ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 362/2877/23
провадження № 2/753/575/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Слуговіни Ю.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачки - ОСОБА_3 ,

представника відповідачки - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Дарницького районного суду міста Києва цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Шелудченко Олена Віталіївна

про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В обґрунтування позову зазначено, що у 2001 році позивачка познайомилась та стала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 , з яким в період з 11.02.2015 року по 19.07.2017 року вони були зареєстровані та проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, яке було набуте ОСОБА_7 під час їх спільного проживання без реєстрації шлюбу. Позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, проте їй було відмовлено з огляду на те, що вона з ОСОБА_7 не перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд:

- встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 у період з 01.01.2004 року по 08.11.2022 року;

- визнати спільною сумісною власністю нерухоме майно, придбане ОСОБА_7 в період їх спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки, а саме: 1) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) квартиру АДРЕСА_2 .; 3) квартиру АДРЕСА_3 ; 4) квартиру АДРЕСА_4 ; 5) квартиру АДРЕСА_5 ; 6) земельну ділянку кадастровий за адресою: АДРЕСА_1 ; 7) земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 ) земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 ) земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 ) земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1

- визнати за нею право власності на 1/2 частку у зазначеному спільному сумісному майні.

Узагальнені доводи відповідачки ОСОБА_3

Відповідачка, яка є донькою померлого ОСОБА_5 , позов не визнала, посилаючись на наступні обставини. Після смерті її матері, ОСОБА_8 , її батько не мав бажання створювати іншу сім`ю. Він працював на посаді голови правління ВАТ «Тростянецький м`ясокомбінат» та був одним із співвласників товариства, йому належало 73,215% акцій, номінальною вартістю 3 278 806,86 грн. Батько постійно отримував дохід у вигляді дивідендів, а у 2007 році її батько звільнився з посади голови правління товариства та продав свої акції за 650 000,00 доларів США. На отримані кошти батько придбав нерухоме майно. Один із збудованих ним будинків, а саме будинок АДРЕСА_6 , батько продав позивачці, де вона зараз і проживає. Не заперечує, що між позивачкою та її батьком склались близькі стосунки, але вони не були сімейними, оскільки позивачка проживала окремо від її батька, в будинку навпроти, ними не велось спільне господарство, вони не мали спільного побуту. До 30.06.2009 року позивачка проживала в м. Умані, де працювала в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини.

Узагальнені доводи відповідача ОСОБА_5

Відповідач, який є сином померлого ОСОБА_5 , позов не визнав, посилаючись на наступні обставини. Позивачка та його батько були знайомі задовго до 2001 року, оскільки рідний брат позивачки, ОСОБА_9 , був одружений з двоюрідною тіткою батька. Проте між позивачкою та його батьком були відсутні стосунки, притаманні подружжю. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я, його батько виявив бажання проживати разом зі своїми дітьми та отримав візу для виїзду до Канади. Спірне нерухоме майно було придбано його батьком на його особисті кошти, отримані від продажу особистого майна у розмірі не менше ніж 1 600 000,00 доларів США, які батько інвестував у нерухомість. Позивачка придбала у батька побудований ним житловий будинок АДРЕСА_6 та земельну ділянку по АДРЕСА_6 за 759 922,00 грн.

Пояснення третьої особи

Приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Шелудченко Олена Віталіївна пояснила, що до неї зверталась позивачка із заявою про видачу свідоцтва на 1/2 частку нерухомого майна спадкодавця ОСОБА_7 , посилаючись на те, що майно було придбане спадкодавцем у період їх спільного проживання однією сім`єю. Постановою від 14.04.2023 року № 85/02-31 вона відмовила у вчиненні зазначеної нотаріальної дії, оскільки позивачка не перебувала із спадкодавцем у зареєстрованому шлюбі. Після цього 05.05.2023 року позивачкою подано заяву з проханням не вчиняти жодних дій щодо видачі свідоцтв про право на спадщину.

Рух справи

15.05.2023 року позивачка звернулась до Васильківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом до ОСОБА_10 (а.с. 1-93 том 1).

ОСОБА_11 - дошлюбне прізвище відповідачки, яка має прізвище ОСОБА_12 , що підтверджується актовим записом про народження №14, здійсненим Іллічівським районним бюро РАЦС 05.01.1968 року та актовим записом про розірвання шлюбу з ОСОБА_13 (а.с. 106, 108 том).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2023 року справу направлено за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва (а.с. 83 том 1).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24.07.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 96 том 1).

14.08.2023 року представником відповідачки ОСОБА_14 подано відзив на позов (а.с. 100-135 том 1).

21.08.2023 року третьою особою - приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Шелудченко О.В. подано пояснення по суті справи (а.с. 136 том 1).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19.10.2023 року задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів (а.с. 238-239 том 1).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04.12.2023 року до участі у справі залучено в якості співвідповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 69 том 2).

