Справа № 203/672/24
Провадження №2/0203/711/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Н.А.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

встановив:

07.02.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, в якому позивач просить суд:

- розірвати шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_3 , який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №432.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 17.09.2005 року. У шлюбі народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Підставою розірвання шлюбу позивач вказав те, що сімейні відносини у них не склалися, почалися сварки між ними та позивач пішов з родини, оскільки не хотів, щоб діти росли і бачили конфлікти між батьками. Сімейне життя у сторін не склалось, бо вони мають різні погляди на сімейне життя та цінності, у них немає спільних інтересів. Близько трьох років сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет.

Тому позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу.

08.03.2024 року відповідач подала до суду відзив на позов, в якому, зокрема, зазначила, що вона вважає за можливе збереження шлюбних відносин та переконана, що вони можуть відновити та зберегти в сім`ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги. Позивач особисто не звертався до відповідача з пропозицією розірвати шлюб, позовна заява підписана не самим відповідачем, а його представником. У відповідачки були сумніви щодо наявності особистого вільного волевиявлення з боку позивача розірвати шлюб з відповідачкою.

Під час судового засідання представник позивача підтримав позов у повному обсязі, просив його задовольнити, та зазначив, що сторони не примирились протягом визначеного судом строку.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказавши, що хоча сторони не примирились, проте відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Відповідно до відповіді №453001 від 16.02.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, наданої на запит суду, відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України, відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 16.02.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою суду від 18.06.2024 року було частково задоволено клопотання представника відповідача про надання строку на примирення та зупинення провадження в цивільній справі, надано сторонам строк для примирення чотири місяці, у задоволенні іншої частини вимог клопотання представника відповідача відмовлено, провадження в цивільній справі №203/672/24 зупинене.

Ухвалою суду від 18.10.2024 року було поновлено провадження в цивільній справі та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначене судове засідання.

У судове засідання з`явились представники сторін.

Під час судового розгляду справи суд заслухав усні пояснення учасників справи по суті спору, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та 18.10.2024 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що 17.09.2005 року між сторонами: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №432, місце державної реєстрації: Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро); прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_8 , дружини ОСОБА_8 ; дата видачі повторно 24.08.2022 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), серії НОМЕР_3 .

Сторони є батьками двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 від 31.01.2024 року, відповідно.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Також суд враховує і те, що згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Частина 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» Європейський суд з прав людини чітко не визначає, бо воно охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (рішення у справі «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647/98).

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат.

Аналіз викладених вище норм вказує, що шлюб носить добровільний характер, примушування жінки та чоловіка до шлюбу є неприпустимим, а рішення про розірвання шлюбу ухвалюється, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Суд, беручи до уваги те, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам сім`ї, що має істотне значення, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а також того, що позов задоволений повністю, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), який зареєстрований 17.09.2005 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (актовий запис за №432) розірвати.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 25.10.2024 року.

Суддя Ф.М. Ханієва