Справа № 503/1111/23
Провадження № 2/503/115/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Калашнікової Т.О.,

при секретарі судового засідання Поліковській О.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку. В позовній заяві позивач зазначила, що рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 21 лютого 2012 року було визнано договір купівлі-продажу будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 . Цим же рішенням суду за нею було визнано право власності на цей же будинок. Однак при ухвалені даного рішення, судом не було враховано що (відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 984431 від 20.11.2009 року, будинок розташований на земельній ділянці площею 0.0959 га, і має кадастровий номер :02:004:0068) власником цієї земельної ділянки залишився колишній господар ОСОБА_2 .

В підготовче засідання позивач не з`явився, надавши до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Відповідач в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позов у повному обсязі та просив розглянути цивільну справу у його відсутність.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено що, 21 лютого 2012 року рішенням Кодимського районного суду Одеської області, договір купівлі-продажу будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 дійсним та право власності на нього було визнано за ОСОБА_1 . Однак при ухваленні даного рішення, Кодимським районним судом Одеської області не було встановлено право власності на земельну ділянку на якій розташовано вище зазначений будинок разом з господарськими спорудами. В результаті чого склалася ситуація коли власником будинку є новий власник ОСОБА_1 (копія витягу про державну реєстрацію прав №33400577 від 06.03.2012 року (а.с.12), а земельної ділянки на якій знаходиться цей будинок, залишився колишній власник ОСОБА_2 (копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 984431 від 20.11.2009 року (а.с.9).

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

До особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, одночасно переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта, ч. 1 ст. 377 ЦК України та ч. 1 ст. 120 ЗК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини третьої цієї статті, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В пункті 24 постанови № 2 від 2009 року Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення, що уразі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Встановлено що відповідач ОСОБА_2 позов визнав в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки факт, який просить визнати позивач, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.4 ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0.0959 га, кадастровий номер :02:004:0068, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Т.О. Калашнікова