/257/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області Віктора Голоюха на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 січня 2024 року в складі судді Колодяжного С.Ю. в справі за позовом заступника керівника Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи регіональна філія «Львівська залізниця» Акціонерне товариство «Українська залізниця», Львівська міська рада про витребування майна (земельних ділянок) з чужого незаконного володіння,-

встановив:

У травні 2023 року заступник керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області Голоюх В.І. звернувся до суду в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації з позовною заявою до ОСОБА_1 , треті особи регіональна філія «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця», Львівська міська рада, про витребування майна (земельних ділянок) з чужого незаконного володіння, просив витребувати із незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Львівської обласної державної адміністрації земельну ділянку за кадастровим №:05:001:1201 площею 0,0879 га, що розташована в смузі відведення залізниці та фактично належить до земель залізничного транспорту.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 15.05.2023 справу за позовом заступника керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи регіональна філія «Львівська залізниця» Акціонерне товариство «Українська залізниця», Львівська міська рада про витребування майна (земельних ділянок) з чужого незаконного володіння передано за підсудністю на розгляд Пустомитівського районного суду Львівської області.

Вказана ухвала мотивована тим, що заявлені позивачем вимоги стосуються об`єкта нерухомості земельної ділянки за кадастровим №:05:001:1201, що знаходиться поза межами населеного пункту смт. Рудне, що не належить до території Залізничного району м.Львова та є територією Пустомитівського району Львівської області.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.06.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.11.2023 задоволено клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області Івасівки О.З., передано цивільну справу за позовом заступника керівника Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи регіональна філія «Львівська залізниця» Акціонерне товариство «Українська залізниця», Львівська міська рада про витребування майна (земельних ділянок) з чужого незаконного володіння за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08 січня 2024 року справу за позовом заступника керівника Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи регіональна філія «Львівська залізниця» Акціонерне товариство «Українська залізниця», Львівська міська рада про витребування майна (земельних ділянок) з чужого незаконного володіння передано на розгляд Пустомитівського районного суду Львівської області.

Ухвалу суду оскаржив заступник керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області Віктор Голоюх, з такою не погоджується, вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Покликаючись на норми процесуального закону зазначає, що підсудність позовів щодо нерухомого майна встановлюється за місцем розташування такого майна.

Спірною земельною ділянкою кадастровий № :05:001:1201 розпорядилася Рудненська селищна рада, крім цього, у відповідному рішенні зазначено, що така розташована на вул. Чорновола у смт. Рудне.

Також зазначає, що відповідно до Класифікатора об`єктів адміністративно-територального устрою України, впровадженого наказом Держстандарту України від 31.10.97 № 659 код «461016500», що є частиною вищевказаного кадастрового номера, спірна земельна ділянка відповідає населеному пункту смт. Рудне Залізничного району м. Львова.

Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 04.10.2023 № 29-13-0.2-4626/2-23 спірна земельна ділянка зареєстрована за адресою: смт. Рудне і ходить до складу Львівської територіальної громади, що стало підставою для передачі цивільної справи за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова.

Обгрунтування підсудності даної справи Залізничному районному суду м. Львова наведено у позовній заяві.

Крім цього, зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу на стадії підготовчого засідання, суд вдався до дослідження обставин справи і поданих доказів, які покладені в обґрунтування позовних вимог, хоча такі підлягають дослідженню на стадії судового розгляду.

Також, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не навів жодних даних, які б свідчили про розташування спірної земельної ділянки в межах території, на яку поширюється підсудність Пустомитівського районного суду Львівської області.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 січня 2024 рокута направити справу для продовження розгляду до цього ж суду. Судові витрати стягнути на користь Львівської обласної прокуратури.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Таким чином, саме лише клопотання прокурора про розгляд справи з його участю, без наведення будь яких вагомих підстав для цього, не може бути задоволене.

Зокрема, бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які вже висловлені, зокрема, у позові заяві та апеляційній скарзі, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті (ст. 23 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд виходив з того, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Предметом позову у даній справі є земельна ділянка за кадастровим №:05:001:1201, площею 0,0879 га, яка згідно змісту висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи знаходиться за межами населеного пункту смт. Рудне, що не належить до територіальної підсудності Залізничного районного суду м. Львова.

Таким чином, врахувавши, що цивільна справа №462/3454/23 ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 15.05.2023 вже була передана за підсудністю на розгляд Пустомитівського районного суду Львівської області та цим судом 12.06.2023 відкрито провадження у справі, ухвала про передачу справи до Пустомитівського районного суду Львівської області сторонами не оскаржувалася і набрала законної сили, суд дійшов висновку, що дану справу необхідно передати назад у Пустомитівський районний суд Львівської області, оскільки спір має розглядатись за місцем знаходження майна і процесуальним законом повернення справи, яка передана з одного суду до іншого, не передбачено.

При постановленні ухвалені місцевий суд врахував висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 за наслідком розгляду справи №164/2138/19, які зводяться до того, що повернення справи, яка передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, не передбачено процесуальним законом, оскільки така справа повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду.

Зважаючи на те, що предметом даного апеляційного розгляду є лише процесуальне питання від вирішення якого залежить виключно можливість продовження розгляду даної справи Залізничним районним судом м. Львова, як судом першої інстанції, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги чи інші обставини, що стосуються суті правовідносин між сторонами, оскільки таким може бути надана правова оцінки лише під час вирішення спору (позову) по суті.

