Номер провадження: 22-ц/813/2974/24
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу представника Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» - адвоката Тащі Любомири Юріївни на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2023 року,ухваленого під головуванням судді Тополевої Ю.В., у цивільній справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

встановив:

16.11.2021 року Обслуговуючий кооператив «Хвойний» (далі ОК «Хвойний») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання у розмірі 31 903,91 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником кв.кв. АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та споживачем послуг з теплопостачання у період з 2019 року по 2021 рік.

Внаслідок несплати за надані позивачем послуги з теплопостачання, у відповідачки виникла заборгованість у розмірі 31 903,91 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2023 року у задоволенні позову ОК «Хвойний» було відмовлено (т.1, а.с.238-243).

В апеляційній скарзі представник ОК «Хвойний» - адвокат Тащі Л.Ю. ставить питання про скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2023 року, ухвалення нового судового рішення, яким позовну заяву задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2, а.с.1-8).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 22.03.2024 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.11.2023 року (т.2, а.с.19), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином (т.2, а.с.20-22, 27-28), що передбачено ст. 130 ЦПК України.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з отриманням відповідачкою ОСОБА_1 копії ухвали про відкриття апеляційного провадження лише 23.02.2024 року (т.2, а.с.28), а також у зв`язку з перебуванням судді Громіка Р.Д. у відпустці у період з 26.02 по 01.03.2024 року, перебуванням судді Сегеди С.М. на лікарняному у період з 29.02.2024 року по 07.03.2024 року, перебуванням судді Драгомерецького М.М. у відпустці в період з 13.03 по 15.03.2024 року (т.2, а.с.29-31), датою ухвалення цього судового рішення є 22.03.2024 року.

Вирішуючи питання про слухання справи, колегія суддів виходить із того, що, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (т.12, а.с.20-22, 27, 28).

У зв`язку з цим, колегія суддів також зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п. 1 ст. 6 Конвенції.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції тривалий час (т.2, а.с.19), колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції. При цьому враховано, що від учасників справи не надходило заяв або клопотань про відкладення слухання справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності заявлених позовних вимог (т.1, а.с.238-243).

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.п.5,6 ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживачем за цим законом є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону до комунальних послуг відносяться послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 цього Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, крім того, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 цього Закону ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

За правилами ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст. 360 ЦК України усі власники житлових та нежитлових приміщень зобов`язані, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, сплачувати кошти за спожиті житлово-комунальні послуги.

Частиною третьою ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено основні обов`язки споживача теплової енергії, зокрема своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію встановлені в ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 є власником квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

Житловий будинок АДРЕСА_3 перебуває на балансі ЖБК «Канатчик» (т.1, а.с.14).

Поставка теплової енергії у зазначений житловий будинок в опалювальний період 2019 2020 роки здійснювалася від котельні, що знаходиться на балансі ТОВ «Теплодом 3», розташованого за адесою: АДРЕСА_4 (т.1, а.с.15).

29.10.2020 року між ОК «Хвойний» і ТОВ «Теплодім-3» був укладений договір про відступлення прав вимоги, згідно з положеннями якого ТОВ «Теплодім-3» відступає ОК «Хвойний» належні ТОВ «Теплодім-3», а ОК «Хвойний» набуває права вимоги оплати за комунальні послуги теплопостачання ТОВ «Теплодім-3» до фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 3 до цього Договору, надалі за текстом - відповідачі, включаючи права вимоги до правонаступників відповідачів, спадкоємців відповідачів або інших осіб, до яких перейшли обов`язки відповідачів, за комунальні послуги теплопостачання (т.1, а.с.25).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за опалення за період 2019 2021 роки у ОСОБА_1 наявна заборгованість у загальному розмірі 31 903,91 грн. (т.1, а.с.5).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08 вересня 2021 року у справі № 916/1096/21, яке набрало законної сили 18.11.2021 року, у задоволенні позовної заяви ОК «Хвойний» до ГО «Канатчик-Авто» про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, було відмовлено (т.1, а.с.84).

