Справа № 515/1559/23
Провадження № 2/513/171/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Рязанової К.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Шевченко Є.Д.,

представника позивачки адвоката Ковпака О.В.,

представника відповідача адвоката Гербей А.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

у с т а н о в и в:

21 вересня 2023 року позивачка звернулася до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощенного позовного провадження.

Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 30 листопада 2023 року зазначена цивільна справа передана на розгляд Саратського районного суду Одеської області. Справа надійшла до Саратського районного суду 21 грудня 2023 року.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 27 грудня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів прийнято до провадження та призначено до розгляду по суті.

Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 04 жовтня 2004 року між нею та ОСОБА_3 був укладений шлюб. За час сумісного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . 22 липня 2016 року рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області у цивільній справі № 515/800/16-ц шлюб було розірвано. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 вересня 2019 року у справі № 515/9959/19 стягнуто з ОСОБА_3 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з проведенням індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Довідкою № 33/02-32 від 13 вересня 2023 року, що видана Дивізійською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області підтверджується, що на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходиться її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка вважає, що на даний час сума стягнутих аліментів є недостатньою для утримання дитини, а відповідач добровільно крім сплати аліментів, допомоги на утримання сина не надає, участі у додаткових витратах не бере, внаслідок чого їй важко матеріально утримувати сина. В результаті інфляційних та девальваційних процесів в країні, на теперішній час стягнута з відповідача сума у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є недостатньою, адже з 2023 року значно зросли середня заробітна плата та прожитковий мінімум, а також всі витрати, які є необхідними для мінімального розвитку дитини. За таких обставин позивачка вважає за необхідне збільшити розмір аліментів до 1/4 від заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

28 лютого 2024 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких представник просив в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, так як заявлені вимоги позивачки вважають безпідставними, необґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню. Пояснення обґрунтовував тим, що позивачка наводить в якості обґрунтування саме такого розміру аліментів виключно інфляційні та девальваційні процеси в країні, а також те, що з 2023 року значно зросла середня заробітна плата та прожитковий мінімум, а також всі витрати, які необхідні для дитини. При цьому, позивачка не надає будь-яких можливих та допустимих доказів на підтвердження розміру аліментів, які б були достатніми для задоволення потреб дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я дитини та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліменти витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на наведені обставини, заважаючи на матеріальний стан як платника аліментів, так і отримувача аліментів, а також те, що окрім сина ОСОБА_4 , у платника аліментів перебуває на утриманні ще донька ОСОБА_5 , вважають що відсутні підстави, які б давали змогу на збільшення розміру існуючих аліментів. Окрім цього, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан її здоров`я, або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Також до письмових пояснень, представником відповідача було надано копію свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданого 29 листопада 2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Представник позивачки адвокат Ковпак О.В. у судовому засіданні просив позов задовольнити з підстав викладених у ньому, заперечив проти наданих письмових пояснень, зазначивши, що розмір у 1598 гривень є недостатнім для утримання дитини, якій потрібно харчування, одяг, ходити в школу та відвідувати гуртки. Крім факту народження дитини відповідач має довести, що його матеріальний стан погіршився та права дитини не можуть бути звуженні через народження інших дітей про що, неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах. Також, відповідач призваний до лав ЗСУ і його матеріальний стан не погіршився, у зв`язку із чим вважає позов обґрунтованим та просив змінити визначений розмір аліментів на мінімальний у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) боржника.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гербей А.А. у судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у письмових поясненнях. Також зазначив, що рішенням суду вже було зміно розмір аліментів, після його визначення у розмірі 450 гривень, у розмірі 50 % прожиткового мінімуму, зокрема у даному рішенні суду також визначено порядок його виконання з проведенням індексації відповідно до закону, що спростовує твердження відповідачки про інфляційні та девальваційних процесах. Під час примусового виконання рішення суду державним виконавцем проводиться відповідна індексація. Також, представник зазначив, що на даний час відповідач дійсно призваний до лав ЗСУ за мобілізацією, однак проходження військової служби не є самостійною підставою для зміни розміру аліментів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивачки та відповідача, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України).

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 30 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.7).

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 липня 2016 року шлюб зареєстрований 04 жовтня 2014 року у Татарбунарському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 117 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які мають неповнолітню дитину розірвано (а.с.4).

Заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 вересня 2019 року змінений розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 липня 2016 року. Стягнуто з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в с.Широке Білгород-Дністровського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з проведенням індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5-6).

Відповідно до довідки виданої Дивізійською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області № 333/02-32 від 13 вересня 2023 року, на утриманні у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходиться її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає разом з матір`ю по АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

У відповідності до ст. 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є передбачена ст. 181 СК України можливість судового стягнення коштів на її утримання.

Так, у судовому порядку змінено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в с.Широке Білгород-Дністровського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з проведенням індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік, прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років встановлений в розмірі з 1 січня 3196 гривень.

Звертаючись до суду із позовом, позивачка просила збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду з 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з проведенням індексації відповідно до закону, до 1/4 частки від заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на важке матеріальне становище, на зростання середньої заробітної плати та прожиткового мінімуму, недостатність аліментів на утримання дитини, відсутність участі відповідача у додаткових витратах на дитину.

Статтею 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184,192 СК України.

Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Отже, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан її здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України, суд дійшов висновку, що позивачка, наполягаючи на наявності підстав для зміни розміру аліментів, їх збільшення шляхом зміни розміру та способу, належних та допустимих доказів їх існування не надала.

Натомість, відповідач надав суду докази, що на утриманні платника аліментів також перебуває ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відповідним свідоцтвом.

Оцінюючи доводи представника позивачки щодо недостатності визначеного заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 вересня 2019 року розміру аліментів суд звертає увагу, що незгода сторони із рішенням суду є підставою для його апеляційного оскарження, вказане судове рішення набрало законної сили. Перебування відповідача у лавах ЗСУ не є єдиною підставою для зміни розміру аліментів. Зміна ж розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження можлива у разі існування визначених ч.1 ст.192 СК України випадків, існування яких позивачкою та її представником доведено не було.

З урахуванням усього вищевикладеного, а саме того, що позивачкою та її представником не приєднано доказів зміни матеріального стану відповідача у бік покращення, не надано жодного доказу покращення доходів відповідача, виходячи з відсутності доказів погіршення матеріального чи сімейного стану отримувача аліментів чи стану здоров`я дитини, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд не знайшов правових підстав для необхідності зміни способу стягнення аліментів, встановленому за рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 вересня 2019 року, а отже доходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, судові витрати /судовий збір/ слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-184, 192 СК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», віднести їх за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивачки: адвокат Ковпак Олександр Вікторович, свідоцтво на зайняття адвокатською діяльністю №2333 від 18 вересня 2012 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача: ОСОБА_8 , свідоцтво на зайняття адвокатською діяльністю №004290 від 26 жовтня 2020 року.

Повний текст рішення складений 28 лютого 2024 року.

Суддя К. Ю. Рязанова