Справа №394/652/22
Провадження №2/487/253/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Афоніної С. М., за участю секретаря судового засідання Бахмуцької А. І., розглянувши клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Царик Руслани Миколаївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №394/652/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи - Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи - служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені суду перебуває цивільна справа за вищевказаним позовом.

07.03.2024 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Царик Р. М. до суду надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 14.03.2024 о 09:30 год та на всі наступні судові засідання по справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Розглядаючи вказане клопотання, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Аналіз наведеної норми свідчить, що постановлення ухвали про участь учасника цивільного процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції є не обов`язком, а правом суду.

Слід вказати, що такий спосіб участі має винятковий характер, та має бути зумовлений обґрунтованими причинами, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь сторони в судовому засіданні.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Аксой проти Туреччини» («Aksoy v. Turkey») і «Кудла проти Польщі» («Kudla v. Poland») стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні доступність засобу юридичного захисту, здатного забезпечувати втілення в життя змісту конвенційних прав і свобод, незалежно від того, у якій формі вони закріплені в національному правовому порядку. Засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача.

Згідно із правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. п. 66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції…».

Крім того, хід і результати процесуальних дій, проведених в режимі відеоконференції, мають фіксуватися за допомогою технічних засобів відеозапису. У разі виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні, за наявності ухвали про таку участь, суд відкладає розгляд справи, крім випадків, коли відповідно до норм відповідного процесуального кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

Зазначене не сприяє оперативності судового розгляду та з урахуванням прецедентної практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, може привести до перевищення встановленого законом строку розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що представником відповідача, яка проживає в АДРЕСА_1 , не наведено переконливих мотивів та обґрунтованих підстав, які б дійсно вказували на неможливість безпосередньої участі в розгляді даної справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про проведення судового засіданні у даній справі в режимі відеоконференції слід відмовити.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 212 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Царик Руслани Миколаївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №394/652/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи - Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи - служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: С.М. Афоніна