Справа № 442/5465/23 Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І.
Провадження № 22-ц/811/2645/23 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.В. Псярук

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Попів-Кішко Роксолани Йосипівни на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 серпня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Попів-Кішко Роксолана Йосипівна, про встановлення факту перебування на утриманні, за участю заінтересованої особи: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

07.08.2023 року представник ОСОБА_1 - Попів-Кішко Р.Й. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт, що ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за висновком МСЕК потребує постійного стороннього догляду.

Заяву обґрунтовувала тим, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , яка є особою з інвалідністю І-ої групи та за висновком МСЕК потребує постійного стороннього догляду. ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за матір`ю, утримує її, забезпечує продуктами харчування та ліками. Інших осіб, які б могли доглядати за ОСОБА_3 , немає. Від встановлення факту здійснення ним постійного стороннього догляду за особою, яка цього потребує, залежить виникнення його прав та обов`язків, визначених Законом України від 19 червня 2003 року №966-ІV «Про соціальні послуги», Законом України від 21 жовтня 1993 року №3543-ХП «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» та інших. Просила заяву задоволити.

Оскаржуваною ухвалою закрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Попів-Кішко Роксолана Йосипівна, про встановлення факту перебування на утриманні, за участю заінтересованої особи: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 .

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 - Попів-Кішко Роксолана Йосипівна .

Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що від встановлення факту здійснення ОСОБА_1 постійного стороннього догляду за матір`ю ОСОБА_3 , яка цього потребує, залежить виникнення його прав та обов`язків, визначених Законом України від 19 червня 2003 року №966-IV «Про соціальні послуги», Законом України від 21 жовтня 1993 року №3543-ХП «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» та інших. Заявник є єдиною особою, який на даний час здійснює догляд за матір`ю, постійно її відвідує, прибирає житло, готує їжу, купує необхідні ліки та продукти харчування. Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що законом передбачено позасудовий порядок встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, яка потребує такого догляду. Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що з інформації, наданої Міністерством соціальної політики України, як уповноваженим органом на ведення Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг убачається, що Порядком призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, не передбачено надання витягу з реєстру для призначення і виплати компенсації, що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без ведення підприємницької діяльності на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг. Зазначене свідчить про відсутність позасудового порядку встановлення факту перебування особи на утриманні. Враховуючи наведене, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки порядок встановлення факту здійснення догляду за особою, яка потребує постійного догляду, передбачено законом.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

13.02.2024 року представник ОСОБА_1 - Попів-Кішко Р.Й. подала до суду заяву про зупинення провадження у справі з підстави, передбаченої п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України, оскільки ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2023 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу № 201/5972/22 для перегляду у касаційному порядку судових рішень, ухвалених у подібних правовідносин.

Разом з тим, у справі № 201/5972/22 заявник просив встановити факт самостійного виховання дитини. Відтак, судові рішення, які підлягають касаційному перегляду Великою Палатою Верховного Суду у справі № 201/5972/22 та оскаржувана ухвала у справі за заявою про встановлення факту здійснення постійного догляду не є такими, що ухвалені у подібних правовідносинах. Враховуючи, що зупинення провадження у справі з підстави, передбаченої п.10 ч.1. ст.252 ЦПК України, є правом, а не обов`язком суду, у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - Попів-Кішко Р.Й. слід відмовити.

У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Відтак, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи по наявних матеріалах справи, зважаючи на тривалість розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний зсувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18).

Відповідно до абз.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: особи, зайняті постійним доглядом за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Згідно із преамбулою Закону України «Про соціальні послуги» цей Закон визначає основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Пунктом 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що надавачами соціальних послуг, зокрема, є фізичні особи, які включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Пунктом 3 ч.6 ст.13 зазначеного Закону встановлено, що для фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього закону, передбачена можливість надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачем соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки, та є громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями, проте, для отримання відповідного статусу, надавач та отримувач соціальних послуг повинні бути включені до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні.

Формування реєстру здійснюється шляхом внесення до нього відповідної інформації уповноваженими органами системи надання соціальних послуг. Порядок формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2021 року № 99 (ч.6 ст.15 Закону).

Механізм призначення і виплати компенсації за догляд, що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім`ї, визначено Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року за №859.

Пунктом 7 зазначеного Порядку передбачено, що призначення і виплата компенсації здійснюються уповноваженим органом з місяця подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, таких документів: заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; заява про згоду отримувати соціальні послуги; копії свідоцтва про народження дитини (у разі надання дитині соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі); висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді громадян похилого віку внаслідок когнітивних порушень за формою, затвердженою МОЗ.

Положення чинного закону не вимагають для призначення виплат особі, що здійснює догляд, вставлення в судовому порядку факту здійснення постійного догляду особи похилого віку, з когнітивними порушеннями. Необхідність такого догляду та сам факт його здійснення, встановлюється уповноваженим органом на підставі поданих документів.

Рішення про відмову у наданні соціальної послуги може бути оскаржено у судовому порядку.

Пунктом 1 ч.1 ст.255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як убачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_1 - Попів-Кішко Р.Й. звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт, що ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за висновком МСЕК потребує постійного стороннього догляду у зв`язку з відсутністю інших осіб, які б могли здійснювати такий догляд.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту здійснення постійного догляду, представник ОСОБА_1 - Попів-Кішко Р.Й. посилалася на те, що встановлення зазначеного факту необхідне заявнику для реалізації ним прав, передбачених законом про соціальний захист населення, зокрема права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення постійного догляду за особою похилого віку здійснюється у визначеному законом порядку та оформлюється рішенням відповідного органу на підставі поданих заявником документів. Відтак, для встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, яка такого догляду потребує, законом передбачено позасудовий порядок.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, оскільки порядок встановлення факту здійснення фізичною особою догляду за особою, яка такого догляду потребує, визначений відповідним законом, а саме положеннями Закону України «Про соціальні послуги», у зв`язку з чим відповідно до ст. 315 ЦПК України такий факт не може бути встановлений судом у порядку окремого провадження та не підлягає вирішенню судами.

При цьому, у разі невизнання уповноваженими особами управлінням соціального захисту населення права ОСОБА_1 , передбаченого законом про соціальний захист населення, останній не позбавлений можливості оскаржити їх дії чи бездіяльність у судовому порядку. За предметом та можливими правовими наслідками такий спір підлягатиме розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 23 лютого 2024 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Попів-Кішко Роксолани Йосипівни залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра