Провадження № 2з/205/53/24
УХВАЛА

про забезпечення позову

10 січня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Приходченко О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справ за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29 листопада 2023 року поштою направив до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, який надійшов до суду 06 грудня 2023 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2023 року позов було залишено без руху і запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог ч. 2 ст. 175, ч. 7 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких представником позивача 04 січня 2024 року через систему «Електронний суд» було подано заяву про усунення недоліків, яку зареєстровано судом 05 січня 2024 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2024 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він посилається на те, що предметом спору в даній цивільній справі у тому числі є транспортний засіб, право власності на який зареєстровано за відповідачем. Заявник зазначає, що існує пряма загроза неправомірних дій щодо подальшого відчуження належного ОСОБА_2 рухомого майна. Тому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки існує велика ймовірність подальшого відчуження автомобіля, або вчинення інших недобросовісних дій, що ускладнить виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог. Просив накласти арешт на автомобіль Mazda 3, номер держреєстрації НОМЕР_1 , 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом заборони вивезення автомобіля за межі України, відчуження, передачі та користування транспортним засобом. Зустрічне забезпечення просили не застосовувати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового спору є транспортний засіб Mazda 3, номер держреєстрації НОМЕР_1 .

Позивач, звертаючись із заявою про забезпечення позову, просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на автомобіль та заборони вчиняти будь-які дії щодо користування спірним автомобілем, у тому числі вивозити його за межі України, передавати та користуватися автомобілем.

Суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Проте, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо майна не вимагає обмеження у користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів позивача та збереження майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження, заборона вивезення за межі України та заборона передавати у користування цього майна іншим особам без позбавлення відповідача права користування ним.

З урахуванням підстав та змісту позову, відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересів сторін, достатнім заходом забезпечення позову є заборона відчуження транспортного засобу, заборона вивезення за межі України та заборона передавати у користування цього майна іншим особам без позбавлення відповідача права користування ним. Такий вид забезпечення позову суд вважає обґрунтованим та співмірним із заявленими позовними вимогами в цій справі.

Таким чином, з метою недопущення порушення права відповідача на користування спірним майном, у задоволенні заяви в частині забезпечення позову шляхом заборони користування транспортним засобом слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ч.ч. 1, 2, ст. 149, п. 1 ч. 1 ст. 150, ч. 6 ст. 153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які правочини, пов`язані з відчуженням (купівля-продаж, міна, дарування та інше), заборонити вивезення за межі України та заборонити передавати у користування іншим особам автомобіль марки Mazda 3, номер держреєстрації НОМЕР_1 , 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: