Справа № 404/4451/21
Номер провадження 2/404/1163/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді - Варакіної Н.Б.

за участю секретаря - Щербини А.І.

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить зобов`язати відповідача спростувати інформацію виставлену в соціальній мережі групі Телеграм, яка, на думку позивача, псує його честь, гідність та ділову репутацію, а також відшкодувати останньому моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн та стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є членом Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих «УТОГ», головою якої є ОСОБА_3 , дружина відповідача. 06.12.2020 року ОСОБА_2 безпідставно не впустив позивача на відкриття спортивної зали. Після вищевказаної події відповідач в групі Телеграм, в якій переписуються всі члени громадської організації, вказав, що позивач не є членом Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих «УТОГ», є «пішкою» та діє в інтересах ОСОБА_4 і прийшов на захід, щоб зірвати його проведення. Також зазначає, що відповідач налаштував майже всіх членів Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих «УТОГ» проти нього, принизив його тим, що розповсюдив інформацію через Інтернет без його згоди, та вказав, що він прийшов до відкриття спортивної зали, щоб підтримати ОСОБА_5 , яка також є членом Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих «УТОГ» та має неприязні відносини з дружиною відповідача ОСОБА_3 . Такі дії відповідача, на думку позивача, є приниженням його честі, гідності та ділової репутації, що нанесло йому моральну шкоду, яку він оцінює у 50 000 грн, та стало підставою для звернення до суду із зазначеним позовом. Просить суд зобов`язати відповідача спростувати інформацію виставлену в соціальній мережі групі Телеграм номер мобільного телефону НОМЕР_3 , згідно якої ОСОБА_1 не є членом ВГОІ «Українське товариство глухих «УТОГ», та інформацію за якою 06.12.2020 ОСОБА_1 прийшов до будинку культури ВГОІ «Українське товариство глухих «УТОГ» в місті Кропивницькому, діяючи в інтересах ОСОБА_4 щоб зірвати його проведення та стягнути у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. в подальшому збільшив позовні вимоги та просив стягнути на свою користь у відшкодування моральної шкоди 79 596 грн.

Відповідач подав до суду відзив, яким заперечував проти позовних вимог. В обґрунтування зазначив, що позивач стояв на обліку в Кропивницькій територіальній організації як інвалід III групи дитинства по слуху. Членські внески сплачував не регулярно, на заходи, які проводились в Будинку культури УТОГ ніколи не приходив, не жив життям УТОГ (активістом не був). Крім того, у січні 2021 року подав заяву з проханням виключити його з УТОГ, сплативши заборгованість по членським внескам за останні 3 роки. На запитання Голови Кропивницької ТО УТОГ Коваленко Л.В. про причини його виходу з УТОГ зазначив, що має чуючу дружину та послуг перекладачів не потребує, доказом чого може слугувати Довідка видана Головою Кропивницької ТО УТОГ ОСОБА_6 . Вважає, що зважаючи на відсутність взаємодії позивача з Кіровоградською обласною організацією УТОГ можна стверджувати про несприйняття ним УТОГ як потрібної йому організації, та, відповідно, за відсутності доказів про протилежне, про неможливість дій відповідача (висловлення інформації про те, що позивач не є членом УТОГ) спричинити позивачу душевні страждання. На захід який відбувся 05 грудня 2020 року запрошувалися ті, хто допомагав робити ремонт приміщення, та ті, хто не зможуть прийти на офіційне відкриття 15 грудня 2020 року. На час карантину дозволялася кількість учасників заходу 1 особа на 10 квадратів, тому і намагалися притримуватися цих правил. Захід розпочався вчасно, але за деяких обставин вимушені були приміщення закрити. До приміщення прийшла його колишня теща ОСОБА_5 , яка постійно провокує всіх на сварку, і тому ним було прийняте рішення вивести її з приміщення без застосування фізичної сили. Після чого захід був проведений належним чином, але згодом за проханням ОСОБА_5 ОСОБА_1 прийшов до неї, мотивуючи тим, що він прийшов на захід. В телеграм групі позивач не був учасником і про події товариства в цілому не був в курсі. 15 грудня 2020 року було офіційне урочисте відкриття спортивного залу за участю представників Центрального правління УТОГ та членів Кіровоградської обласної організації УТОГ. На заході були присутні, ОСОБА_7 і ОСОБА_5 . Після офіційного урочистого відкриття спортивного залу було проведено загальні збори за участю Голови Центрального правління УТОГ Чепчиної І.І., замісника голови ЦП УТОГ Котельянця С.В., голови Житомирської обласної організації УТОГ Дем`янчука В.С., а також близько 30-ти членів УТОГ, на яких розглядалась скарга позивача. Під час даного заходу було надано усні роз`яснення, по завершенню чого всіма присутніми було зрозуміло про досягнення порозуміння та примирення. Надалі скарг чи будь-яких заяв, що б свідчили про наявність у позивача душевних переживань не надходило. Зазначає, що висловлювання « ОСОБА_8 » не було спрямоване на доведення фактичних даних, оскільки мало сатиричний характер (позначало дії по дорученню когось) і було спровоковано поширеними позивачем про нього плітками. Тому вважає, що заявлені позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. є не обґрунтованими, оскільки не підлягали розрахунку позивачем та не підтверджуються достовірними і достатніми доказами, у зв`язку з чим, просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідачем надано пояснення щодо заявленого клопотання про збільшення позовних вимог, в яких зазначив, що заява не відповідає вимогам ЦПК, створює колізію, адже наявні заяви по суті, подані раніше містять різні предмет та підстави, а отже не має підстав для її прийняття. Вважає, що розгляд справи слід продовжувати в межах тих позовних вимог, які сформовані позивачем при пред`явленні первісного позову, а у задоволенні заяви відмовити.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 вересня 2021 року ОСОБА_9 відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено до судового розгляду.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2022 року ОСОБА_9 провадження у справі зупинено, у зв`язку з призначенням по справі судово-психологічної експертизи.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 вересня 2022 року ОСОБА_9 поновлено провадження по справі.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2023 року ОСОБА_9 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2023 року ОСОБА_9 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду, збільшено позовні вимоги та викликано в судове засідання свідків.

