КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/8906/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Кошель К. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року в складі судді Коробенка С. В.,

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дітей.

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою про визначення місця проживання дітей.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 червня 2023 року позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю - ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 073, 60 грн.

21.06.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Войтенко І. В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати н а правову допомогу, які понесла ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом даної справи, в сумі 26 200 грн.

Додатковим рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 26 200 грн.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних робіт (наданих послуг), часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг). При цьому представником позивача надано необхідні докази про понесення судових витрат у загальному розмірі 20 000 грн.

04.03.2024 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року та постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції порушено визначений ч. 3 ст. 270 ЦПК України строк, протягом якого суд ухвалює додаткове рішення.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Тарасовою Л. О укладено договір про надання правової допомоги 15.12.2023, тобто вже після ухвалення рішення по справі, а тому він не може бути доказом понесених судових витрат.

21.02.2023 ОСОБА_1 був укладений договір з АБ «Войтенко та Партнери». Відповідно до акту передачі наданих послуг сторонами засвідчено виконання адвокатом послуг на загальну вартість 7 000 грн.

Вважає суму, визначену судом першої інстанції, такою, що не відповідає об`єму роботи, виконаної адвокатом позивачки, даний розмір не є розумним та обґрунтованим. По справі було лише одне судове засідання і те без участі відповідача.

Звертає увагу, що на момент розгляду справи діти проживали разом з позивачкою, а відповідачем була подана заява про залишення первісного позову без розгляду, тобто був відсутній взагалі предмет спору як такий. Дана справи є нескладною.

Вважає, що сума витрат на правову допомогу у розмірі 4 000 грн є співмірною та достатньою для даної конкретної справи.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористались.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання інші учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті133 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Види адвокатської діяльності визначені у статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

У справі, що переглядається в апеляційному порядку, встановлено, не спростовано матеріалами справи та сторонами те, що представником ОСОБА_1 - адвокатом Тарасовою Л.О. на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції було надано суду такі докази:

- договір про надання правової допомоги від 15 грудня 2022 року № 2/12/22, укладений між ОСОБА_5 , що здійснює адвокатську діяльність індивідуально, та ОСОБА_1 ;

- додаткову угоду №1 до Договору про надання правової допомоги №2/12/22 від 15 грудня 2022 року;

- акт прийняття-передачі послуг від 09 січня 2023 року, згідно з яким загальна вартість складає 19 200 грн;

- квитанцію АТ «Універсал Банк» від 09.01.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 частково оплатила Тарасовій Л.О. за юридичні послуги в справі №760/13768/22 15 000 грн;

- копію ордера та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я ОСОБА_5 ;

- копію ордера на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Войтенком І. В.;

- договір від 21.02.2023 №02/03-23 про на дання правової допомоги, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Войтенко та Партнери» в особі керуючого - адвоката Войтенка І. В.,

- додаток до договору про надання правової допомоги від 21.02.2023 №02/03-23, яким визначена вартість окремих послуг адвокатського бюро за договором про надання правової допомоги;

- акт прийому передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 20.06.2023 на загальну суму 7 000 грн.,

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 100 % від заявленої суми, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При цьому суд першої інстанції вірно врахував обсяг, вартість та співрозмірність заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, оцінив витрати ОСОБА_1 з урахуванням всіх аспектів складності цієї справи, кількість судових засідань та обсяг матеріалів справи, а також врахував відсутність заперечення іншої сторони щодо стягнення витрат на правничу допомогу та дійшов обґрунтованого висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 26 200 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, судові засідання по справі призначались на 10.03.2023 (яке не відбулось, проте виїзд в яке було здійснено адвокатом Войтенко І. В.), 17.03.2023, 21.04.2023, 16.06.2023, в яких приймала участь адвокат Войтенко І. В., а тому доводи апеляційної скарги про те, що по справі було проведено лише одне засідання є необґрунтованими. Загальна вартість виїзду та участі адвоката в судових засіданнях визначена в розмірі 7 000 грн.

Адвокатом Войтенко І. В. згідно Акту приймання-передачі послуг від 09.01.2023, також були надані наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи - 1 200 грн; консультація із сімейного законодавства України - 2 000 грн; складання зустрічної позовної заяви про встановлення місця проживання дітей - 15 000 грн; складання заяви про виклик свідків - 1000 грн, всього 19 200 грн.

З урахуванням фактичного обсягу наданих адвокатом Войтенко І. В. юридичних послуг, співмірності суми витрат із складністю справи та відповідності суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, а також відсутності клопотання відповідача до суду першої інстанції щодо зменшення судових витрат з обґрунтуванням неспівмірності заявлених вимог, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про стягнення всіх понесених позивачем судових витрат.

Допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права, з огляду на порушення строку розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, не є обов`язковою підставою для скасування ухваленого по справі рішення.

Допущена в додаткового судовому рішенні описка в зазначені дати укладення договору між ОСОБА_1 та адвокатом Тарасовою Л. О., на правильність висновків суду не впливає.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість додаткового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 10.01.2025.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук