справа № 671/1700/20
провадження № 2/361/865/24
РІШЕННЯ

Іменем України

19 грудня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області, Служба у справах дітей Волочиської міської ради Хмельницької області про визначення місця проживання дитини разом із батьком та припинення стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив суд визначити місце проживання малолітньої дочки сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком та припинити стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на дитину, що стягуються з нього згідно із рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 квітня 2018 року у цивільній справі № 671/304/18.

В обґрунтування позову зазначав, що 12 вересня 2018 року рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області шлюб між сторонами розірвано. Від цього шлюбу вони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу у добровільному порядку між сторонами було вирішено, що дочка ОСОБА_4 залишиться проживати з матір`ю ОСОБА_2 . Вказував на те, що 04 квітня 2018 року рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області на користь ОСОБА_2 із нього стягуються аліменти на дочку ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 лютого 2018 року і до досягнення дочкою повноліття.

Наразі дочка ОСОБА_4 проживає разом з ним у місті Бровари Київської області, за весь час проживання дочки з ним, ОСОБА_2 життям дитини не цікавилася, грошові кошти на її потреби не надавала, він й надалі сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 .

Вважає, що проживання дочки з ним відповідає інтересам дитини та, враховуючи факт проживання дочки разом з ним, перебування її на його повному утриманні, є підстави для припинення стягнення з нього аліментів, що стягуються на користь ОСОБА_2 згідно із рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 квітня 2018 року у справі № 671/304/18.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ващенко М.Г. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву, у якій, посилаючись на те, що проживання дочки ОСОБА_4 разом із батьком ОСОБА_1 відповідає інтересам дитини, позов визнала та просила суд його задовольнити. У судовому засіданні підтримала подану нею заяву про визнання позову, просила суд позов ОСОБА_1 задовольнити.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області Алієва Л.В. у судовому засіданні проти заяви відповідача про визнання позову не заперечувала, просила суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Третя особа: Служба у справах дітей Волочиської міської ради Хмельницької області, у судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_5 подала до суду заяву, у якій просила суд здійснювати розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у Київській області Баришівському районі смт Баришівка, її батьком є позивач ОСОБА_1 , матір`ю - відповідач ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_1 , шлюб між якими розірваний рішеннямВолочиського районного суду Хм6ельницької області від 12 вересня 2018 року. Після розірвання шлюбу малолітня дочка сторін ОСОБА_4 залишилася проживати з матір`ю.

Згідно із рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 квітня 2018 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на дочку ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 лютого 2018 року і до досягнення дочкою повноліття.

Із висновку, наданого суду Органом опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області від 12 березня 2024 року щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видно, що керуючись ст. ст. 160, 161 СК України, п. 72 постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини", взявши до уваги Конвенцію ООН про права дитини та думку самої дитини, Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_1 .

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У ч. 2 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

За змістом ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно із ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У ч. ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснив, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 зазначив, що тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить про те, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Судом встановлено, що з жовтня 2020 року дочка сторін ОСОБА_3 проживає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , будь-яких обставин, які б свідчили про те, що визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 разом з ним може зашкодити інтересам дитини у ході розгляду справи судом не встановлено.

Враховуючи наведене вище, визнання відповідачем позову, суд вважає, що проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 буде відповідати інтересам дитини, тому суд визначає місце проживання малолітньої ОСОБА_3 із батьком ОСОБА_1 .

Разом із вимогою про визначення місця проживання дитини, позивач ОСОБА_1 , посилаючись на те, що дочка сторін ОСОБА_3 проживає з ним, заявив вимоги про припинення стягнення з нього на користь ОСОБА_2 , матері дитини, аліментів на дочку ОСОБА_3 утвердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначених рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 квітня 2018 року, ухваленим у цивільній справі № 671/304/18.

У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок по утриманню батьками дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі (ст. 141 СК України).

За змістом ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на одержання аліментів на дитину має той з батьків, з ким саме проживає дитина, відповідно на іншого з батьків законом покладено обов`язок сплачувати кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від його доходу або у твердій грошовій сумі.

У ході розгляду цієї справи судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з жовтня 2020 року дочка сторін ОСОБА_4 проживає разом із батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 179 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно із нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його скасування.

Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16 вказав на те, що за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Главою 15 СК України обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання питання щодо звільнення від сплати аліментів у зв`язку із зміною обставин, які мають істотне значення, зокрема, зміною місця проживання дитини, не врегульовано.

За змістом ч. 1 ст. 10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Подібні правовідносини щодо аліментних зобов`язань передбачені главою 22 розділу VI СК України "Обов`язок по утриманню інших членів сім`ї та родичів".

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно із ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

У ч. 4 ст. 273 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

У даній нормі не визначено чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів, враховуючи, що батьки або інші законні представники дитини, на користь яких стягуються аліменти, розпоряджається ними виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Враховуючи наведене, суд вважає, що обставини щодо проживання дитини з платником аліментів є тією обставиною, яка має істотне значення при вирішенні питання щодо звільнення останнього від сплати аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи із принципу обов`язковості судових рішень на позивача покладено обов`язок щодо виконання рішення суду від 04 квітня 2018 року та обов`язок, визначений цим рішенням суду щодо сплати аліментів на дочку ОСОБА_3 утвердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 лютого 2018 року і до досягнення дочкою повноліття. Однак, враховуючи обставини, що з жовтня 2020 року дитина проживає разом із батьком та перебуває на повному його утриманні, враховуючи природу аліментів та їх цільове призначення, батьків з ким проживає дитина та їх витрати в інтересах дитини, суд вважає, що подальше стягнення із позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 аліментів на дочку суперечить інтересам дитини та не відповідає нормам законодавства, тому суд вважає, що доцільним є припинення стягнення цих аліментів з батька дитини ОСОБА_1 на користь матері дитини ОСОБА_2 , починаючи із 01 жовтня 2020 року моменту проживання дитини з батьком.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що малолітня дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно з жовтня 2020 року проживає разом із батьком ОСОБА_1 та знаходиться на його утриманні, що є істотною для вирішення цієї справи обставиною, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 і в частині припинення стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 , визначених рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 квітня 2018 року у цивільній справі № 671/304/18, починаючи з 01 жовтня 2020 року теж є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 206, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Припинити стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліментів на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначених рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 квітня 2018 року у цивільній справі № 671/304/18, починаючи з 01 жовтня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.