12.02.2024 року представником відповідача ОСОБА_5 подано відзив на позов (а.с. 213-244 том 2).

Відповідач ОСОБА_6 правом відзиву на позов не скористався.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05.03.2024 року залишено без розгляду клопотання представника позивачка про витребування доказів (а.с. 9 том 3).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05.03.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті (а.с. 10 том 3).

Судовий розгляд справи

У судове засідання не з`явились: відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також третя особа, що не перешкоджає розгляду справи з огляду на те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

У судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Дуля Т.В. позов підтримали та просили його задовольнити, а відповідачка ОСОБА_3 та її представник - адвокат Дроботько О.В. позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні.

У судових засіданнях були допитані свідки:

свідок ОСОБА_15 показав, що є сусідом позивачки, з померлим ОСОБА_7 у нього були хороші стосунки, він допомагав возити будматеріали для будівництва чотирьох будинків у смт. Гребінки, де проживав ОСОБА_7 . Гроші за доставку будматеріалів отримував від ОСОБА_7 та його зятя. Після того, як звели будинок, у ньому проживали позивачка та ОСОБА_7 як сім`я довгий час, приблизно з 2007-2008 року (а.с. 56-57 том 3);

свідок ОСОБА_16 показав, що є сусідом ОСОБА_7 приблизно з 2007 року, проживає в смт. Гребінки з народження та є депутатом селищної ради. Думав, що ОСОБА_1 з ОСОБА_7 є подружжям, оскільки вони проживали в смт. Гребінки в будинку разом. ОСОБА_7 називав позивачку дружиною, проте чи був у них спільний бюджет повідомити не зміг (а.с. 56-57 том 3);

свідок ОСОБА_17 показала, що добре знає родину ОСОБА_7 не тільки по роботі, вони проводили разом час, святкували разом свята. На території м`ясокомбінату ОСОБА_7 будував декілька будинків для себе. На ювілеї у жовтні 2003 року ОСОБА_7 представив їй ОСОБА_1 як далеку родичку та однокласницю. Знає, що ОСОБА_1 деякий час проживала в Умані, потім переїхала у Білу Церкву, де працювала і проживала. Свідок не вважає позиачку цивільною дружиною, оскільки ОСОБА_7 їй такого не казав. В подальшому ОСОБА_7 захворів, у нього були проблеми із серцем, була необхідна операція, про що їй повідомила ОСОБА_1 у телефонній розмові. Вона неодноразово сама приїжджала в лікарню, відвідувала ОСОБА_7 , проте позивачку жодного разу там не бачила. Зі слів ОСОБА_7 знає, що ОСОБА_1 казала йому, щоб він наймав собі доглядальницю. Після того, як захворів, ОСОБА_7 вважав себе кинутим, оскільки дітей турбувати не хотів, тому звертався до свідка та її чоловіка за допомогою (а.с. 80-84 том 3);

свідок ОСОБА_18 показав, що був знайомий з ОСОБА_7 , спілкувався з ним, мав дружні відносини, купив у нього будинок, в подальшому у 2011 році купив магазин. З 2006 року він 2 (два) роки приглядав за будинком ОСОБА_7 у м. Тростянець, проте позивачка ОСОБА_1 з ним там не проживала. До 2007 року ОСОБА_7 проживав у будинку сам. У 2009 році ОСОБА_7 познайомив його з позивачкою, сказав, що вони з нею земляки та що вона його однокласниця, як дружину ОСОБА_1 він не представляв (а.с. 80-84 том 3);

свідок ОСОБА_19 показала, що є сусідкою позивачки з 2007 року, дуже часто приходила до них з ОСОБА_7 , вони залишали їй ключі від свого будинку, щоб вона доглядала господарство. Вона вважала позивачку та ОСОБА_7 парою, не знала, що вони були не розписані, в них були теплі стосунки, називали один одного «сонечко», були дуже дружні. Коли ОСОБА_7 захворів на серце, тільки позивачка та її зять доглядали за ним, дітей вона не бачила. Після того, як у ОСОБА_7 стався інсульт, то бачила сина. ОСОБА_7 з ОСОБА_1 завжди були удвох, вона бачила, як вони разом приїжджали на будівництво (а.с. 80-84 том 3).

Встановлені судом обставини

ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Біла Церква, Київської області помер ОСОБА_7 , що підтверджується актовим записом про смерть № 2401, здійсненим 08.11.2022 року Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 109 том 1).

За життя ОСОБА_7 склав заповіт, який посвідчено 21.09.2022 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Шелудченко О.В. У заповіті ОСОБА_7 зробив відповідні розпорядження щодо спадкового майна, яке є спірним, на користь сина ОСОБА_5 , доньки ОСОБА_3 та онука ОСОБА_6 , які є відповідачами у цій справі (а.с. 60-71 том 1).