Позивач та представник позивача адвокат Іващенко І.Ю. в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, обґрунтовуючи обставинами, викладеними у позові. Позивач зазначив суду, що є інвалідом ІІІ групи з дитинства, не чує звуків. Є членом Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих «УТОГ». 05.12.2020 року в телеграм побачив повідомлення про відкриття спортивної зали для глухонімих людей та вирішив прийти на урочисте відкриття. 06.12.2020 року прийшов до спортивного залу з метою подивитись на гру у волейбол та поспілкуватись. Але до спортивної зали відповідач його не впустили. З цього приводу звернувся до поліції зі заявою. Після цих подій відповідач у телеграм групі висвітлив інформацію, що позивач не є членом УТОГ, є «пішкою» яка діє в інтересах ОСОБА_4 і що прийшов на відкриття залу лише щоб його зіпсувати. Також відповідач налаштував всіх членів організації проти нього, вони стали його уникати, вважають злочинцем і досі не спілкуються з ним. Ця інформація дуже принизила позивача, він зазнав душевних страждань та переживань, навіть працював з психологом. Просив позов задовольнити спростувати інформацію у будь-якому засобі масової інформації.

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_10 в судовому засідання заперечили проти позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Відповідач пояснив, що в спільноті глухих вже давно, завжди допомагав у розвитку даної організації, є президентом спортивної федерації, проводив багато спортивних заходів. Своїми силами відремонтував спортивну залу. Зазначив, що позивач стояв на обліку в Кропивницькій територіальній організації як інвалід III групи дитинства по слуху. Членські внески сплачував не регулярно, на заходи, які проводились в Будинку культури УТОГ ніколи не приходив, не жив життям УТОГ. Крім того, у січні 2021 року подав заяву з проханням виключити його з УТОГ, сплативши заборгованість по членським внескам за останні 3 роки. На захід який відбувся 05 грудня 2020 року запрошувалися ті, хто допомагав робити ремонт приміщення, та ті, хто не зможуть прийти на офіційне відкриття 15 грудня 2020 року. На час карантину дозволялася кількість учасників заходу 1 особа на 10 квадратів, тому і намагалися притримуватися цих правил. До приміщення прийшла його колишня теща ОСОБА_5 , з якою у нього вже 10 років неприязні відносини і конфлікт, оскільки розлучився з її донькою. За її участю є декілька судових проваджень щодо нього. Позивач є другом ОСОБА_5 , яка постійно провокує всіх на сварку. З нею у нього конфлікт, оскільки вона є стороною у багатьох справах і тому ним було прийняте рішення вивести її з приміщення без застосування фізичної сили. Після чого захід був проведений належним чином, але згодом за проханням ОСОБА_5 прийшов. ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що він прийшов на захід. В телеграм групі позивач не був учасником і про події товариства в цілому не був в курсі. Після цієї події позивач почав йому погрожувати, ображати, провокувати, неодноразово не давав сісти в машину, закривав ворота на що він був вимушений звертатись до поліції, в подальшому звернувся до суду. Після всіх подій, позивач у соцмережі «Фейсбук» виставив інформацію щодо поганої думки про нього, на що він у відповідь написав у групі телеграм щодо його поведінки. Заперечили проти визнання належним доказом висновку спеціаліста за результатами дослідження ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила суду, що ОСОБА_2 у «Телеграм» було викладено відео-запрошення на урочисте відкриття спортивної зали. Після події, яка сталась 05.12.2020 року відповідач написав повідомлення в «Телеграм» про те, що що її чоловік прийшов на відкриття зали лише для того щоб учинити скандал і зірвати захід. Після такого повідомлення з позивачем перестали спілкуватись всі члени організації, він дуже переживав з цього приводу. Зазначила, що позивач був активним членом УТОГ, в нього був членський квиток, завжди ходив на заходи, якщо його запрошували. Про цю подію він знав, але чи запрошували його не знає.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила суду, що в групі «Телеграм» було повідомлення від ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не є членом УТОГ, що ОСОБА_4 послав його на відкриття залу лише щоб він його зіпсував. Після цього вона видалила це смс і кількість учасників групи не знає.