Справа № 685/1136/23
Провадження № 2/685/30/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2024 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Самойловича А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь в порядку скороченого провадження з викликом учасників цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2023 року представник ТОВ "Качай гроші" Кузеванова Р.Р. звернулася до суду з позовом, в якому зазначено, що 16 березня 2023 року позивачем було надано кредит ОСОБА_1 в сумі 7455 грн. на підставі договору кредитної лінії № 00-7199585 від цієї ж дати (далі по тексту - кредитний договір).

Позивачем, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх договірних зобов`язань по поверненню кредиту, заявлена вимога стягнути з нього заборгованість за кредитним договором, яка станом на день подачі позову становить 28755,00 грн. і складається із простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі 7455,00 грн. та прострочених платежів по процентах в сумі 21300,00 грн.

Представницею позивача подана заява про розгляд справи за її відсутності.

Від відповідача надійшов письмовий відзив, згідно якого він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свої заперечення мотивує тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи паперові копії кредитного договору створювалися в порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що цей договір підписувався електронним підписом уповноваженого на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тому наявні в матеріалах справи паперові копії спірного договору не можуть вважатися електронними документами (копіями електронних документів), оскільки не відповідають вимогам ст.ст. 5, 7 вищезазначеного закону, та не є належними доказами укладення договорів.

Відповідач зазначає у відзиві, що не укладав договорів кредиту/позики, які долучає представник позивача в якості копій до позовної заяви. Якби він дійсно укладав такі договори, то в обов`язковому порядку мав би здійснювати набір у відповідній електронній формі певної комбінації алфавітно-цифрової послідовності, вказана комбінація мала б відобразитися у вказаній електронній формі та зберегтися на сервері кредиторів для подальшого долучення до кредитних договорів, і позивач мав би надати такі докази. Однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачу, підтвердження пропозиції укладення договору, зокрема довідки про генерацію клієнта, хронології вчинення дій щодо укладення кредитних договорів у формі електронного правочину тощо, що свідчить про неукладеність спірного кредитного договору.

Ще однією з підстав для відмови у позові відповідач зазначає відсутність доказів перерахування коштів (тіла кредиту), оскільки, враховуючи реальний характер кредитного договору, такий договір є укладеним з моменту передання грошей, надання доказів про перерахування кредитодавцем суми грошової позики (кредиту) на зазначений в договорі рахунок позичальника для висування і доведення вимоги позивачем про стягнення з боржника є обов`язковим.

На підтвердження перерахування грошових коштів за спірним кредитним договором та наявності у відповідача боргу позивач надає лише розрахунки заборгованості. Хоча належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розміру є виключно первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Справа розглянута за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

16 березня 2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної лінії № 00-7199585, згідно якого ТОВ «Качай гроші» надає ОСОБА_1 кредит в сумі 7455,00 грн. на 120 днів, з яких 355 грн. утримується як комісія та 7100 грн. перераховується на емітовану банком України карту позичальника № НОМЕР_1 , а він зобов`язаний їх повернути до 14 липня 2023 року або достроково та сплачувати проценти за користування. Процентна ставка за користування кредитом становила 1,0 % в день від суми кредиту в перші 20 днів користування кредитом та 2,5 % в день від суми кредиту в подальшому.

Згідно пункту 7.10 договору сторони домовилися, що цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони кредитодавця в особистий кабінет позичальника для ознайомлення та підписання. Договір набирає чинності з моменту його підписання аналогом власноручного підпису кредитодавця, що відтворений засобами копіювання та накладення кваліфікованої електронної печатки кредитодавця і електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється позичальнику на номер телефону, повідомленого останнім у заяві на отримання кредиту. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання підписом в електронному форматі цього договору вважається направленням кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Порядок укладення електронного договору визначений статтею 11 даного закону, при цьому, згідно частини 12 цієї статті, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному цією статтею, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі.

Позивачем надано позичальнику пропозицію (оферту) укласти кредитний договір, яка ним була прийнята згідно прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) відповідачкою, підписану ним електронним одноразовим ідентифікатором 2045F, таким же чином сторонами було підписано сам кредитний договір.

Враховуючи викладене, в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт укладення спірного договору між сторонами, тому суд не приймає до уваги заперечення відповідача про відсутність доказів на підтвердження даного факту.

На виконання даного договору кредитодавцем в цей же день позичальнику було надано кредит в сумі 7100,00 грн. шляхом перерахування на карту позичальника № НОМЕР_1 в банку-емітенті Приват Банк, визначений у п. 2.1 та в розділі 8 «Позичальник» Кредитного договору та анкеті клієнта, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 28 вересня 2023 року № 433/09, як технологічного оператора платіжних послуг - платіжного сервісу «Platon».

Згідно відомостей з офіційного інтернет-сайту Національного Банку України, ТОВ «Платежі онлайн» («Platon», «PLATON») є технологічним оператором, який надає операційні, інформаційні та інші технологічні функції щодо переказу коштів, повідомлення про внесення відомостей до Реєстру платіжної інфраструктури (РПІ) № 27-0018/16805 від 26 березня 2018 року, тому у суду відсутні сумніви щодо фактичного надходження коштів на вказаний ОСОБА_1 , як позичальником, банківських рахунок. Суд також враховує, що сам відповідач, не визнаючи факту одержання грошових коштів, не надав жодних відомостей з банку щодо відсутності відкритого на його ім`я рахунку з видачею карти з вищезазначеним номером.

Позичальник ОСОБА_1 , відповідно до розділів 2 та 3 кредитного договору, графіку платежів як додатку № 1 до кредитного договору, зобов`язаний був до 14 липня 2023 року повернути отриманий кредит в сумі 7100 грн., сплатити проценти за користування ним в сумі 19170 грн. та комісії за нарахування кредиту в сумі 355 грн., всього 26625 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, наданої позивачем, ОСОБА_1 неналежно виконував свої договірні обов`язки, до обумовленої дати кошти не вніс. Відповідачем також не надано доказів на підтвердження факту внесення коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, тому позовна вимога підлягає задоволенню у вищезазначеному обсязі.

Позивачем не доведено наявність підстав для нарахування процентів в сумі 21300 грн., як заявлено у позові, тому вимога стягнення процентів, що перевищує суму у 19170 грн. задоволенню не підлягає.

Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог - 92,59 %.

В позовній заяві позивачем заявлена також вимога стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу в сумі 8000,00 грн.

Відповідач у своєму відзиві заперечує проти задоволення даної вимоги, оскільки з наданого позивачем акту виконаних робіт адвокатом не вбачається, що гонорар в сумі 8000 грн. взагалі стосується надання правової допомоги по справі щодо стягнення заборгованості конкретно з нього. Відповідач також зазначає, що обсяг виконаних адвокатом робіт не спів мірний фактичним витратам, необхідним для розгляду даної справи, оскільки всі документи адвоката по цій справі мають ш шаблонний (типовий) характер, заповнення яких не вимагає ні значних трудозатрат, ні часу, ні інтелектуального навантаження з боку адвоката.

Судом не вбачається підстав для стягнення з відповідача заявлених витрат на правову допомогу.

Частинами 1 та 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем надано договір № 04/01 про надання юридичної (правничої) допомоги, укладений 04 січня 2023 року між адвокатом Кузевановою Р.Р. та замовником ТОВ «Качай гроші», пунктом 1.2 якого передбачено, зокрема, що адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень надає замовнику консультації і роз`яснення з правових питань та готує процесуальні документи. Згідно п. 3.1 договору, за правову допомогу, передбачену пунктом 1.2, замовник сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі, який фіксується в акті приймання-передачі виконаних робіт.

Позивачем доданий до позовної заяви акт приймання-передачі виконаних робіт, складений 06 жовтня 2023 року, згідно якого адвокат надав, а замовник прийняв юридичну (правничу) допомогу, яка полягає у консультації клієнта та узгодження правової позиції, підготовка проекту позовної заяви, підготовка адвокатського запиту до АО «Ощадбанк» та підготовка клопотання про витребування доказів, всього в кількості 8 год. на суму 8000 грн.

Проте в акті не міститься ніяких відомостей щодо надання правової допомоги у справі щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за спірним кредитним договором, тому і підстав для стягнення заявлених витрат з відповідача немає.

Оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи, тому датою ухвалення рішення, відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 526, 553, 554, 611, 625, 1046, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» () 26625 грн. (Двадцять шість тисяч шістсот двадцять п`ять гривень 00 коп.) заборгованості за Договором кредитної лінії № 00-7199585 від 16 березня 2023 року, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 7455,00 грн. та заборгованості за процентами в сумі 19170,00 грн.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» () 1988,15 грн. (Одна тисяча дев`ятсот вісімдесят вісім гривень 15 коп.) сплаченого при подачі позову судового збору.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» в задоволенні вимоги стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 31 грудня 2024 року.

Суддя Самойлович А.П.