Після смерті ОСОБА_20 відкрилась спадщина, для прийняття якої відповідно до закону строк спливав 08.05.2023 року.

11.11.2022 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Шелудченко Оленою Віталіївною відкрито спадкову справу № 28/2022 після смерті ОСОБА_7 , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №70610974 від 11.11.2022 року (а.с. 10, 18 том 2).

Із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись: 11.11.2022 року - донька спадкодавця ОСОБА_3 та син спадкодавця ОСОБА_5 ; 06.12.2022 року - онук спадкодавця ОСОБА_6 , який 05.05.2023 року подав заяву про відмову від спадщини на користь своєї матері ОСОБА_3 (а.с. 8, 23, 34-60 том 2).

14.04.2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя (а.с. 44, том 2).

Постановою від 14.04.2023 року за вих. №85/02-31 нотаріусом відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва з огляду на те, що заявниця не перебувала із спадкодавцем у зареєстрованому шлюбі (а.с. 52 том 2).

На день смерті за ОСОБА_7 зареєстроване право власності на десять об`єктів нерухомого майна, які є предметом позову, а саме:

1) житловий будинок загальною площею 165,2 кв.м., житловою площею 57,7 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 11.06.2009 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №330369441 від 26.04.2023 року (а.с. 60-63 том 1);

2) квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 51,4 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., що належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим №659 (а.с. 61 том 1);

3) квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 53 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м., що належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.02.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим №521, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №330369441 від 26.04.2023 року (а.с. 60-63 том 1);

4) квартиру АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 02.06.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочаровою І.І. за реєстровим №1297 (а.с. 232-233 том 2);

5) квартиру АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 , видане Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчим органом Київської міської ради від 20.05.2010 року (а.с. 230-231 том 2);

6) земельну ділянку кадастровий номер :01:007:0012 площею 0,1248 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

7) земельну ділянку кадастровий номер :01:020:0069 площею 0,1200га цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №766700 від 07.09.2012 року, що підтверджується відомостями про земельну ділянку (а.с. 64-65 том 1);

8) земельну ділянку кадастровий номер :01:020:0068 площею 0,0800га цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №766699 від 07.09.2012 року, що підтверджується відомостями про земельну ділянку (а.с. 66-67 том 1);

9) земельну ділянку кадастровий номер :01:011:0025 площею 0,1500га цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №790328 від 18.03.2008 року, що підтверджується відомостями про земельну ділянку (а.с. 68-69 том 1);

10) земельну ділянку кадастровий номер :01:011:0026 площею 0,0412 га цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №790329 від 18.03.2008 року, що підтверджується відомостями про земельну ділянку (а.с. 70-71 том 1).

Судом також встановлено, що спадкодавець ОСОБА_7 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 110 том 1). Після смерті дружини ОСОБА_7 у інших зареєстрованих шлюбах не перебував.

Позивачка мала близькі стосунки з ОСОБА_7 , що не заперечували відповідачі та що підтверджується фотографіями, на яких зображені позивачка та ОСОБА_7 на відпочинку, у тому числі за кордоном, у відпустці, на святкових застіллях (а.с. 28-59, 206-224 том 1).

В період з 2001 року по вересень 2008 року позивачка працювала в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини, що підтверджується копію з трудової книжки позивачки (а.с. 25-27).

Спадкодавець ОСОБА_7 мав зареєстроване місце проживання за адресою:АДРЕСА_1 .

На день смерті ОСОБА_7 за вказаною адресою була також зареєстрована його донька (відповідачка у справі), що підтверджується інформацією на запит №69/04-18 від 14.11.2022 року Виконавчого комітету Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області (а.с. 17 том 2).

За вказаною адресою у період з 11.02.2015 року по 19.07.2017 була також зареєстрована позивачка, яка з 19.07.2017 року має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною відміткою в паспорті позивачки (а.с. 6-7 том 1).

З 19.07.2017 року позивачка зареєстрована у будинку АДРЕСА_6 , що підтверджується відповідною відміткою в паспорті позивачки (а.с. 6-7 том 1).

Зазначений житловий будинок АДРЕСА_6 позивачка придбала у ОСОБА_7 04.02.2016 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Довбнею І.В. за реєстровим №78 (а.с. 239 том 2).

Після смерті ОСОБА_7 позивачка звернулась до Виконавчого комітету Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області, який видав їй акт від 21.03.2023 року, у якому зазначено, що позивачка дійсно будувала і проживала в будинку по АДРЕСА_1 разом з громадянином ОСОБА_7 (а.с. 11 том 1).