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив суду, що в чаті «Телеграм» ОСОБА_2 написав повідомлення про те, що ОСОБА_1 не є членом УТОГ, що ОСОБА_4 послав його на відкриття залу лише щоб він його зіпсував. Зазначив, що всі члени організації були запрошенні на захід, ніяких обмежень в кількості запрошуваних не було. Позивач був у цій групі. ОСОБА_1 особисто йому казав, що з ним через дане повідомлення перестали спілкуватись всі члени, стали дивитись на нього як на «білу ворону». Скільки учасників перебувало в групі не знає.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив суду, що повідомлення в чаті «Телеграм» не бачив, так як в нього кнопковий телефон, але бачив як члени організації між собою жестами говорили про відео, в якому ОСОБА_2 казав, що ОСОБА_1 не є членом УТОГ, що він не платив гроші, і що ОСОБА_4 послав його на відкриття залу щоб він його зіпсував. Знає тільки зі слів інших, що ОСОБА_5 та позивача не впустили до зали.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила суду, що працює в УТОГ художнім керівником. Була присутня заході з відкриття спортивної зали. Запрошували не всіх, так як був короновірус. Організацією займався ОСОБА_2 та його дружина. Дізналась про цей захід через «Телеграм», бачила відео-запрошення від відповідача. В даній групі ті, хто мали прийти на захід ставили «+», ОСОБА_1 в цій групі не було і взагалі на такі заходи він ніколи не приходив. На відкритті зали грали у волейбол, ОСОБА_1 прийшов набагато пізніше. Повідомила, що особисто бачила як ОСОБА_1 штовхнув ОСОБА_2 і останній зачинив двері у залу і не пускав його. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 спілкуються, першою на захід прийшла саме вона. Після того як її не впустили, вона подзвонила позивачу і після цього стався конфлікт.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив суду, що у залі грав у волейбол, через вікно побачив ОСОБА_1 . Після того як закінчилась гра, вийшов з зали і побачив як ОСОБА_1 штовхає ОСОБА_2 . Поруч з ОСОБА_1 була ОСОБА_5 . Саме вона зателефонувала позивачу, щоб він прийшов на захід. Про відкриття дізнався з вивіски, а також глухі між собою про це говорили. ОСОБА_1 дуже рідко приходив на такі заходи, його попросила прийти ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області з заявою про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності в якій зазначив, що 06.12.2020 року близько 15 год 00 хв. останній безпідставно не впускав його на відкриття спортивної зали.

Аналогічну скаргу направлено до Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих «УТОГ».

Згідно довідки б/н та дати за підписом Т.в.о. СДОП Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області О. Бондаренком та ОСОБА_17 видана довідка про результати проведеної перевірки за якою вбачається відсутність ознак кримінального правопорушення.

26.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Начальника Головного управління національної поліції в Кіровоградській області зі скаргою в якій просив скасувати рішення про відсутність ознак кримінального правопорушення та внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі № 404/686/21 про притягнення до адміністративної відповідальності, які були направлені з Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області відносно ОСОБА_2 , працюючого сантехніком в Кіровоградській обласній організації УТОГ, за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Мотивував свою скаргу тим, що згідно довідки б/н про результати перевірки по повідомленню громадянина ОСОБА_1 , від 26.02.2021 року вказано, що 06.12.2020 року близько 15 годин 00 хв. ОСОБА_2 безпідставно не пускав на відкритгя спортивної зали. У відповіді від 11.03.2021 року за підписом начальника районного управління А. Гудіма повідомив, що у відповідності до ст. 38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності пройшов, тому не можна притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

23.04.2021 року заступник начальника головного Управління НП в Кіровоградській області відмовив у задоволенні скарги.