Так, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя має перевірити належність справи до юрисдикції та підсудності суду.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Положеннями ст. 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача.

За загальним правилом, встановленим ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, а позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Підсудність за вибором позивача визначена статтею 28 ЦПК України.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Виходячи з положень цивільного процесуального законодавства відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Як беззаперечно вбачається з матеріалів справи, звернувшись до суду з даним позовом, прокурор у позовній заяві визначив відповідачем ОСОБА_1 , зазначив його адресу: АДРЕСА_1 .

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно», а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

За наведеного, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Подібні правові висновки щодо застосування правила виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18, а також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20).

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, договірної, альтернативної або підсудності пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Із змісту позовної заяви вбачається, що прокурор просить про витребування із незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Львівської обласної державної адміністрації земельної ділянки за кадастровим №:05:001:1201 площею 0,0879 га.

Таким чином, беззаперечним є те, що даний спір виник з приводу нерухомого майна, тому такий необхідно розглядати за місцезнаходженням такого майна, відтак, колегія суддів розділяє висновки судів першої інстанції про виключну підсудність у даному спорі.

Зокрема, колегія суддів розділяє висновок про те, що повернення справи, яка передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, не передбачено процесуальним законом, оскільки така справа повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Поряд з цим, слідуючи відповідній нормі процесуального закону, необхідною умовою для прийняття справи до провадження судом, якому вона надіслана, на переконання колегії суддів, є власне дотримання порядку передачі такої, який визначений ст. 31 ЦПК Укарїни.

Зокрема, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Іншими словами, передаючи справу на розгляд іншому суду, суд має переконатися (впевнитися), що така має іншу, відповідну територіальну підсудність.

Враховуючи наведене, колегія суддів, незважаючи на те, що ухвала Залізничного районного суду м.Львова від 15.05.2023 не є предметом оскарження у межах даного апеляційного провадження, змушена надати правову оцінку висновкам суду про надіслання справи за підсудністю Пустомитівському районному суду Львівської області, як перший раз, так і вдруге.

Так, спірним майном є земельна ділянка за кадастровим № :05:001:1201, площею 0,0879 га.

Рішенням Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова від 18 вересня 2019 року «Про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва на АДРЕСА_2 », ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 згідно поданого викопіювання в смт. Рудне, орієнтовною площею 0,0900 га, для ведення індивідуального садівництва, за рахунок земель, що не надані у власність або користування (т.1 а.с. 67).

З врахуванням зазначеного рішення ОСОБА_2 виготовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва (т. 1 а.с. 61).

З довідки Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 09.06.2020 №0.37-2967/169-20 адресованої ТзОВ «Галгеокадастр» вбачається, що земельна ділянка на АДРЕСА_2 відноситься до земель селища не наданих у власність та користування (т. 1 а.с. 68).

Факт місця розташування земельної ділянки за кадастровим № :05:001:1201 площею 0,0879 га. у АДРЕСА_2 підтверджується також Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (т. 1 а.с. 97).

Крім цього, з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 04.10.2023 № 29-13-0.2-4626/2-23 слідує, що спірна земельна ділянка кадастровий номер №:05:001:1201 зареєстрована за адресою Львівська обл., смт. Рудне і входить до складу території Львівської територіальної громади (т. 1 а.с. 235).

В свою чергу, з доступної інформації, розміщеної на сайті Залізничного районного суду м. Львова, до списку вулиць Залізничного району м.Львова віднесено усе смт. Рудне без будь яких виключень (обмежень).

Таким чином, звернувшись з даним позовом до Залізничного районного суду м. Львова прокурор не порушив правила підсудності, встановлені ст. 30 ЦПК України, тому суд першої інстанції помилково та без достатніх на це правових підстав передав справу за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області.

У подальшому, прийнявши до свого провадження та відкривши провадження у справі, встановивши відповідні обставини Пустомитівський районний суд Львівської області задовольнив клопотання прокурора та передав цивільну справу за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова.

При цьому, отримавши справу, суд першої інстанції вдруге припустився помилки, передаючи справу за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області, обґрунтування відповідних висновків наведені вище, що свідчить про підставність доводів апеляційної скарги прокурора та помилковість оскаржуваної ухвали.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій поряд з іншим зазначається за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа; дата, час і місце підготовчого засідання, якщо справа буде розглядатися в порядку загального позовного провадження.

За нормами ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Згідно із ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті . За результатами підготовчого засідання суд поряд з іншим постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи наведене, дослідження обставин справи і поданих доказів, які покладені в обґрунтування позовних вимог, дійсно відповідає стадії розгляду справи по суті, при цьому, з`ясування необхідних обставин з метою забезпечення правильного розгляду справи, зокрема судом за встановленою підсудністю, відповідає завданню підготовчого провадження, відтак протилежні доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

В свою чергу, оскільки розподіл судових витрат проводиться відповідно до ст. 141 ЦПК України по завершенню розгляду справи, тобто після ухвалення рішення по суті спору, при цьому, такий не завершено, вимога апеляційної скарги про розподіл судових витрат є передчасною.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу необхідно скасувати у зв`язку з порушенням норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, що свідчить про часткову підставність апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області Віктора Голоюха задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 січня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку не оскаржується.

Повний текст постанови складений 12 березня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк