Провадження № 2-н/545/38/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.01.2024 суддя Полтавського районного суду Полтавської області Стрюк Л.І., розглянувши матеріали справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2023 року матеріали справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ передані на розгляд до Полтавського районного суду Полтавської області на підставі ст.31 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 04.01.2024 року, справа №554/11553/23 передана на розгляд судді Стрюк Л.І.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 ЦПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. При цьому згідно з ч. 1 даної статті спори між судами про підсудність не допускаються.

Однак, вивчивши матеріали заяви та ухвали судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07.12.2023, приходжу до висновку про їх повернення з огляду на таке.

Відповідно до ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Однак, як вбачається з аналізу норм Цивільного процесуального кодексу України, направлення заяви про видачу судового наказу за підсудністю не передбачено.

Відповідно до п.9 ч.1ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст.378 ч.1 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 27, 165 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Повернути матеріали цивільної справи №554/11553/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ до Октябрського районного суду м. Полтави як помилково направлену.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту проголошення.

Суддя: Л. І. Стрюк