В подальшому позивач звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність службових осіб Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області щодо невнесення ними відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 26.02.2021 року.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31.05.2021 року скарга була задоволена, визнано протиправною бездіяльність посадових осіб Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області, що полягає у невнесенні ними відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 26.02.2021 року про те, що 06.12.2020 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_2 ймовірно не пустив ОСОБА_1 на публічний захід, який проводився в приміщенні спортивного залу «Кіровоградської обласної організації УТОГ» та зобов`язано начальника Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 26.02.2021 року про те, що 06.12.2020 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_2 ймовірно не пустив позивача на публічний захід, який проводився в приміщенні спортивного залу «Кіровоградської обласної організації УТОГ».

Згідно довідки від 10.01.2022, виданої Головою Кропивницької ТО УТОГ ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_1 1977 року народження стояв на обліку в Кропивницькій територіальній організації як інвалід III групи дитинства по слуху. Послугами перекладача жестової мови не користувався, так як має чуючу дружину, яка є для нього перекладачем (з його слів). Членські внески сплачував не регулярно, на заходи, які проводились в Будинку культури УТОГ ніколи не приходив, не жив життям УТОГ (не був активістом. 2021 році у січні місяці написав заяву, в якій просив виключити його з УТОГ. На запитання, яка причина його виходу з УТОГ, відповів, що у нього чуюча дружина і йому перекладачі не потрібні. З 20.01.2021 та по теперішній час ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Кропивницькій ТО УТОГ.

Листом Голови Кіровоградської обласної організації «УТОГ» Майстренко М.І. від 25.12.2020 було надано ОСОБА_1 відповідь на його заяву від 15.12.2020, в якій зазначено, що позивач більше 10 років не був на жодному з заходів, які проводилися Будинком культури та не приймав активну участь в товаристві, а отже не сприймаєте товариство як організацію, яка йому потрібна. На вищезазначений захід прийшла ОСОБА_5 , яка була не бажаним гостем і присутні не бажали аби вона була на ньому, її вивели з приміщення. Через деякий час позивач прийшов аби її підтримати. Аби уникнути сварок та провокацій на них ОСОБА_1 не пустили до приміщення та він міг зателефонувати голові обласної організації чи надіслати відео, що пришов як гість, а не як підтримка ОСОБА_5 . Тоді б його б із задоволенням запросили до зали, а ще краще було б якби він пришов вчасно до початку заходу, а не на кінець. Після цього інциденту позивач разом з ОСОБА_5 пішли разом до її дому, це вона сама розказувала в телеграмі своїм друзям, а отже він з нею були за одне.

Позивачем наданий Висновок спеціаліста психолога від 14.03.2023, в якому зазначено, що, ОСОБА_1 на даний час знаходиться в стані постійної потреби в досягнення спокою і позбавлення стресу. Має виражену схильність до обмеження контактів, розслаблення, уникнення конфліктів. Дії обвинувального характеру, виставлені на показ в соціальній мережі в групі в мережі Телеграм стосовно ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 вплинули на психоемоційний стан ОСОБА_1 . Діями ОСОБА_2 ОСОБА_1 дійсно нанесена моральна шкода. Певний матеріальний еквівалент нематеріальної шкоди, який зазнав ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 дорівнює 0,01 (24МЗП), а саме 79 596 грн.

Суд не приймає зазначений висновок як належний та допустимий доказ з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 106 ЦПК України, визначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Разом з цим у висновку спеціаліста не зазначено, що він складений експертом та для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Зазначена позиція є сталою судовою практикою, викладеною у постанові ВП ВС від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18.

Згідно листа Голови Кіровоградської обласної організації «УТОГ» Л. Коваленко № 02 від 01.12.2023, ОСОБА_1 з 2012 року не відвідував товариство глухих взагалі, мав заборгованість по сплаті членських внесків з 2018 року. 20 січня 2021 року ОСОБА_1 написав заяву про вихід з членів УТОГ. 19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 написав заяву про вступ до членів УТОГ. На зборах правління Кропивницької ТО УТОГ ОСОБА_1 було прийнято в члени УТОГ.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст. 34 Конституції України).

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.

