ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно.

В обґрунтування позову зазначили, що з 1998 року по січень 2016 року вона проживала з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, в період сумісного проживання у них народилась донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та було придбано майно: 07.08.2008 року автомобіль марки DACIA LOGAN вартістю 136604.00 грн., 26.05.2016 року житловий будинок по АДРЕСА_1 , вартістю 120000.00 грн.

Враховуючи зазначене, просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 01.01.2004 року по 31.01.2016 року;

- визнати житловий будинок АДРЕСА_1 з усіма надвірними будівлями та спорудами та автомобіль марки DACIA LOGAN, 2008 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 з усіма надвірними будівлями і спорудами та автомобіль марки DACIA LOGAN, 2008 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , припинивши в цій частині право власності ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після його смерті із заявами про прийняття спадщини звернулись: 23.10.2021 року ОСОБА_4 , дружина померлого, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , донька померлого, ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , донька померлого та ОСОБА_1 із заявою про видачу свідоцтва на частку у спільному майні подружжя, що підтверджується матеріалами спадкової справи №889/2021.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яка після укладення шлюбу 31.07.2010 року змінила призвіще на ОСОБА_8 , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 307.

Згідно копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , уклали 06.10.2018 року шлюб, актовий запис № 179.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого Павлоградським ВРЕВ ДАЇ УМВС України Дніпропетровської області транспотний засіб DACIA LOGAN реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_5 07.08.2008 року ( АДРЕСА_2 ), особливі примітки: митна декларація 03.07.2008 р., кредит Приватбанк, заборона відчудження.

Відповідно до договору купівлі продажу житлового будинку від 26.05.2015 року укладеного між ОСОБА_9 (Продавець) та ОСОБА_5 (Покупець АДРЕСА_3 ) Продавець передає у власність, а Покупець приймає у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , житловий будинок складається з загальної площі 54,3 кв.м., житлової 33,0 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,0763га кадастровий номер :02:063:0098 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, житловий будинок складається з: літ. «А» житловий будинок, літ. «а» навіс, ганок, літ. « Б» гараж, літ. «В» літня кухня, літера «в» сарай, літ. « в1» навіс, літ. « Г» сарай, літ. «пдГ» - погріб, літ. «Е» вбиральня, літ. « Ж» сарай, № 1 трубчатий колодязь, № 2-7 огорожа, вимощення 1, продаж будинку вчинено за 54 487 грн., договір посвідчено приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Гущіною О.І., зареєстровано в реєстрі за № 188.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 26.05.2015 року за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі- продажу житлового будинку від 26.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Гущіною О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 188.

Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 22.05.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки ОСББ «Садовніченко» ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 з 28.03.2009 року по 25.12.2015 року.

Відповідно до довідки про склад сім`ї ОСОБА_10 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно до свідоцтва від 14.03.2002 року ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині встановлення факту проживання однією сім`єю, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності, оскільки позивач не надав суду докази того, що сторони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та виконували взаємні права та обв`язки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання майна об`єктом права спільної власності та про поділ спільного майна, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Проте погодитися з такими висновками суду, колегія суддів не може.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (абзац перший частини другої статті 3 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (пункти 1, 2, 3 частини першої статті 57 СК України).

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (стаття 74 СК України, у редакції, чинній з 16 січня 2007 року).

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).

Тлумачення указаних норм з урахуванням принципу розумності, свідчить, що статтею 74 СК України регулюються тільки майнові права та обов`язки жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. При цьому на рівні статті 74 СК України передбачено загальне правило: майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності цих осіб, поширюються положення глави 8 СК України.

У статті 74 СК України закріплено спеціальний прийом юридичної техніки для того, щоб уникнути повторення норм СК України. Це означає, що майно, набуте цими особами за час спільного проживання, належить жінці та чоловікові, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, на праві спільної сумісної власності. Тобто і для жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, передбачено презумпцію спільності права власності. Ця презумпція може бути спростована й жінка та (або) чоловік можуть оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на жінку та (або) чоловіка, який її спростовує. Жінка та (або) чоловік, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів.

Законодавець визначив у статтях 57 та 58 СК України випадки для подружжя, за яких майно є особистою приватною власністю. Такий же підхід має бути застосований і до жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зокрема, особистою приватною власністю для жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, є: майно, набуте нею, ним до проживання однією сім`єю; майно, набуте нею, ним за час проживання однією сім`єю, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час проживання однією сім`єю, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Спільною сумісною власністю жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з них вони були набуті.

Як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток жінки та чоловіка, може здійснюватися на підставі: (а) договору жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі; (б) рішення суду при наявності спору між жінкою та чоловіком, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.

У постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-2253цс15 зроблено висновок, що «за правилами статті 74 СК України (у редакції, чинній до 16 січня 2007 року) якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти».

