Справа № 646/9298/23
№ провадження 2/646/1101/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2024 року м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді - Клімової С.В.,
за участю секретаря - Герко Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові матеріали цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства « Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, суд,-
Позивач ПАТ « Харківенергозбут» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.
Мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 . За період з 01.12.2020 року по 01.10.2023 рік за вказаною адресою згідно переданих відповідно до вимог п.11 постави №312, п.4.3 ПРРЕЕ, п.1.1 розділу IX Кодексу комерційного обліку від оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго» показання приладу обліку проведено нарахування за електричну енергію у розмірі 55 912,12 грн. Проте вказану суму боргу за виставленими рахунками боржник не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за електричну енергію у вказаному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом
Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 2 684,00 грн., сплачені ним при подачі позову до суду та судові витрати на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 33, 00 грн.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 березня 2024 року було вирішено питання про заочний розгляд справи.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги, які просить суд задовольнити, у разі неявки відповідачів просив винести заочне рішення по справі.
Відповідач в судове засідання також не з`явився. Направлені на його адресу судові повідомлення повернулися до суду з відмітками « адресат відсутній за вказаною адресою».
У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.
Крім того відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, судом розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.
Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
З`ясувавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.
Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Так судом встановлені наступні фактичні обставини.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері; енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 26.10.2018 року № 1268 II; затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закон України 'Про ринок електричної енергії" покладається виконання функції універсальних послуг на закріпленій території, передбачено, що на території Харківської області такі: постачальником визначено ПрАТ "Харківенергозбут.
ПрАТ Харківенергозбут має ліцензію з постачання електричної енергії (постанов: НКРЕКП від 19.06.2018 №505).
Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умов, постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживача (далі Споживач) постачальником універсальних послуг (далі Постачальник) укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634. 641. 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього Договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії" (далі Закон) та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 (далі ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.
Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ Харківенергозбут розміщені на його сайті для публічного доступу: zbutenergo.kharkov.ua.
Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій. що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
У відповідності до абзацу вісімнадцятого пункту 13 розділу XVII Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.
За адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 є побутовим споживачем електричної енергії, що постачає ПрАТ Харківенергозбут.
Враховуючи наведені приписи, та те, що за вказаною адресою фактично спожито електричну енергію, Договір вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті zbutenergo.kharkov.ua з ОСОБА_1 , дані про якого передані від попереднього постачальника AT Харківобленерго.
За період з 01.12.2020 по 01.10.2023 за вказаною адресою згідно переданих у відповідності до вимог п. 11 Постанови № 312, п. 4.3 ПРРЕЕ. п. 1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку від оператора системи розподілу AT Харківобленерго показань приладу обліку проведено нарахування за електричну енергію у розмірі 55 912,12 грн. Проте вказану суму боргу за виставленими рахунками боржник не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за електричну енергію у вказаному розмірі.
За інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 349679938 ОСОБА_1 з 17.08.2021 року є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами.
За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Частиною 1 ст. 68 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Відповідно до п. 5 ч. 2 Закону України Про житлово-комунальні послуги індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з п. 5.10 Договору оплата рахунка Постачальника має бути здійснена Споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього Договору. За умовами п. З комерційної пропозиції розрахунковим періодом є календарний місяць: оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється Споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка Споживачу Постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії.
Відповідно до п. 6.2 Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.
Стаття 13 Конституції України та ст. 319 Цивільного Кодексу України наголошує те, шо «власність зобов`язує». Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечні закону.
Статтею 322 Цивільного Кодексу України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Закон України «Про житлово-комунальні послуги» містить чітке визначення як «індивідуальний споживач». Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, які є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, які користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власні потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлові комунальної послуги.
Згідно із пунктом другим частини першої статті 5 Закону України «Про житлові комунальні послуги» постачання електричної енергії відноситься до комунальних послуг.
Хоч у частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно і: договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закон споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлові комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Абзацом другим ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуг і передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг отриманих ним до укладення відповідного договору.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплати і житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначена правова позиція міститься у Постанові ВСУ від 20 квітня 2016 рок справа № 6-2951 цс 15. також аналогічна позиція висвітлена в Ухвалі ВССУ з розгляд цивільних і кримінальних справах від 05 квітня 2017 року у справі №212/4917/15ц.
Статтею 526 ЦК України встановлені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Докази щодо звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних послуг у матеріалах справи відсутні.
Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 30 770,16 грн, тим самим задовольнивши позовні вимоги.
За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, окрім іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням задоволення позовних вимог, здійснюючи розподіл судових витрат у справі, що розглядається, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені судові витрати зі сплати судового збору та отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35, 00 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 264-265, 274, 279, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 67-68 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд,
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства « Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задовольнити.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали у часті у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua

Суддя: С.В. Клімова