За приписами ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя, честь, гідність і ділова репутація; ім`я(найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним (ч.3 ст. 270 ЦК України).

Статтею 271 ЦК України передбачено, що зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Згідно зі ст. 275 ЦК України кожній фізичній особі надано право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

За нормою ч.ч.1, 6, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та(або)членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ст. 299 ЦК України).

При цьому, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

За змістом ст. 200 ЦК України та ст.1 Закону України «Про інформацію» інформація-це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя (ст. 2 Закону України «Про інформацію»).

У ст. ст. 22, 23 Закону України «Про інформацію» унормовано, що масова інформація - інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб; засоби масової інформації - засоби, призначені для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації; інформаційна продукція - матеріалізований результат інформаційної діяльності, призначений для задоволення потреб суб`єктів інформаційних відносин; інформаційною послугою є діяльність з надання інформаційної продукції споживачам з метою задоволення їхніх потреб. Інформаційна продукція та інформаційні послуги є об`єктами цивільно-правових відносин, що регулюються цивільним законодавством України.

Як зазначено у ст. 27 Закону України «Про інформацію», порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Як визначено у ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в України, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

ЄСПЛ також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.

Як зазначено в рішеннях ЄСПЛ (справи Lingens v. Austria, De Haes and Gijsels v. Belgium, Goodwin v. The United Kingdom), свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.

Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав. Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацією фактів.

Позивачем на підтвердження своїх вимог, наданий відеозапис розмови відповідача, на якому, на думку ОСОБА_1 останній висвітив про нього неправдиву інформацію, яка порушила його немайнові права.

Відповідач стверджував, що зазначений запис не є повним записом його виступу, а вирізаний з всього запису уривок, надавши суду диск з повним відеозаписом свого виступу.

Крім того, відповідач зауважив, що зазначений виступ, був записаний ним у відповідь на виступи позивача у Фєйсбуці, з приводу дій та поведінки відповідача, надавши суду відеозаписи цих виступів, що під час перегляду відеозапису і було встановлено.

Частиною 1ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Уст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Пункт 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року закріплює положення про те, що позивач має довести те, що внаслідок поширеної відповідачем інформації було порушено його особисті немайнові права.

У п.19 цієї постанови вказано, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, - суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

На переконання суду, зі змісту інформації, повідомленої відповідачем на запису, який є повним, (наданим відповідачем) не вбачається надання ОСОБА_18 завідомо неправдивих відомостей. Відповідач висловлює своє бачення обставин, які стали підставою конфлікту під час відкриття спортивної зали. Відповідачем була висловлена своя думка, яка відповідає суб`єктивним уявленням відповідача про ситуацію, що склалася. І він про це говорить на початку запису. Відповідач фактично повідомляв інформацію, а також висловлював своє власне ставлення до того, що відбулося.

В судовому засіданні встановлено, і сторони цей факт підтверджують, що між ОСОБА_19 та ОСОБА_5 існує конфлікт. ОСОБА_20 є другом ОСОБА_5 .

З наданих відповідачем відеозаписів також вбачається, що дійсно, між ним та ОСОБА_21 і ОСОБА_5 виникала конфліктна ситуація, коли останні перешкоджали ОСОБА_19 виїхати з воріт, що є ще одним доказом наявності неприязних відносин між сторонами.

На думку суду, у даному випадку в діях відповідача має місце реалізація свого конституційного права на вираження своїх поглядів, а не намір поширити недостовірну інформацію з метою приниження ділової репутації позивача. Спірні висловлювання стосуються виключно дій позивача як сторони конфлікту, а тому в діях ОСОБА_19 не вбачається порушень немайнових прав позивача. Спірні вислови фактично свідчать про власну оцінку відповідачем ситуації, що склалася між сторонами.

Суд вважає за необхідне наголосити, що із матеріалів справи не вбачається, що поширена інформація ганьбить честь та гідність позивача, завдає йому шкоди. Позивачем не доведено, що розповсюджена інформація дискредитує його або призвела до негативних наслідків, та, що вона була поширена з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про її правдивість чи неправдивість, а не з метою висловлення власної думки та позиції.

За викладених обставин, в силу наведених вище вимог закону, положень Конвенції, з урахуванням практики ЄСПЛ, суб`єктивні думки і погляди не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а отже, не можуть вважатися поширенням недостовірної інформації, та відповідно не підлягають спростуванню відповідно до ст.277ЦК України та ст. 30 Закону України «Про інформацію».

У зв`язку з викладеним, також відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду складено 12.03.2024.

Суддя Кіровського Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда