Провадження № 2/202/2603/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 грудня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Ульянченко А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з цим позовом до відповідача.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2023 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду даної справи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04.03.2024 року прийнятп позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 19.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір №5566050 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом №19-ОД від 05.01.2022 року та розміщених сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно умов Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 25 000 грн (п. 1.3. Кредитного договору); строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (14.02.2023 року) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 25 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

Зазначає, що підписання кредитного договору здійснювалось наступним чином.

Відповідач зайшла на Веб-сайт ТОВ «Авентус Україна» https://www.creditplus.ua, де вона мала змогу ознайомитись з текстом примірного Кредитного договору, Правилами, Паспортом споживчого кредиту (додається), інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Надалі Відповідач пройшла реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» (надалі - «ІТС»). Потім для безпосереднього оформлення кредиту відповідач в ІТС обрала бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомилася з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладання, інформацією зазначеною в частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення (відсилання) до них/неї, що повністю відповідає частині 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Після прийняття ТОВ «Авентус Україна» позитивного рішення щодо надання кредиту відповідачу ТОВ «Авентус Україна» зробив йому пропозицію в особистому кабінеті укласти електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомилася до моменту укладання. Після прийняття ОСОБА_1 умов Кредитного договору з нею було укладено електронний Кредитний договір, що був підписаний ОСОБА_1 у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «M873692», після чого вона отримала кредит в сумі 25 000 грн. на свою платіжну карту № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» про перерахування коштів. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , котру ОСОБА_1 вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Зазначений Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків та внесений в Державний реєстр фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом.

Крім того, представник позивача зазначає, що відповідно до п.10 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затв. Постановою Правління НБУ від 03.11.2021 року №113 Договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача (далі - кредитна операція), з урахуванням вимог пункту 9 розділу ІІ цього Положення, повинні містити номер особистого електронного платіжного засобу 6 споживача - сторони договору, з використанням реквізитів якого кредитодавець здійснює кредитну операцію, у форматі ХХХХ НОМЕР_2 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Крім того, Платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Надання Кредитору відомостей щодо захищеного номера банківської карти для здійснення переказу грошових коштів, які відомі лише відповідачу, свідчить що попередньо (до зарахування коштів) сторонами були узгоджені всі істотні умови договору, в тому числі і спосіб здійснення перерахування кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору.

З урахуванням наведеного, представник позивача зазначив, що кредитні кошти ОСОБА_1 перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № НОМЕР_1 , що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства.

Щодо нарахувань за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору представник позивача зазначив, що укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: «1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 1.5.2. Знижена процентна ставка 1,393 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 21.03.2022 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки».

21.03.2022 року ОСОБА_1 зобов`язання щодо сплати відсотків та тіла кредиту не виконала.

Крім того, представник позивача зазначив, що у зв`язку з введенням воєнного стану та з метою врегулювання кредитних правовідносин з клієнтами, а також зменшення їх фінансового навантаження, ТОВ «Авентус Україна» було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25.02.2022 року по 30.04.2022 року за всіма кредитними договорами.

У період з 01.05.2022 року по 12.07.2022 року було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Тому первісним кредитором нараховано відсотки в межах строку дії договору за період з 13.07.2022 року по 18.11.2022 року за ставкою 1,99%: 25000 грн. ? 1,99% ?129 календарних днів = 64 177,50 грн. Позивачем також нараховано відсотки за 60 календарних днів (19.11.2022 року - 17.01.2023 року) в межах строку договору відповідно до наступного: 25 000,00 грн. ? 1,99% ? 60 календарних днів = 29 850,00 грн. Загалом відсотки складають: 64 177,50 грн. + 29 850,00 грн. = 94 027,50 грн.

На думку представника відповідача, у даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту, тобто є процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.

Враховуючи викладене, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору. Також зазначає, що на виконання вимог чинного законодавства ані первісним кредитором, ані позивачем не здійснювалось нарахування неустойки та пені за невиконання умов Кредитного договору.

Таким чином, відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, чим порушила умови договору.

Щодо відступлення права вимоги, представник позивача зазначив, що згідно пп. 3 п. 4.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. Враховуючи невиконання останньою своїх боргових зобов`язань перед Кредитором, 19.06.2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу №19.06/23-Ф, згідно умов котрого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило ОСОБА_1 шляхом направлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення.