Аналогічні по суті висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 544/1274/16-ц (провадження № 61-22277св18), постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц (провадження №61-28343св18, постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 751/3021/17 (провадження № 61-10778св18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) зазначено, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Вирішуючи вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки слід врахувати, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 при зверненні до суду посилалася на те, що з 1998 року по січень 2016 року вона проживала з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, в період сумісного проживання у них народилась донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно, між сторонами склалися фактичні шлюбні відносини, вони проживали в одному помешканні та вели спільне господарство, в інших зареєстрованих шлюбах не перебували, а за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу набули у власність майно, яке зокрема є предметом спору та було оформлене на ОСОБА_5 .

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, оскільки факт спільного проживання сам по собі без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.

При цьому, факт місця реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Так само факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показаннями свідків та наявністю спільних фотографій за відсутності інших доказів.

У підтвердження спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу надано такі документи:

- довідки про реєстрацію позивача та ОСОБА_5 у АДРЕСА_6 з 18.08.1999 р. по 18.12.2007 р. (т.1 а.с.111, 112);

- довідку ОСББ «Садовніченко» ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 з 28.03.2009 року по 25.12.2015 року (т.1 а.с.110);

- довідку від 07 вересня 2021р. № 5265 про місце реєстрації ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 на день смерті останього, разом із донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.243 зворот);

- фотокартки, які підтверджують спільне проведення часу протягом різних періодів життя сторін (т.1 а.с.19-23,139-144);

- також факт спільного проживання сторін підтверджується показаннями свідків (т.1 а.с.171-175, т.2 а.с.24-32).

Колегія суддів, враховуючи принцип змагальності сторін, встановила, що наданими позивачем доказами підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по 31.01.2016 року.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним ніж протилежний.

Згідно з ч. ч. 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи апеляційної скарги про необ`єктивність здійсненої судом першої інстанції оцінки доказів в їх сукупності, апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Із огляду на сукупність зібраних у справі доказів факт спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 р. до 31 січня 2016 року є більш вірогіднішим, ніж протилежний, із урахуванням оцінки як письмових доказів, так і пояснень сторін, а також показань допитаних у суді першої інстанції свідків, у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження.

Щодо визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частину за позивачем, колегія суддів зауважує наступне.

Право спільної сумісної власності подружжя врегульоване главою 8 Сімейного кодексу України.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. (ч. ч. 1-2 статті 60).

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 у справі № 404/1515/16-ц, а також Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Таким чином, правовий порядок поділу спільної сумісної власності подружжя, набутого у шлюбу, також поширюється і на майно, що придбане жінкою та чоловіком за час спільного проживання без реєстрації шлюбу, якщо такий факт буде установлено в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого Павлоградським ВРЕВ ДАЇ УМВС України Дніпропетровської області транспортний засіб DACIA LOGAN реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_5 07.08.2008 року ( АДРЕСА_2 ), особливі примітки: митна декларація 03.07.2008 р., кредит Приватбанк, заборона відчудження.

Відповідно до договору купівлі продажу житлового будинку від 26.05.2015 року укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . Продавець передає у власність, а Покупець приймає у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , житловий будинок складається з загальної площі 54,3 кв.м., житлової 33,0 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,0763га кадастровий номер :02:063:0098 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, житловий будинок складається з: літ. «А» житловий будинок, літ. «а» навіс, ганок, літ. « Б» гараж, літ. «В» літня кухня, літера «в» сарай, літ. « в1» навіс, літ. « Г» сарай, літ. «пдГ» - погріб, літ. «Е» вбиральня, літ. « Ж» сарай, № 1 трубчатий колодязь, № 2-7 огорожа, вимощення 1, продаж будинку вчинено за 54 487 грн., договір посвідчено приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Гущіною О.І., зареєстровано в реєстрі за № 188.

На обґрунтування своєї матеріальної спроможності придбати це майно позивачем надано такі докази:

- довідку №31/4-1247/Б-12 від 22.02.2022 про те, що за ОСОБА_1 протягом періоду з 01.01.2008 року по 22.02.2022 року був зареєстрований автомобіль марки SSANG YONG KORANDO, дата реєстраціїї 24.05.2011 р.. 06.11.2014 року знятий з обліку для реалізаціїї. 10.06.2015 року перереєстрований на іншого власника (т.1 а.с.250);

- нотаріально завірену заяву сина продавця будинку ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , у якій вказано, що вказаний будинок купували ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .. У нотаріуса при укладенні договору купівлі продажу були присутні ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , яку супроводжував її син ОСОБА_11 (т.2, а.с. 107);

- свідоцтво від 14.03.2002 року ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем (т.1, а.с. 15).

Отже, враховуючи те, що договір купівлі-продажу спірного будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та транспортний засіб DACIA LOGAN реєстраційний номер НОМЕР_1 , укладені ОСОБА_5 у період спільного проживання із позивачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, апеляційний суд констатує, що спірні будинок і автомобіль є спільним майном сторін та позивач має право на визнання за ним права власності на 1/2 частину будинку та автомобіля.

Враховуючи, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального право, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 01.01.2004 року по 31.01.2016 року.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 з усіма надвірними будівлями, спорудами та автомобіль марки DACIA LOGAN, 2008 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 з усіма надвірними будівлями, спорудами;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку автомобіля марки DACIA LOGAN, 2008 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий:

Судді: