Справа № 161/5058/23
Провадження № 2-др/161/1/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2024 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області
в складі: головуючої судді - Крупінської С.С.
при секретарі - Федорової В.М.
розглянувши в залі суду в місті Луцьку заяву позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі №161/5058/23 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-
15.12.2023 року, після ухвалення рішення у справі, на адресу суду надійшла заява позивачів з проханням ухвалити додаткове рішення, посилаючись на те, що судом не вирішено питання про стягнення судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди, яка була сплачена позивачами в сумі 1073,60 грн. з кожного, а також просять стягнути з відповідача судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 7000 грн., по 3500 грн. на кожному та долучили докази в підтвердження їх понесення, а саме: Договір про надання правничої допомоги від 14.02.2023 року, акти прийому-передачі наданих послуг від 10.04.2023 року, 11.12.2023 року та розрахункові квитанції на загальну суму 7000 грн.
Сторони в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.
Вислухавши думку учасників справи, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву задовольнити частково та ухвалити по справі додаткове судове рішення, виходячи з наступного.
Згідно з приписами п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові вит рати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що позивачами на виконання ухвали про залишення без руху від 03.04.2023 року було сплачено судовий збір за вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі по 1073,60 грн. з кожного, яка не була вирішена судом при постановленні рішення (а.с.88,89).
Рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.12.2023 року вимогу про відшкодування моральної шкоди було задоволено частково , стягнуто з відповідача ОСОБА_3 в користь позивачів по 3000 грн. моральної шкоди на кожного.
З пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 09.02.2021 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 є інвалідом другої групи, тому відповідно до п.9 ч.1 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому понесені позивачами витрати стягуються пропорційно до задоволених вимог з держави Україна в користь позивачів в розмірі по 644,16 грн., а саме: (1073,60*3000:5000=644,16 грн.)
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280цс18).
З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві, позивачі в попередньому (орієнтовному) розрахунку вказали, що планують понести витрати у розмірі 7000 грн. на правничу допомогу адвоката. Позивачами було надано суду докази понесення таких витрат у розмірі 7000 грн., а саме: акти прийому-передачі наданих послуг № 1,2 від 10.04.2023 року, 11.12.2023 року, розрахункові квитанції на загальну суму 7000 грн.
Отже заявлені позивачами до стягнення судові витрати не перевищують суми, яка зазначена у позовній заяві, їх розмір відповідає складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг, також суд враховує, що позивачі понесли додаткові неочікувані витрати під час розгляду справи у зв`язку з підготовкою та написанням відзиву на апеляційну скаргу подану відповідачем на ухвалу суду від 16.06.2023 року.
З наведених мотивів суд ухвалює додаткове рішення, яким стягує з ОСОБА_3 на користь позивачів по 3500 грн. на кожного судових витрат, які понесені у зв`язку наданням професійної правничої допомоги.
Керуючись ст.ст. 10-13, 76, 77, 81, 133, 134, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1, 19 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд,-

Заяву позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі №161/5058/23 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-задовольнити частково.
Стягнути з держави Україна в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 644 (шістсот сорок чотири) грн.16 коп.
Стягнути з держави Україна в користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 644 (шістсот сорок чотири) грн.16 коп.
В решті вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3500 грн. (три тисячі п`ятсот) грн. на відшкодування понесених судових витрат у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3500 грн. (три тисячі п`ятсот) грн. на відшкодування понесених судових витрат у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду виготовлено 11.01.2024 року.
Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області С.С.Крупінська