Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 січня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Маняка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

13 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до ТОВ ««Фінансова компанія «АЛАНД», третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтував тим, що про існування виконавчого напису нотаріуса, відкриття виконавчого провадження №65038238, та арешт коштів боржника, дізнався випадково у середині липня 2023 року, коли, перебуваючи у зоні бойових дій, не зміг розрахуватися у магазині за придбані продукти заблокованою платіжного карткою. Вказує, що 25 липня 2023 року звернувся із листом до приватного виконавця за роз`ясненнями, що це за борг, на підставі чого він стягується й просив надіслати йому копії постанов виконавчого провадження та виконавчого документу. 25 серпня 2023 року по пошті було отримано відповідь приватного виконавця Малкової М.В. з відповідними роз`ясненнями, але без надання копій виконавчого напису нотаріуса та постанов виконавчого провадження.

Таким чином, 25 серпня 2023 року із листа приватного виконавця №3160 від 16.08.2023 року йому стало відомо про існування та зміст виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. від 09 березня 2021 року, №5324, про стягнення з нього - ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд»» заборгованості у загальній сумі 13 138,82 грн.

Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки сума боргу не є безспірною, виконавчий напис вчинений нотаріусом без підтверджуючих документів та без доказів направлення йому повідомлення про наявність заборгованості, а відповідний кредитний договір нотаріально не посвідчений.

Виходячи з наведених обставин позивач просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору пояснень щодо позову не надала.

Заяви ( клопотання) учасників справи

Позивачем разом з позовною заявою подано клопотання про витребування доказів, а саме: витребувати у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. первинні документи, на підставі яких було вчинено оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса від 09.03.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №5324.

29.09.2023 позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. У задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

З листа приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. №3160 від 16.08.2023 року вбачається, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження №65038238 з примусового виконання виконавчого напису №5324, виданого приватним нотаріусом ОРНОКО Головкіною Я.В. 09.03.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 13 138,82 гривень. В рамках виконавчого провадження винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, постанова про стягнення основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Заборгованість в рамках виконавчого провадження становить: 13 138,82 гривень - заборгованість за виконавчим документом; 1 313,88 гривень - основна винагорода приватного виконавця; 669 гривень - витрати виконавчого провадження.

Оцінка суду.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами пов`язані із стягненням з позивача на користь відповідача суми заборгованості, стягнення якої було здійснено на підставі виконавчого напису нотаріуса.

В ситуації, що розглядається позивач не погодився із існуванням такої заборгованості і відповідно обґрунтованістю вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Суд звертає увагу, що за загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-12 (далі Закон від 2 вересня 1993 року № 3425-12)).

З іншої сторони, відповідно до статті 18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-12 (далі Закон від 2 вересня 1993 року № 3425-12) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 ).

Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

В даній ситуації при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог Суд враховує висновки Верховного Суду при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 30 вересня 2019 року по справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс 18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».

Також Верховний Суд у своїй постанові від 15 квітня 2020 року по справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105 св 18) звернув увагу на те, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Так само і в даній ситуації укладений кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог.

В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б спростовували позовні вимоги, підтверджували нотаріальне посвідчення кредитного договору, існування безспірної заборгованості, надсилання боржнику відповідної вимоги.

Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, згідно квитанцій АБ «КОМІНВЕСТБАНК» від 13.09.2023 року позивачем було сплачено 1073,60 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати виконавчий напис №5324 від 09.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 13 138,82 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 14, оф.301, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, місце знаходження: 08700,

Київська область, м. Обухів, вул. Київська, 115/1.

Суддя Олена ГОЛЯНА