Застосовані норми права

Стаття 71 Закону України «Про нотаріат» передбачає, щ о у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. При видачі свідоцтва нотаріус перевіряє факт належності майна подружжю (колишньому подружжю) на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України спільною сумісною власністю подружжя є майно, набуте подружжям за час шлюбу.

За змістом частин першої, другої статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 Сімейного кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У той же час частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року у справі № 5-рп/99 надано тлумачення, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

У статті 74 Сімейного кодексу України зазначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Оцінка та висновки суду

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Щодо позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, суд зазначає наступне

Суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (пункт 5 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України).

У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 Цивільного процесуального кодексу України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 Цивільного процесуального кодексу України).

Сам по собі факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю (правові висновки, викладені у постанові КЦС ВС від 12.12. 2019 року у справі № 588/350/15-ц),

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (правові висновки, викладені у постанові КЦС ВС від 30.10.2019 року у справі № 643/6799/17).

Належними і допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. (правові висновки, викладені у постанові КЦС ВС від 15.07.2020 року у справі № 524/10054/16).

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно, передбаченою статтею 74 Сімейного кодексу України.

Відповідно до вказаної норми закону особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

На правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Відповідачі категорично заперечували, що позивачка проживала з їх батьком однією сім`єю, хоча і визнавали, що вони мали стосунки, які не були сімейними. У зв`язку з цим позивачка повинна була довести факти існування між нею та ОСОБА_7 відносин, притаманних подружжю, в періодз 01.01.2004 року по 08.11.2022 року.

Рішення суду повинно бути обґрунтоване належними і допустимими доказами, про що зазначається у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти. Проте, позивачкою суду не були надані належні та допустимі докази, які б у своїй сукупності та взаємозв`язку переконливо би свідчили про те, що в спірний період часу вони з ОСОБА_7 підтримували сімейні стосунки.

Позивачка не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу на час придбання спірного майна та придбання цього майна за спільні кошти.

Зокрема, позивачкою не надано доказів того, що у період з 01.01.2004 року по 08.11.2022 року вона не перебувала у іншому зареєстрованому шлюбі, що є однією з підстав для встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Подані позивачкою докази, як кожний окремо, так і у сукупності, не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя.

Зокрема, допитані судом свідки не повідомили про факти, з яких можна зробити висновок про те, що відносини між позивачкою та ОСОБА_7 були сімейними.

Факт реєстрації позивачки та ОСОБА_7 за однією адресою з 11.02.2015 року по 19.07.2017 року сам по собі не свідчить про те, що позивачка мала спільний бюджет та спільні витрати з ОСОБА_7 .

Акт Виконавчого комітету Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 21.03.2023 року не є доказом того, що на будівництво будинку по АДРЕСА_1 були витрачені спільні кошти позивачки та ОСОБА_7 . До того ж, в акті не відображено, на підставі яких об`єктивних даних зафіксований цей факт у 2023 році , адже будинок був збудований у 2009 році, тобто за 14 років до складання акта.

Також слід зауважити, що до 2009 року позивачка працювала та проживала у м.Умані Черкаської області, але в який спосіб вона приймала участь у будівництві будинку, який знаходиться у Київській області, в акті не зазначено.

Крім того, в зазначеному акті не зафіксовано фактів існування між позивачкою та ОСОБА_7 стосунків, притаманних подружжю.

До того ж, свідок ОСОБА_19 , яка є одним із підписантів вказаного акту, не підтвердила свій підпис в акті.

З вказаних підстав суд визнає вказаний акт неналежним та недопустимим доказом та зауважує наступне.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Оскільки позивачкою не доведено належними та допустимими доказами факту її спільного проживання з ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, то з цих підстав суд відмовляє у задоволенні позову в зазначеній частині.

Щодо позовних вимог про визнання майна спільним сумісним та визнання частки у спільному сумісному майні, суд зазначає наступне

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди мають встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і передбачені законом підстави вважати спірне майно таким, що належить на праві спільної сумісної власності позивачці та ОСОБА_7 як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Крім того, позивачкою не підтверджено належними та допустимими доказами як факт придбання спірного майна за спільні кошти, так і надання нею будь-яких сум на придбання нерухомості, а також наявність у неї такої суми коштів у зазначений період.

Окремо суд зауважує, що позивачкою не доведено, що частина спірного майна була придбана ОСОБА_7 на оплатній основі, а підтверджено лише факт реєстрації такого майна. Зокрема, на квартиру АДРЕСА_5 та земельні ділянки.

З вказаних підстав суд відмовляє у задоволенні позову в зазначеній частині.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Разом з тим, при вирішенні справи суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, яке буде вирішено в окремому судовому засіданні з ухвалення додаткового рішення відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 12, 76-82, 89, 95, 141, 263 - 265, 268, 273, 351, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Шелудченко Олена Віталіївна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду у 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 13.02.2025 року.

Суддя: Л.М. Осіпенко