УХВАЛА

11 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 757/8249/20-ц

провадження № 61-13182св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,

суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Пархоменка П. І.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»про роз`яснення постанови Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про захист прав споживача, стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 03 червня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів за депозитами та відсотків скасовано, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року про задоволення позову в цій частині залишено в силі. Постанову Київського апеляційного суду від 03 червня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені та інфляційних втрат змінено, викладено її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

14 листопада 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» подало заяву про роз`яснення постанови Верховного Суду від 14 грудня 2022 року, в якій просило роз`яснити:

1) чи мають суми, зазначені у резолютивній частині рішення суду, бути виплачені АТ КБ «ПриватБанк» позивачу з урахуванням податків та зборів, якщо такі суми підлягають обов`язковому оподаткуванню відповідно до вимог Податкового кодексу України;

2) за рахунок яких саме коштів АТ КБ «ПриватБанк», як податковий агент, зобов`язане сплатити податки та збори до державного бюджету, якщо суми, зазначені в резолютивній частині рішення суду, підлягають обов`язковому оподаткуванню відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Заява мотивована тим, що суд вирішив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк», окрім заборгованості за договорами банківського вкладу, також і відсотки за користування банківським вкладом у розмірі 30 729,33 дол. США та 93 323,84 грн. В свою чергу стягнуті за рішенням суду з банку відсотки за користування банківським вкладом за своєю природою є доходом позивача (фізичної особи), який відповідно до законодавства підлягає оподаткуванню. Однак, приймаючи вказане рішення, суд не врахував положення ПК України, які є імперативними і обов`язковими до виконання.

Чинним податковим законодавством передбачено, що суми нарахованих банком відсотків на депозитні кошти та неустойка (пеня, штрафи), стягнуті на підставі судового рішення, а також присудженні судом відшкодування будь-яких витрат платника податків, включаються до оподатковуваного доходу платника податку та, відповідно, підлягають оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними ПК України. Аналогічні роз`яснення надані АТ КБ «ПриватБанк» в індивідуальній податковій консультації Державної податкової служби України від 13 вересня 2024 року.

Тобто, якщо юридична особа виплачує будь-які доходи фізичній особі, то вона зобов`язана із сум доходу вирахувати податки, сплатити їх до бюджету, а суму, яка залишилась, виплатити такій фізичній особі. І саме у такий спосіб (в цьому випадку) виконується конституційний обов`язок фізичних осіб зі сплати податків та зборів. Якщо доходи виплачуються іншій юридичній особі, то податки така юридична особа за себе сплачує самостійно.

У цій ситуації у АТ КБ «ПриватБанк» виникло зобов`язання з однієї сторони виконати рішення суду в повній відповідності до вказаних в них відомостей. З іншої сторони, якщо суми, які підлягають виплаті у відповідності до вимог ПК України, є доходом фізичної особи, то АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язаний виконати вимоги пп. 168.1.1 ст. 168 ПК України та з доходів, які підлягають виплаті фізичній особі, утримати та сплатити від імені такої особи податки, а решту коштів виплатити позивачу за рішенням суду. Тобто, оскільки фізична особа при отриманні доходу у відповідності до статті 67 Конституції України зобов`язана сплатити податки, а фактичним платником таких податків є АТ КБ «ПриватБанк», то саме АТ КБ «ПриватБанк» і має утримати та сплатити податки із сум, які підлягають виплаті фізичній особі за рішенням суду. Суд своїм рішенням захистив право позивача на стягнення грошових коштів з АТ КБ «ПриватБанк», однак під час ухвалення рішення не врахував, що суми, які підлягають виплаті позивачу, є його доходом. Відповідно до імперативних норм ПК України податки з цих сум АТ КБ «ПриватБанк» (як податковий агент) зобов`язаний сплатити в момент виплати таких доходів, при цьому ці податки сплачуються за рахунок сум, які підлягають виплаті.

За заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання (стаття 271 ЦПК України).

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 лютого 2022 року у справі № 363/3965/15 (провадження № 61-11520св20) вказано, що «доводи касаційної скарги про неврахування судом положень податкового законодавства колегія суддів відхиляє, оскільки податкові зобов`язання сторін, які виникають у зв`язку з ухваленням та/або виконанням судових рішень про стягнення коштів, встановлюються не судом, а визначені податковим законодавством України».

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 461/2729/22 (провадження № 61-10834сво22), зокрема, вказано, що:

«тлумачення статті 265 ЦПК України дає підстави для висновку, що її положення не містять імперативної вказівки щодо додаткової деталізації суми, яка на підставі рішення суду підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, із вказівкою про утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Перерахування стягувачеві суми меншої, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), не вважається належним виконанням судового рішення. Предметом грошового зобов`язання є грошові кошти, виражені у відповідній валюті. Сплата (перерахування) коштів у розмірі меншому, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), свідчить про порушення принципу належного виконання в частині предмета виконання».

Таким чином, податкові зобов`язання сторін, які виникають у зв`язку з ухваленням та/або виконанням судових рішень про стягнення коштів, встановлюються не судом, а визначені податковим законодавством України. За змістом статті 271 ЦПК України роз`яснення положень податкового законодавства, у тому числі при визначенні порядку виконання судових рішень, не належить до тих, які надаються судом. Тому відсутні підстави для роз`яснення постанови Верховного Суду.

Керуючись статтями 260, 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про роз`яснення постанови Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 757/8249/20-цвідмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І Пархоменко