Дата документу 13.03.2024 Справа № 317/5458/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/5458/23 Головуючий у 1 інстанції: Сидорова М.В.
Провадження № 22-ц/807/503/24 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 08.07.2011, згідно з якою йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 115000,00 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 23.08.2023 має заборгованість у розмірі 145 527,26 грн., яка складається з наступного: 118 459,54 грн. заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 27 067,72 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нарахована комісія, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також стягнути судові витрати у розмірі 2684,00 грн.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитом станом на 23.08.2023 у розмірі 118 459,54 грн. (сто вісімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять гривень 54 копійки) за кредитним договором № б/н від 08.07.2011.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 2184,78 грн. (дві тисячі сто вісімдесят чотири гривні 78 копійок).

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі, стягнувши 27 067,72 грн. заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відсутність підпису боржника на відповідних Тарифах, Умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду з ними. На підставі анкети-заяви відповідачеві відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку встановлено кредитний ліміт, який в подальшому змінювався. Картка була неодноразово перевипущена, та відповідач отримав нові картки з подовженим строком дії, які поєднано до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом (якщо є заборгованість) буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці. Відповідач після отримання перевипущених карт здійснив дії щодо проведення їх активації, користувався перевипущеними картками, а також отримував кредитні кошти. Отже, відповідач не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на його виконання, зокрема, на погашення заборгованості.

Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» в своїй апеляційній скарзі наголошує, що у заяві-анкеті від 08.07.2011р., яка підписана особисто відповідачем, встановлена базова відсоткова ставка за користування кредитом (3%), тип кредитної картки, валюта кредиту, порядок погашення, тощо. Отже, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи відповідно до приписів ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Згідно із п. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст.369 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у стягненні процентів, тому в іншій частині рішення суду в силу ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.07.2011 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Жук Т.І. підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Своїм підписом відповідач підтвердив, що ознайомився і згодний із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також пам`яткою клієнта і тарифами банку.

Позивач вважає та зазначає у позовній заяві, що ОСОБА_1 при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами" складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Банк вказував, що, підписавши заяву, відповідач у відповідності до ст. 634 ЦК України приєдналась до тих умов кредитування, які зафіксовані в стандартних формулярах, якими є Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку у чинній на час приєднання редакції.

З довідки, виданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК», вбачається, що ОСОБА_1 видавалися кредитні картки: № НОМЕР_1 18.05.2011 з терміном дії до 06/15 (карта «Универсальная»); № НОМЕР_2 11.06.2013 з терміном дії 09/16 (карта «Универсальная»); № НОМЕР_3 03.04.2019 з терміном дії 02/23 (карта «Универсальная»).

Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 08.07.2011 позичальнику встановлено кредитний ліміт по картці № НОМЕР_1 у розмірі 1000,00 грн., який в подальшому неодноразово збільшувався, востаннє 11.11.2021 до 115000,00 грн., 26.12.2022 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн.

Згідно з наданим банком розрахунком, відповідач має заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.07.2011 станом на 23.08.2023 у розмірі 145 527,26 грн., яка складається з наступного: 118 459,54 грн. заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 27 067,72 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нарахована комісія.

З виписки по рахунку за період з 18.05.2011 по 29.08.2023 вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, але вчасно їх не повертав.

Але суд з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.07.2019р. у справі № 342/180/17, вказував, що факт укладання кредитного договору між банком та відповідачем на зазначених в позові умовах та досягнення сторонами згоди щодо умов такого договору, а саме: розміру процентів за користування кредитом, не підтверджено позивачем належними і допустимими доказами, оскільки вказані Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи не підписані відповідачем. Таким чином, у відповідача не виникло зобов`язання зі сплати процентів, комісії, пені та штрафів, і тому позивач не вправі вимагати стягнення з відповідача нарахованих неправомірно процентів. Отже, вимоги АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості за простроченими відсотками є безпідставними.

Відтак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що умови кредитного договору не були узгоджені між сторонами у належний спосіб, оскільки у анкеті-заяві від 08.07.2011р. не визначались його істотні умови, а Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи у Приватбанку не можна визнати складовими кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником, та банк не довів, що саме ці документи у прикладеній до позову редакції були надані позичальнику для ознайомлення під час підписання анкети-заяви. Тому суд стягнув лише заборгованість за отриманими відповідачем, але не повернутими банку грошовими коштами у розмірі 118 459,54 грн., але відмовив у стягнення заборгованості за простроченими відсотками у сумі 27 067,72 грн.

