УХВАЛА

про закриття провадження у справі

05.01.2024

Справа № 522/20269/23

Провадження №2/522/7110/23

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді - Ярема Х.С. , при секретарі Навроцька Є.І., розглянув в судовому засіданні клопотання позивача про закриття провадження у справі.

ВСТАНОВИВ:

АТ«Комерційний Банк «Глобус» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

01.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

30.11.2023 представник позивача подав клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з з сплатою відповідачем богу. Також просить суд вирішити питання про повернення судового збору та стягнення витрат на правову допомогу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем. Об`єктом цивільних правовідносин є матеріальні і нематеріальні блага, з приводу яких виникають цивільні правовідносини.

Предмет спору не є тотожним предмету позову, яким є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті. Предметом позову є позовні вимоги.

Правове значення категорії предмет спору і пов`язані із цим правові наслідки на час розгляду справи чітко визначені ЦПК України, саме із нею процесуальний закон пов`язує закриття провадження у справі в порядку пункту 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України.

Як слідує із заяви, спірні відносини між сторонами врегульовано, заборгованість відповідачем сплачено добровільно, відтак заява про закриття провадження у справі підлягає задоволенню.

Частиною 2 ст. 255 ЦПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За подання позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 684 грн., який підлягає поверненню позивачу.

Також позивач просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн., посилаючись на ч. 3 ст. 142 ЦПК України, - якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Верховний Суд неодноразово надав правову оцінку випадкам стягнення судових витрат у разі з підстав відсутності предмета спору.

Так, зокрема, у постанові від 21.04.2021 у справі №199/9188/16-ц, Верховний Суд зазначив: "Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суди попередніх інстанцій зазначеного, а також положень частини третьої статті 142 ЦПК України у поєднанні із статтею 255 ЦПК України не урахували, а тому дійшли помилкового висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України є відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат".

Статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

- відсутній предмет спору (пункту 2 частини першої);

- позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини першої).

Як вбачається, позивач посилається на відсутність предмету спору (у зв`язку з чим й повернено судовий збір), а не на відмову від позову (в цьому разі судовий збір не повертається).

Частина 3 статті 142 ЦПК України визначає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Після відкриття провадження у справі позивач просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки відповідач повністю сплатив борг. Фактичний зміст такої заяви свідчить про відмову позивача від позову унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, разом з тим правовою підставою закриття провадження у справі позивач вказав відсутність предмета спору.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зокрема стаття 13 ЦПК України зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог (відповідно суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги, та перевіряти законність судових рішень лише в межах вимог заявлених у суді першої інстанції), а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд.

Закриваючи провадження у справі, суд керувався пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України не є відповідно до частини 3 статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат, понесених на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 142, 255, 258-260, 353, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Глобус» про закриття провадження у справі - задовольнити.

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити.

Роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Клопотання Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Глобус» про повернення судового збору - задовольнити.

Повернути з державного бюджету Акціонерному товариству «Комерційний Банк «Глобус» () судовий збір у розмірі 2 684 гривень, сплачений за платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 6 від 06.10.2023.

В стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Глобус» судових витрат на правничу допомогу - відмовити.

Ухвала в частині закриття провадження та відмови у стягненні судових витрат може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів із дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали суду.

Ухвалу складено 11.01.2024.

Суддя Ярема Х.С.