Справа № 185/3095/24
Провадження № 6/185/793/24
У Х В А Л А

27 грудня 2024 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Павлограді заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача по цивільній справі № 185/3095/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про заміну стягувача по цивільній справі № 185/3095/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якій просить суд замінити стягувача ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

Заява обґрунтована тим, що рішенням Дніпровського апеляційного суду від 07.10.2024. в цивільній справі № 185/3095/24 стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18 березня 2024 року, до завершення навчання або до досягнення ним 23-річного віку. Аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стягуються безпосередньо на користь цієї дитини. Це означає, що повнолітня дитина має право самостійно розпоряджатися коштами, що надаються їй у вигляді аліментів, і аліменти мають бути спрямовані на її рахунок або виплачуватись їй особисто. В рішенні Дніпровського апеляційного суду зазначено, що навчання ОСОБА_4 проходить на агрономічному факультеті, денної форми навчання за спеціальністю 201 Агрономія Дніпровського державного аграрно-економічного університету, який знаходиться в місті Дніпро. Таким чином, повнолітня дитина, яка продовжує навчання, має право на отримання аліментів безпосередньо та самостійно розпоряджатися ними для покриття своїх потреб. У зв`язку з цим, вважає, що стягувачем аліментів повинен бути саме ОСОБА_3 .

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2024 року прийнято заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача по цивільній справі № 185/3095/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до розгляду та призначено її розгляд.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, не повідомили суд про причини не явки, хоча були належним чином повідомлені про день та час слухання справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2024 року скасоване рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року та ухвалене нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задоволені частково та вирішено стягувати з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 18 березня 2024 року до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 23-х років.

На виконання вищевказаною постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2024 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Зазначеній нормі кореспондує частина п`ята статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Системний аналіз зазначених норми закону дає підстави для висновку, що правонаступництво у виконавчому провадженні означає перехід прав і обов`язків сторони виконавчого провадження (стягувача або боржника) від однієї особи (правопопередника) до іншої особи (правонаступника), у зв`язку з правонаступництвом у матеріальних правовідносинах.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 686/5377/18.

Заявник ОСОБА_1 обґрунтовував заяву про заміну стягувача по цивільній справі № 185/3095/24, посилаючись на те, що аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стягуються безпосередньо на користь цієї дитини, повнолітня дитина має право самостійно розпоряджатися коштами, що надаються їй у вигляді аліментів, і аліменти мають бути спрямовані на її рахунок або виплачуватись їй особисто.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Отже, відповідно до вимог ч. 3 статті 199 СК України самостійне отримання аліментів повнолітньою дитиною є її правом. Однак, повнолітній ОСОБА_3 не звертався до суду із відповідним позовом.

Стягувач, яким згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 185/3095/24 є ОСОБА_2 , має право на стягнення аліментів.

Окрім того, право на стягнення аліментів має і ОСОБА_3 , однак, зазначене може бути предметом судового розгляду у іншому позовному провадженні, а тому не може встановлюватися при вирішенні процесуального питання заміни сторони виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного, заява ОСОБА_1 про заміну стягувача задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259-261, 353-354, 442 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача по цивільній справі № 185/3095/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Суддя В.М. Бондаренко