Справа № 345/4280/23
Провадження № 22-ц/4808/319/24
Головуючий у 1 інстанції Гапоненко Р. В.
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

10 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Бойчука І.В., ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 07 грудня 2023 року під головуванням судді Гапоненка Р.В. у м. Калуш у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оріана» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 07 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оріана» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка не може бути прийнята апеляційним судом до розгляду, ураховуючи таке.

Апеляційна скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту, передбаченим приписами ЦПК України (статті 356). Якщо заява, скарга за формою та змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються приписи статті 185 ЦПК України. Для розгляду таких скарг мають застосовуватися приписи ЦПК України, якими врегульовані аналогічні питання, зокрема, щодо учасників цивільного процесу, їхніх прав і обов`язків (статті 42-47, 55-64), судових викликів і повідомлень (статті 128-131), заходів процесуального примусу (глава 9 розділу ІІІ), відкриття провадження у справі (глава 2 розділу ІІІ), розгляду справи по суті (глава 6 розділу ІІІ), апеляційного та касаційного оскарження судових рішень (глави 1, 2 розділу V).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Подана ОСОБА_1 апеляційна скарга містить звинувачення головуючого у справі судді Гапоненка Р.В. в умисному, за домовленістю з посадовою особою відповідача порушенні права позивача на доступ до суду і в результаті відмови у задоволенні позову. Допущені апелянтом висловлювання щодо судді, є порушенням норм процесуального права при поданні апеляційної скарги. Апеляційна скарга за змістом і формою повинна відповідати вимогам ст. 356 ЦПК України без зазначення у ній образливих та надуманих висловлювань із застосуванням будь-яких порівнянь та епітетів.

Використання одними учасниками судового процесу образливих слів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

У висновках Великої Палати Верховного Суду, неодноразово (постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19 та від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19) звернуто увагу на неприпустимість вчинення таких дій (нецензурна лексика, образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників) та вказано, що ці дії суперечать основним засадами (принципами) судочинства, а також його завданню, а з огляду на вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Крім того, відповідно до вимог ст. 356 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» № 3200-IX від 29.06.2023, який введено в дію з 18.10.2023, в апеляційній скарзі, крім іншого, мають бути зазначені відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що у ній не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Згідно ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Апелянт є учасником справи та реалізує свої процесуальні права самостійно, керуючись принципом диспозитивності, і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.

З урахування вищевикладеного, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати апелянту строк десять днів з дня отримання копії ухвали для виправлення недоліків, а саме подання належно оформленої апеляційної скарги, її копій та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи із зазначенням відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету.

Керуючись ст. 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 07 грудня 2023 року залишити без руху та надати апелянту строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

У випадку невиконання у встановлений строк даних вимог апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута апелянту.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Бойчук