Таким чином, станом на дату звернення до суду заборгованість ОСОБА_1 по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 25 000 грн. - тіло кредиту та 94 027,50 грн. - нараховані проценти, а всього - 119 027,50 грн.

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» є фінансовою установою, про що було отримано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №В0000495 від 21.01.2022 року, видане Національним банком України. Також, Позивач має витяг з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, в тому числі і на надання послуг факторингу, яка була видана Позивачу Національним банком України від 24.01.2022 року. В зв`язку з чим позивач мав право на укладення договору факторингу та є новим кредитором відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу за цим договором Позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п. 1.2. Договору Факторингу Перехід від Клієнта (ТОВ «Авентус Україна») до Фактора (Позивача) Вимоги Заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників (Копія додається) - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора (Позивача) Права Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Отже, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу №19.06/23-Ф від 18.04.2023 року перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором, заборгованість відповідача за котрим склала 119 027,50 грн., з котрих: 25 000,00 грн. - сума кредиту; 94 027,50 грн. - сума процентів за користування кредитом.

Вказану суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просить стягнути з відповідача на свою користь.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву, в котрій просив провести розгляд за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася. Від представника відповідача, адвоката Мазурик З.Я., надійшов відзив на позов, в котрому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», а провадження у справ закрити. Заперечуючи проти позову, представником відповідача зазначено, що надані позивачем кредитний договір та договір факторингу відповідач вважає неналежними доказами, оскільки дані докази доводять перехід прав від первісного кредитора до позивача, однак жодним чином не підтверджують наявність прав вимоги в кредитора.

Належними доказами, які підтверджують передачу грошових коштів, наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», бо підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є саме первинні документи. Проте матеріали справи не містять, на думку представника відповідача, доказів реальності існування прав вимоги за кредитними договорами в первісного кредитора, а тому твердження позивача про наявність у нього права вимоги не відповідають дійсності.

Разом з тим, реєстри права вимоги не є первинними документами, котрі підтверджують факти передачі кредитних коштів, і не можуть бути доказами в справі на підтвердження доводів позивача про існування будь-яких кредитних зобов`язань перед ним.

Представник відповідача також зазначає, що Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 року у справі №2-879/11 (провадження №61-10005св21) зауважив на необхідності перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення прав вимоги, з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору за передачу права грошової вимоги та зарахування їх на рахунок останнього.

По-друге, первісним кредитором нараховано відсотки в межах строку дії договору за період з 13.07.2022 року по 18.11.2022 року за ставкою 1,99%:25 000 грн.?1,99%?129 календарних днів=64 177,50 грн. Позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів (19.11.2022 року - 17.01.2023 року) в межах строку договору відповідно до наступного: 25 000 грн. ?1,99%?60 календарних днів=29 850,00 грн.

З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість станом на день звернення до суду за кредитом у розмірі 119 027,50 грн., з котрих сума кредиту - 25 000,00 грн., сума процентів за користування кредитом - 94 027,50 грн. Проте, представник відповідача зазначає, що надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту.

Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не надав, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальних обов`язок доказування, а тому цей позов, на думку представника відповідача, не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги недоведені.

Представник відповідача також зауважує на тому, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та ін.), тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування.

Представник відповідача зазначає, що розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дії однієї сторони (банку). Тільки виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Позивач не надав реальні докази, що відповідач не сплачувала кредит.

На думку представника відповідача, надані позивачем Умови обслуговування ТОВ «Авентус Україна», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Тому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК « Фінтраст Україна».

25.04.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача - Крюкової М.В. до суду надійшла відповідь на відзив, у котрій остання зазначила, що з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач не погоджується, вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 19.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна», як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений електронний договір №5566050 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на споживчі потреби в загальній сумі 25 000 грн. строком на 360 днів, тобто до 14.02.2023, з періодичністю сплати процентів кожні 30 днів. Зазначений договір укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №19-ОД від 05.01.2022 року та розміщених на сайті https://creditplus. ua/ru /documents.

Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М873692 19.02.2022 року.

У пункті 1.5.1. вказаного вище договору сторони погодили стандартну процентну ставку 1,99% в день, яказастосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору.

Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №5566050 від 19.02.2022 року погоджено Графік платежів по вказаному договору.

Відповідно до п. 1.5.2. договору знижена процентна ставка 1,393 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 21.03.2022 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.

Якщо споживач є учасником програми лояльності розмір зниженої процентної ставки зазначений в Договорі має значення, що є меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначеної в Договорі.

Якщо споживач не є учасником програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, у зв`язку з чим цей підпункт Договору носить технічний характер та не має юридичного змісту для споживача.

Відповідно до п. 1.7. (1.7.1, 1.7.2) орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних; за зниженою ставкою 18172,04% річних.

Відповідно до п. 1.8. (1.8.1, 1.8.2) орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає : за стандартною ставкою 204 100 грн. 00 коп.; за зниженою ставкою 199 622 грн. 50 коп.

Відповідач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від позивача прийняла публічну пропозицію (оферту), а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «M873692», та підписала кредитний договір, тобто договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Після вказаних дій ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 25 000 грн. на свою платіжну карту № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» про перерахування коштів. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , котру ОСОБА_1 вказано в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Зазначений Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків та внесений в Державний реєстр фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом.

Крім того, для підтвердження факту отримання ОСОБА_1 грошових коштів Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська 25.06.2024 року було витребувано в АТ «Універсал Банк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , а також підтвердження факту зарахування коштів 19.02.2022 року на дану платіжну картку, банком-емітентом котрої є АТ «Універсал Банк», суми в розмірі 25 000 грн. від ТОВ «Авентус Україна».

31.07.2024 року на виконання ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25.06.2024 року АТ «Універсал Банк» надано інформацію, згідно котрої платіжна картка № НОМЕР_3 емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 . На платіжну картку № НОМЕР_3 були зараховані грошові кошти в сумі 25 000 грн. від 19.02.2022 року (а.с. 173).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт отримання 19.02.2022 року ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 25 000 грн. шляхом зарахування на емітовану їй платіжну картку № НОМЕР_3 грошових коштів у вказаній сумі, а доводи представника відповідача щодо неотримання ОСОБА_1 кредитних коштів не можуть бути прийняті судом до уваги.

19.06.2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, був укладений договір факторингу №19.06/23-Ф, згідно з умовами котрого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №5566050 від 19.02.2022 року, що підтверджується копією витягу з Реєстру боржників від 19.06.2023 року до Договору факторингу (а.с.179).

Представником позивача на підтвердження сплати коштів за Договором факторингу №19.06/23-ф від 16.06.2023 року надано суду платіжну інструкцію №570 від 23.06.2023 року на суму 553 902,76 грн. (а.с.185).

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №5566050 від 19.02.2022 року, станом на дату звернення до суду, а саме, на 22.12.2023 року, позивачем нарахована заборгованість у загальному розмірі 119 027,50 грн., котра складається з: 25 000 грн. - тіла кредиту; 94 027,50 грн. - нараховані проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» ( в редакції, яка була чинна на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

У постанові Верховного Суду від 16.12.2020 року у цивільній справі №561/77/19 зазначено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 р. у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19.

Таким чином, електронна форма договору прирівнюється до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. Сторони вільні обрати форму правочину, в т.ч. електронну. Тож електронний договір не може бути визнаний недійсним виключно через те, що він має електронну форму.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства чи за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів; електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зазвичай електронні кредитні договори підписуються за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Таким чином, на підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «M873692», що відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений ОСОБА_1 для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 80).

Вказане також є свідченням того, що ОСОБА_1 ознайомилася та погодилася з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 року дійшов такого висновку: Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернетмагазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами.

З урахуванням наведеного, підписання ОСОБА_1 шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» належним чином доведено факт укладання 19.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 електронного Договору №5566050 про надання споживчого кредиту. Відповідно між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов даного кредитного договору. Тому доводи представника відповідача, адвоката Мазурик З.Я., з приводу заперечення факту підписання кредитного договору та факту отримання кредитних коштів ОСОБА_1 не можуть бути прийняті судом до уваги.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 119 027,50 грн., котра складається з: 25 000 грн. - тіла кредиту; 94 027,50 грн. - нарахованих процентів, суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Водночас згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 19.02.2022 року ОСОБА_1 уклала кредитний договір №5566050 з ТОВ «Авентус Україна». Відповідно до п.1.2 договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Пунктами 1.3, 1.4, 1.5.1 ,1.6 договору визначено, що сума кредиту складає 25000 грн; строк кредиту 360 днів, дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору; стандартна процентна ставка становить 1,99% в день; мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.

