ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024року м. Київ

справа № 760/23736/21

провадження № 22-ц/824/7698/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Шкоріної О. І., суддів - Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н. В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуКомунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва»

на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року, ухвалене у складі судді Зуєвич Л. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Улипні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Будинок в якому знаходиться квартира обслуговує КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва». Відповідач є виконавцем комунальних послуг, та зобов'язаний їх надавати у відповідності до встановлених нормативів, разом із тим комунальне підприємство не виконує своїх обов`язків.

У житловому будинку АДРЕСА_2 поточний ремонт покрівлі над квартирою АДРЕСА_3 , яка належить позивачу, не проводився протягом декількох нормативних термінів. На початку 2010 року власники зазначеної квартири помітили на стелі та стінах перші ознаки протікання під час атмосферних опадів покрівлі будинку.

Зазначає, що розпорядженням від 25 квітня 2014 року № 491 Київська міська державна адміністрація виділила кошти у розмірі 126 000,00 грн для проведення впродовж 2014 року капітального ремонту покрівлі будинку АДРЕСА_2 , однак такий ремонт проведено не було. Внаслідок протікання даху в будинку АДРЕСА_2 в його квартирі з`явився грибок, який є шкідливим для людського здоров`я.

З огляду на вищезазначене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд зобов`язати відповідача усунути недоліки з утримання будинку, шляхом зведення над будинком АДРЕСА_2 подвійний шиферний дах з горищем; відшкодувати моральну шкоду шляхом стягнення в дохід держави 291 669,99 грн; після зведення над будинком АДРЕСА_2 подвійного шиферного даху з горищем відповідач зобовязаний своєчасно за власні кошти провести належні роботи з усунення усіх наслідків протікання даху будинку, у приватизованій квартирі позивача.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року позов задоволено частково. Зобов`язано КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» виконати капітальний ремонт покрівлі буд. АДРЕСА_2 шляхом зведення над будинком подвійного шиферного даху. Стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» на користь ОСОБА_2 908грн. судового збору за подання позовної заяви.

Суд першої інстанції задовольнив частково позовні вимоги ОСОБА_2 та зобов`язав КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» виконати капітальний ремонт покрівлі будинку АДРЕСА_2 , шляхом зведення над будинком подвійного шиферного даху, оскільки саме відповідач надає мешканцям цього будинку послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та не позбавлений права звернутися в установленому законом порядку щодо отримання відповідного фінансування на ремонт покрівлі вищезазначеного будинку.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог і в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Сторона відповідача вважає рішення суду в оскаржуваній частині незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права та таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що обов`язок проводити капітальний чи поточний ремонт будинку покладається саме на співвласників будинку.

Зазначає, що заявлені позивачем вимоги про зобов`язання відповідача провести зазначені відновлювальні роботи, стосуються виключно робіт, віднесених до капітального ремонту будинку. Проте, здійснення капітального ремонту будинків, їх конструктивних матеріалів, тощо не регламентується тарифом/платою за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, не належить до статутної діяльності відповідача, а тому відсутні правові підстави для покладання на відповідача таких зобов`язань.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У письмових поясненнях представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в обгрунтування заперечень щодо доводів апеляційної скарги зазначив про те, що Статутом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», що наявний в матеріалах справи, передбачено право відповідача щодо організації робіт та виконання функцій замовника будівництва, реконструкції, капітального і поточного ремонту житлового фонду комунальної форми власності. Відтак КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» зобов`язане утримувати спірний будинок. Відповідач, як управитель майна та підприємство, якому передано відповідний будинок на праві повного господарського відання, жодного разу з 2015 року не ініціював перед власником будинку Київською міською Радою питання необхідності виділення коштів на ремонт об`єкту нерухомого майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києва.

У додаткових поясненнях щодо відзиву та письмових пояснень представник відповідача зазначив про те, що відповідно до статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» відповідач може бути замовником капітального ремонту за умови визначення його замовником виконавчого органу Київської міської ради, до повноважень якого належить повноваження щодо організації за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту житлових будинків та фінансування з бюджетних або залучених коштів.

Ураховуючи, що відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 25 квітня 2014 року № 491, на яке посилається позивач, замовником ремонтних робіт визначено КП «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» та останньому було виділено відповідні кошти та воно мало провести ремонт покрівлі. Відповідач не може нести відповідальність за зобов`язаннями третіх осіб.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2024 року у зв`язку зі смертю позивача - ОСОБА_2 до участі у справі в якості позивача залучено його правонаступника - ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судового повідомлення на поштову адресу. Судове повідомленням повернуто до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України вважається належним повідомленням учасника справи.

Представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва`Савчук Н.А. доводи апеляційної скарги підтримала, просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в позові.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1 .

Мешканці квартири АДРЕСА_1 неодноразово звертались до КП «Індустріальне» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації із зверненнями щодо усунення причин, які викликають руйнування будинку.

У відповіді від 15 липня 2014 рокуКП «Індустріальне» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, зокрема, вказується, що:«обслуговуючою організацією неодноразово надавалися пропозиції щодо внесення житлового будинку АДРЕСА_2 в поадресний перелік ремонту житлового фонду для виконання капітального ремонту покрівлі, яка на даний час не реалізується в зв`язку з відсутністю фінансування з міського бюджету на даний час роботи не виконані.

При проектуванні будинку було передбачено рубероїдне покриття покрівля в зв`язку з чим відсутні підстави щодо зміни покриття покрівлі на шифер».

Згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації від 25 квітня 2014 року на ремонт покрівлі було виділено з місцевого бюджету 126 000,00 грн. Замовником виконання робіт визначено КП «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція».

З 6 травня 2015 року багатоквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 закріплено на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва».

Згідно акту від 11 березня 2021 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 . На момент проведення комісійного обстеження встановлено, що внаслідок різкого пониження, а потім підвищення температури зовнішнього повітря відбулося замерзання зливостоку та металевих конструкцій покрівлі вищезазначеного житлового будинку, в зв`язку із чим відбулося затікання нижче розташованої квартири АДРЕСА_3 .

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового інтересу.

Відповідно до статті 328 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також прав на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до частини першої та другої статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них.

Власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

В порядку частини четвертої статті 10 цього Закону комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла зобов`язані здійснювати обслуговування та ремонт приватизованого житла, надавати мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами.

У частині сьомій статті 10 Закону визначено, що колишні власники (їх правонаступники), які володіли багатоквартирними будинками до моменту приватизації, зобов`язані брати участь у фінансуванні їх ремонту та сприяти організації його проведення у порядку, що вбачається Кабінетом Міністрів України. Спори, що виникають з цього питання вирішуються судом.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів. Технічного переоснащенняспільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Згідно з частини першої статті 9 цього Закону управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Положеннями частини першої статті 11 цього Закону управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до частин другої, четвертої та шостої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (до 1 травня 2019 року) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (чинний) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно з пункту 5, 6 частини другої статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (втратив чинність) балансоутримувач зобов`язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, а також забезпечити належну експлуатацію та утримання майна, що передане на його баланс. Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний, інформувати співвласників багатоквартирного будинку про необхідність капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку.

Визначення поточного і капітального ремонту наведено у Правилах користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України №76 від 17 травня 2005 року.

Так, поточний ремонт - комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Поточний ремонт повинен проводитись з періодичністю, яка забезпечує ефективну експлуатацію будівлі з моменту завершення його будівництва (капітального ремонту, реконструкції) до моменту постановки на черговий капітальний ремонт або реконструкцію.

Якщо будівля в цілому не підлягає капітальному ремонту, комплекс робіт поточного ремонту може враховувати окремі роботи, які класифікуються як такі, що належать до капітального ремонту (крім робіт, які передбачають заміну та модернізацію конструктивних елементів будівлі) (пункт 2.4.).

Періодичність проведення поточного ремонту за кожним видом будинків, враховуючи їх технічний стан та місцеві умови, визначається власником жилого будинку (пункт 2.4.3.).

Капітальний ремонт - комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнання будівель у зв`язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також покращення планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об`єкта (п.2.5.).

Повноваження виконавчих органів місцевого самоврядування визначені положеннями статті 30 Закону України «Про місце самоврядування».

Так, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження, серед яких, зокрема, управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; подання допомоги власникам квартир (будинків) в їх обслуговуванні та ремонті.

Разом з тим в силу пункту 22 статті 26 цього Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання про затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування;

В порядку частини другої статті 64 цього Закону сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання.