Саме в частині відмови у стягненні відсотків наразі оскаржується банком рішення суду та переглядається в цій частині апеляційним судом.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Проте ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» не зазначає, з якої саме процентної ставки він виходив при визначенні розміру за нарахованими простроченими процентами, які просить стягнути з відповідача.

Банк наголошує у скарзі, що інформація щодо розміру процентної ставки міститься в анкеті-заяві від 08.07.2011р., довідці про умови кредитування від 08.07.2011р.

Дослідивши вказані доводи, колегія встановила, що у підписаній позичальником ОСОБА_1 анкеті-заяві не мається будь-яких умов, які є істотними для договору кредитуван-

ня, зокрема, щодо відсотків, їх розміру та порядку нарахування та сплати.

Натомість, у наявній у справі довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду» від 08.07.2011р. була узгоджена базова процентна ставка у розмірі 2,5% процентів з розрахунку 360 днів у році ( а.с. 30).

Але саме цю довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду» від 08.07.2011р. не було досліджено судом першої інстанції, та належної оцінки їй суд не дав.

Ця довідка датована тією ж датою, що і анкета-заява, і підписана відповідачем, що ним не спростовано.

При цьому, процентна ставка була погоджена лише базова, але такої додаткової процентної ставки як прострочена із визначенням її розміру ані анкета-заява, ані довідка про умови кредитування не містять.

Між тим, розрахунок заборгованості включає в себе графи, у яких визначена та нарахована, крім базової (яка наразі не є предметом позову), також й прострочена процентна ставка, яка у різні періоду кредитування та відносин між сторонами у справі змінювалась.

У вказаному розрахунку зазначена процента ставка в розмірі 3,6%. Крім того, в ньому визначена також процентна ставка при порушенні умов кредитування 7,2 % на місяць та процентна ставка на прострочений кредит 86,4% річних ( а.с. 10-19).

Доказів того, що сторони погоджували саме такий розмір відсоткової ставки, позивачем не надано.

Згідно з частиною третьою статті 1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України.

Проте, позивач в односторонньому порядку не може збільшувати розмір фіксованої процентної ставки, яка була визначена сторонами у ставці 2,5%.

Колегія наголошує, що, як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08.07.2011р. станом на 23.08.2023р., банком стягуються саме проценти, які не передбачені навіть підписаною довідкою про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду» від 08.07.2011р.

Колегія приходить до висновку, що навіть та довідка, яка підписана відповідачем і на якій базує свої доводи скарги банк, не передбачала як істотну умову відсотки у простроченому варіанті і за тою ставкою, яка порахована банком для визначення заборгованості за відсотками.

Але ж прострочена відсоткова ставка не погоджувалась з відповідачем у передбачений цивільним кодексом спосіб, а саме шляхом підписання відповідного договору сторонами, а тому й нарахування її у розрахунку є неправомірним.

Це слідує також і зі змісту позовної заяви, у якій банк вказує, що ці прострочені відсотки нараховувались відповідно до п. 2.1.1.2.12 змінених з 01.03.2019р. Умов та

правил.

Проте вказані зміни з відповідачем також ніяким чином не погоджувались.

Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 нараховані проценти не за базовою ставкою, а заборгованість за простроченими відсотками, які не узгоджувалися з відповідачем, колегія вважає, що банк не довів, що таке нарахування є правомірним, а отже у стягненні цієї заборгованості необхідно відмовити.

Відтак, неврахування судом першої інстанції змісту довідки про умови кредитування, яка підписана відповідачем одночасно з анкетою-заявою від 08.07.2011р., на чому наполягає банк в скарзі, не призвело до неправильного вирішення судом позову в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, у задоволенні якої судом відмовлено позивачу.

Колегія погоджується з судом першої інстанції в цій частині, що, оскільки АТ КБ «ПриватБанк», в порушенням вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не довів розмір заборгованості за процентами, вимоги позову в цій частині не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги все викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2023 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова прийнята, складена та підписана 13 березня 2024 року.

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: М.С. Гончар

Г.С. Подліянова