Пунктом 2.1 договору визначено, що кредитні кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до п. 1.5.2. Кредитного договору. Знижена процентна ставка 1,393 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживачу межах строку, визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації(не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Кредитний договір підписаний сторонами, зокрема ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим 19.02.2022 року. У такий же спосіб був підписаний додаток №1 до договору «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» та паспорт споживчого кредиту.

Із вказаного слід дійти висновку, що строк дії договору сплив 14.02.2023 року, в той час як нарахування відсотків за кредитним договором №5566050 від 19.02.2022 року було припинене первісним кредитором 17.11.2022 року, тобто в межах дії кредитного договору.

Згідно картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) відповідачем жодного разу не було проведено оплату як процентів, так і тіла кредиту (а.с.82-86).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 19.06.2023 року позивачеві було відступлено право вимоги від відповідача заборгованості в загальному розмірі 89 177,50 грн., з яких: 25 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 64 177,50 - заборгованість за відсотками. Аналогічна інформація вбачається з Картки обліку Договору (розрахунку заборгованості), а саме, що станом на 17.11.2022 року борг складає 89 177,50 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 відзначено, що після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється.

Строк кредитування за кредитним договором №5566050 від 19.02.2022 року почав свій перебіг з 19.02.2022 року та складав 360 днів, і як наслідок, після 14.02.2023 року ані ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», ані ТОВ «Авентус Україна» не мали право нараховувати відповідачу будь-які відсотки.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було нараховано відсотки за 60 календарних днів за період з 19.11.2022 року по 17.01.2023 року в межах строку дії договору за наступним розрахунком 25 000,00 грн. ? 1,99% ? 60 календарних днів = 29 850 грн.

Загалом сума нарахованих в межах строку дії договору відсотків становить 64 177,50 грн. + 29 850,00 грн.=94 027,50 грн.

Таким чином, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» має право на стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 94 027,50 грн.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, а саме, про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором №5566050 від 19.02.2022 року в загальному розмірі 119 027,50 грн., котра складається з: 25 000 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 94 027 грн. 50 коп. - заборгованості за відсотками.

Стосовно стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. суд виходить з такого.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18 відзначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи вказане питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 04 червня 2021 року по справі №380/887/20).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду договір №07/07-2022 про надання правової допомоги від 07 липня 2022 року, укладений між адвокатом Крюковою М.В. та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»; звіт про надання правової допомоги згідно договору №07/07-2022 від 07.07.2022 року, підписаний сторонами 13.12.2023 року, відповідно до якого надано правову допомогу у виді збору та аналізу доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, складання позовної заяви у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором та подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта, кількість годин, витрачених для надання послуг - 10 год., вартість послуг - 10 000,00 грн. ; рахунок на оплату по замовленню №13/12 від 13.12.2023 року на суму 10000 грн. 00 коп.; копію платіжної інструкції №2084 від 18.12.2023 року щодо сплати за послуги з аналізу, складання та подання позовної заяви згідно р/ф №13/12 від 13.12.2023 року у розмірі 10000 грн. 00 коп.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позову ТОВ «ФК Фінтраст Україна», представником відповідача у відзиві не заявлено вимоги про зменшення розміру витрат на правову допомогу, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2 147 грн. 20 коп.

Враховуючи положення частини 1 статті 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 147 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст.4,5,12,81,141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , інд. АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (, інд. 03150, м.Київ, вул.ЗАвгородня, буд.15, оф.118/2) заборгованість за кредитним договором №5566050 від 19.02.2022 року в розмірі 119 027,50 (сто дев`ятнадцять тисяч двадцять сім грн. п`ятдесят коп.) грн., котра складається з: 25 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 94 027 грн. 50 коп. - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір в розмірі 2 147,20 (дві тисячі сто сорок сім грн. двадцять коп.) грн.та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.