Зазначеним рішенням Господарського суду Одеської області встановлено, що 28.12.2019 року між ТОВ «Теплодім - 3» (Довіритель) та ОК «Хвойний» (Повірений) було укладено договір доручення, за умовами якого Повірений зобов`язується від імені Довірителя здійснювати наступні дії: організувати проведення, вже розпочатого, опалювального сезону за даним договором доручення, в зв`язку з тим, що ТОВ «Теплодім-3» припиняє свою діяльність та не має можливості самостійно виконати такі дії, через відсутність персоналу, наявності боргів за попередній опалювальний період перед постачальниками газу та електроенергії. Збирати кошти на власний рахунок за опалення з споживачів послуги по ціні, відповідно до закону про Теплопостачання. Дані дії виконувати до переукладення договору ОК «Хвойний» з постачальником газу AT НАК «Нафтогаз України», транспортувальними компаніями, та споживачами послуги, до моменту переходу всіх зобов`язань, які є у ТОВ «Теплодім-3» перед АТ НАК «Нафтогаз України» на ОК «Хвойний». Кошти зібрані за опалення використовувати виключно на виконання даного договору, оплату боргів за використаний газ, його транспортування, оплату електроенергії, водопостачання, та інші витрати, пов`язані з виконанням даного договору.

Цим рішенням також встановлено, що на час виникнення заборгованості ГО «Канатчик-Авто» ОК «Хвойний» здійснював свою діяльність на підставі договору №1 оренди обладнання від 25.01.2020 року, що підтверджує наявність виробничих потужностей для надання послуг з теплопостачання.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2020 року ОК «Хвойний» отримано ліцензії на здійснення діяльності з виробництва та постачання теплової енергії (т.1, а.с.8, 9).

Отже, на підставі ліцензії від 17.03.2020 ОК «Хвойний» є виконавцем комунальної послуги теплопостачання відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.06.2022 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 22.03.2023 року та, відповідно, набрало законної сили, встановлено, що ТОВ «Теплодім-3» надавало послуги теплопостачання. З моменту отримання ліцензій ОК «Хвойний» є виконавцем комунальної послуги теплопостачання відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тому останній як надавач послуг з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 , має право на отримання оплати за надані послуги за період зима 2019-весна 2020 року з 01 грудня 2019 року по 12 лютого 2020 року та за опалювальний період зима 2020 року - весна 2021 року з 22 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2021 року.

Так, звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за опалювальний період зима 2019 року - весна 2020 року з 01 грудня 2019 року по 12 лютого 2020 року, за опалювальний період зима 2020 року - весна 2021 року з 22 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2021 року, яка складає 31 903,91 грн. На підтвердження суми заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості з опалення за 2019-2021 роки.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради № 369 від 22.10.2020 встановлено двоставкові тарифи на послуги постачання теплової енергії, що надаються ОК «Хвойний» для населення в розмірі 1159 грн. 09 коп. за 1 Гкал (плата за одиницю реалізованої теплової енергії, умовно-змінна частина), 97 265 грн. 76 коп. за 1 Гкал/год (місячна абонентська плата за одиницю приєднаного теплового навантаження протягом року, умовно-постійна частина).

Враховуючи, що відповідач в опалювальний період зима 2019 року - весна 2020 року з 01 грудня 2019 року по 12 лютого 2020 року, за опалювальний період зима 2020 року - весна 2021 року з 22 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2021 року отримувала послуги з теплопостачання, належних доказів неправильного здійснення розрахунків заборгованості за надані послуги відповідач не надала, колегія суддів вважає, що вимоги ОК «Хвойний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за наданні житлово-комунальні послуги з теплопостачання в розмірі 31 903,91 грн. підлягають задоволенню.

При цьому, апеляційний суд вважає, що у позивача, як правонаступника ТОВ «Теплодім-3», є право вимоги на стягнення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Теплодім-3», яка виникла внаслідок невиконання відповідачем умов договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води від 30.10.2015 року, в частині обов`язку споживача оплачувати послуги у встановлений договором строк.

Право вимоги в ОК «Хвойний», як правонаступника ТОВ «Теплодім-3», підтверджується договором про відступлення прав вимоги від 29.10.2020 року, відповідно до п. 2 якого новий кредитор набуває усі права кредитора, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань споживачів послуги теплопостачання, сплати боржниками грошових коштів, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, право вимагати сплати сум, передбачених ст. 625 ЦК України, тому висновок суду першої інстанції про те, що з наданої стороною позивача копії договору про відступлення права вимоги, укладеного 29 жовтня 2020 року між ТОВ «Теплодім-3» та ОК «Хвойний» (т.1, а.с.25), не вбачається розмір вимог до відповідача, що був відступлений на користь позивача, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Тим більше, що згідно Додатку № 1 до вказаного договору, відповідач ОСОБА_1 входить в перелік власників квартир по АДРЕСА_5 (т.1, а.с. 26-27).

Що стосується відключення відповідача від системи теплопостачання, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) (далі Правила), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (п. 25 Правил).

Підставою для припинення теплопостачання та відповідного нарахування оплати за нього є відключення споживача згідно встановлених норм законодавства, а саме відповідно до положень Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого Наказом № 169 від 26.07.2019 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Із листа Малиновської районної адміністрації № 1778/01-20 від 13.07.2021 року вбачається, що звернень від правління ОСББ «Хвойний» по АДРЕСА_6 , щодо відключення житлового будинку по АДРЕСА_3 , від мереж теплопостачання від котельні ОК «Хвойний» (пров. Хвойний 3) до районної адміністрації не надходило (т.1, а.с.16).

Доводи відповідача щодо відсутності доказів отримання нею послуг не заслуговують на увагу, оскільки нею не надано належних та допустимих доказів того, що належні їй на праві власності квартири у відповідності до Порядку відключені від мереж централізованого опалення (теплопостачання) та обладнані індивідуальною системою опалення.

Самовільне відключення споживачів від мережі централізованого опалення з порушенням установленого законодавством порядку не звільняє споживача від обов`язку щодо оплати відповідних послуг.

Що стосується того, що надання послуг теплопостачання ОСББ «Хвойний» не здійснював, оскільки відповідний договір між відповідачем та ОСББ «Хвойний» з відповідачем ОСОБА_1 не укладено, колегія суддів зазначає, що оскільки з наданих ОСББ «Хвойний» документів вбачається, що 22.12.2020 року закінчено проведення комплексного випробовування (пуско-наладочних робіт) газового обладнання котельні, що підтверджується копією відповідного акту, проте відсутні докази приймання вказаного об`єкту до експлуатації, як передбачено п. 8 цього Акту, п. 4.3. Розділу IV Правил безпеки систем газопостачання, затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року № 285, в матеріалах справи відсутні докази відключення будинку за адресою: АДРЕСА_3 від мереж централізованого теплопостачання у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОК «Хвойний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за наданні житлово-комунальні послуги з теплопостачання помилковим, а доводи апеляційної скарги ОК «Хвойний» слушними, тому вважає за необхідне оскаржуване рішення скасувати на ухвалити нове, яким позовні вимоги ОК «Хвойний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за наданні житлово-комунальні послуги з теплопостачання задовольнити.

Аналогічні висновки зроблені судами у цивільних справах № 521/18809/21, 521/19075/21, № 521/18810/21, № 521/19622/21, які прийняті постановами Одеського апеляційного суду від 13.03.2023 року, від 22.03.2023 року, від 16.05.2023 року, та від 20.11.2023 року, відповідно, і набрали законної сили, у тому числі шляхом відмови у відкритті касаційного провадження Верховним Судом.

Згідно ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОК «Хвойний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за наданні житлово-комунальні послуги з теплопостачання задовольнити і стягнути з ОСОБА_1 на користь ОК «Хвойний заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 31 903,91 грн.

Слід також зазначити, що відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2270 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 207 від 15.11.2021 року (т.1, а.с.3).

За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в сумі 3405 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 532 від 03.11.2023 року (т.2, а.с.10).

Оскільки позовна заява та вимоги апеляційної скарги ОК «Хвойний» підлягають задоволенню, то з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача - ОК «Хвойний» підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270 грн. - за подання позовної заяви та в сумі 3405 грн. - за подання апеляційної скарги.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376 ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» - адвоката Тащі Любомири Юріївни задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу «Хвойний» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за наданні житлово-комунальні послуги з теплопостачання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 року народження, РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «Хвойний», , заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 31 903,91 грн. (тридцять одну тисячу дев`ятсот три гривні 91 копійку), судовий збір в сумі 2270 грн. за подання позовної заяви та в сумі 3405 грн. за подання апеляційної скарги, а всього в загальній сумі 5675 грн. (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 22 березня 2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М.Драгомерецький