Положеннями частини третьої статті 71 Бюджетного Кодексу України визначено, що капітальні видатки бюджету розвитку спрямовуються на: соціально-економічний розвиток регіонів; виконання інвестиційних проектів; будівництво, капітальний ремонт та реконструкцію об`єктів соціально-культурної сфери і житлово-комунального господарства; будівництво газопроводів і газифікацію населених пунктів; будівництво і придбання житла окремим категоріям громадян відповідно до законодавства; збереження та розвиток історико-культурних місць України та заповідників; будівництво та розвиток мережі метрополітенів; придбання вагонів для комунального електротранспорту; розвиток дорожнього господарства; придбання шкільних автобусів та автомобілів швидкої медичної допомоги; оновлення матеріально-технічної бази комунальних закладів охорони здоров`я, комп`ютеризацію та інформатизацію закладів загальної середньої освіти і комунальних закладів охорони здоров`я; природоохоронні заходи; інші заходи, пов`язані з розширеним відтворенням.

Положеннями пункту 5 частини першої статті 91 Бюджетного кодексу України визначено, що до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на місцеві програми розвитку житлово-комунального господарства та благоустрою населених пунктів.

Відповідно до частини першої статті 76, частини першої статті 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу частин четвертої та п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З наведених обставин у справі вбачається, що позивач є співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 . Указаний будинок є 1989 року забудови.

При зверненні до суду позивач указував, що починаючи з 2010 року у будинку через протікання покрівлі було пошкоджено його квартиру, однак відповідач не вчинив жодних дій щодо ліквідації цих наслідків.

Слід також звернути увагу на те, що з моменту прийняття будинку в управління співвласників, вони зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. При цьому у вартість з утримання будинку, згідно з наявного в матеріалах справи договору, не входить послуга проведення капітального ремонту, визначено лише про поточний ремонт.

Проте виходячи з положень частини сьомої статті 10 Закону України «Про приватизацію житлового фонду» колишні власники (їх правонаступники), які володіли багатоквартирними будинками до моменту приватизації, зобов`язані брати участь у фінансуванні їх ремонту та сприяти організації його проведення у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Вирішуючи позовну вимогу про зобов`язання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» виконати капітальний ремонт покрівлі буд. № 49 на вул. Гарматна у м. Києві шляхом зведення над будинком подвійного шиферного даху, суд першої інстанції виходив із того, що саме відповідач надає мешканцям цього будинку послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та не позбавлений права звернутися в установленому законом порядку щодо отримання відповідного фінансування на ремонт покрівлі вищезазначеного будинку.

Проте, слід звернути увагу на те, що повноваження щодо затвердження програм соціально-економічного розвитку належить до компетенції місцевих рад і таке затвердження є їх правом, а не обов`язком. Положеннями Бюджетного Кодексу України також визначено, що кошти місцевого бюджету можуть спрямовуватися на капітальний ремонт та реконструкцію об`єктів соціально-культурної сфери і житлово-комунального господарства, що також свідчить про право. При цьому органам місцевого самоврядування надано право самостійно визначати напрями використання бюджетних коштів відповідно до законодавства України, що свідчить про неможливість втручання у це право.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно послався на нецільове використання коштів у розмірі 120 000,00 грн, які виділені розпорядженням Київської міської державної адміністрації у 2014 році із місцевого бюджету на ремонт покрівлі будинку АДРЕСА_2 , оскільки доказів того, що ремонт у 2014 році не був проведений та зазначені кошти використані не за призначенням матеріали справи не містять.

Так, матеріалами справи підтверджено, що залиття квартири позивача через пошкодження покрівлі будинку сталося у 2021 році, що підтверджується відповідним актом. Проте матеріали справи не містять даних про те, ще Київська міська рада виділила кошти у 2021 році з місцевого бюджету, затвердила Програму, що передбачає утримання та проведення капітального ремонту житлового будинку на вул. Гарматній, 49 у м. Києві. Тому за відсутності виділення коштів із місцевого бюджету на проведення капітального ремонту покрівлі будинку, покладення на відповідача, який є балансоутримувачем будинку відповідальності, є безпідставним.

А отже висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення цієї позовної вимоги не можна визнати таким, що відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, в порядку статті 141 ЦПК України, відсутні і підстави для компенсації позивачу за рахунок відповідачу понесених судових витрат. Тому і в частині вирішення судом першої інстанції питання про стягнення судових витрат рішення суду не можна визнати таким, що відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Вказане не було враховано судом першої інстанції у зв`язку із чим судом допущено неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, порушенням норм матеріального та процесуального права, що в свою чергу дає підстави апеляційному суду для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуКомунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року в частині зобов`язання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м.Києва» виконати капітальний ремонт покрівлі будинку АДРЕСА_2 шляхом зведення над будинком подвійного шиферного даху та судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні цих вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 3 лютого 2025 року.

Суддя - доповідач: О. І. Шкоріна

Судді: Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус