Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/54/24
28.02.2024 м.Виноградів
У Х В А Л А

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., секретар судвого засідання Казимірська Н.В., при розгляді у відкритому підготовчому засіданні цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Завгородня Наталія Сергіївна до ТОВ «Фінансова компанія «АІА Фінанс груп», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна, та приватний виконавець Лукеча Олександр Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Завгородня Н.С. звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із зазначеним позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В підготовчому засіданні 28 лютого 2024 року встановлено, що ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05.01.2024 року відкрито провадження у даній справі.

Разом з тим з`ясовано, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

В позовній заяві представник позивача заявила клопотання та просить суд звільнити його від сплати судового збору, обґрунтовуючи тим, що позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин та у випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до положень статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за подання позову, пов`язаного із захистом своїх порушених прав.

Перевіривши дотримання позивачем вимог, викладених у статтях175,177 ЦПК України, суддя вважає, що подана заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно з частиною 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 3 статті 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за певних умов.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній участині першійцієї статті.

З даної норми вбачається, що єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.

Устатті 129 Конституції Україниоднією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Право на доступ до суду, тобто право кожного на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру є складовим елементом права на суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції. Другим елементом права на суд є право розраховувати на розгляд спору судом по суті. Згідно до конвенційної практики Європейського суду право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням, які повинні також бути пропорційними, тобто щоб законна мета застосованого обмеження не зводила нанівець зміст конвенційного права на суд. Серед легітимних обмежень права на доступ до суду у практиці Європейського суду визнаються: необхідність сплачувати судовий збір за подачу заяви чи скарги (рішення по справі "Креуз проти Польщі", "Толстой-Мілославський проти Сполученого Королівства (TolstoyMiloslavsky v. UnitedKingdom) від 13.07.95 р.).

Представник позивача в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору зазначив, що позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин та у випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів". Відповідно до положень статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за подання позову, пов`язаного із захистом своїх порушених прав, з огляду на що просить суд звільнити позивача від сплати судового збору.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя N R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецеденту практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК),Закону України від 08 липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон N 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Як на підставу звільнення від сплати судового збору позивач посилається на статтю 22 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Пунктом 19статті 34 Закону України "Про нотаріат", вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно статті 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно достатті 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відтак, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Враховуючи вищенаведене, на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, нормаЗакону України "Про захист прав споживачів" не поширюється і тому посилання позивача настаттю 22 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, є безпідставними.

Таким чином, враховуючи, що звільнення від сплати судового збору судом є правом, а не обов`язком суду, в заяві не зазначено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що майновий стан позивача перешкоджає йому сплатити судовий збір у встановленому законодавством порядку і розмірі на момент подання позовної заяви, вимога про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає, оскільки законні підстави для звільнення судового збору відсутні.

Суддя зазначає, що розмір судового збору визначається відповідно достатті 4 Закону України "Про судовий збір" та справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 1.1 частини 2статті 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно пункту 1.2 частини 2статті 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1211 гривні 20 копійок.

Отже, в даному випадку позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 1211 гривні 20 копійок за вимогу немайнового характеру (визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню).

Відповідно до ч.11 ст.187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

На підставі вищенаведеного вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення виявлених недоліків.

Відповідно до ч. 12, 13 ст. 187 ЦПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 177, 187, 260-261 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Завгородня Наталія Сергіївна до ТОВ «Фінансова компанія «АІА Фінанс груп», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна, та приватний виконавець Лукеча Олександр Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - залишити без руху, надавши позивачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Ухвала, у відповідності до ст. 353 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Леньо