Справа № 305/2624/23
Провадження по справі 2/305/110/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2024 року м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області в складі: судді Попової О.М., при секретарі судового засідання Тафійчук М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Рахівського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у сторін є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народжені до реєстрації сторонами шлюбу. 26 січня 2023 року, сторони вирішили зареєструвати шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Рахівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та про що було зроблено відповідний актовий запис № 20 від 26.01.2023 року. Після реєстрації шлюбу відповідач пару місяців проживав разом з позивачкою та їх дітьми. Починаючи з весни 2023 року відповідач перестав з`являтись вдома, знайшов собі інше місце проживання та усунувся від обов`язку утримувати та виховувати їх спільних дітей, та навіть уникає будь-якого спілкування з позивачкою та їх дітьми. За таких обставин позивачка вважає шлюбні відносини між сторонами фактично припиненими. Позивачка є особою з інвалідністю другої групи. Подальше збереження шлюбу позивачка вважає неможливим, оскільки вона вважає, що відповідач ініціював укладення шлюбу з нею, лише з корисливою для нього метою, а саме щоб отримати відстрочку від мобілізації як особа, яка піклується, доглядає та утримує дружину з інвалідністю. Але фактично відповідач живе своїм окремим життям, ні про дітей, ні про позивачку не піклується, проживає окремо та уникає позивачку та дітей. Станом на зараз діти перебувають на повному утриманні, забезпеченні та вихованні позивачки, у вихованні дітей позивачці допомагає її мати, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивачки. Належний рівень життя дітей позивачка сама забезпечити не може, оскільки є особою з інвалідністю, тому вважає, що відповідач, котрий є здоровою та працездатною особою, може та повинен сплачувати аліменти на утримання спільних дітей. Відповідач є працездатною особою, інших дітей або непрацездатнх осіб у нього на утриманні немає, наскільки відомо позивачці, стан здоров`я відповідача дозволяє працювати. Позивачкою вживались заходи щодо досудового врегулювання спору, шляхом спроби досягнути домовленостей з відповідачем щодо добровільної участі в утриманні дітей, але це не дало жодного результату, оскільки відповідач перестав виходити на зв`язок, тому позивачка вимушена звернутись з цього приводу до суду.

Враховуючи викладене, позивачка просить розірвати шлюб Між нею ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , що був зареєстрований 26.01.2023 року Рахівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом № 20. Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 , аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину окремо, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати реєстрації позовної заяви і до повноліття дітей.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, представник позивачки подала до суд заяву, в якій просила проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує.

У відкрите судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов та заяви про розгляд справи у його відсутність не надав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що між сторонами 26 січня 2023 року, зареєстровано шлюб у Рахівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 20, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданим 26.01.2023 року.

З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, примирення між сторонами неможливе.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, сім`я розпалася остаточно, спільне господарство подружжям не ведеться, суд вважає за необхідне ухвалити рішення відповідно до ст. 112 СК України, яким позовні вимоги задовольнити.

Щодо стягнення аліментів на утриманні неповнолітніх дітей суд зазначає наступне.

Сторони у справі є батьками двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12.11.2012 року) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 03.02.2015 року.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 01.11.2023 року підписаним в.о. селищного голови Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області Шімоном Д., позивачка ОСОБА_1 , інвалід другої групи, проживає сама, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сім`я проживає у житловому будинку матері, власного житла немає. Матеріальний стан сім`ї важкий.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. ч. 1-3 зазначеної статті СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначена вимога покладається на суд лише в порядку наказного провадження (ч. 3 ст. 184 СК України).

Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства.

Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, та у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Разом з тим, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На момент ухвалення судом рішення малолітнім: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилося 12 років; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виповнилося 9 років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» 50% прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року становить 3196 грн. (три тисячі сто дев`яносто шість гривень) поділити на 2 тобто 1598 грн. (одна тисяча п`ятсот дев`яносто вісім гривень). За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою дітям сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень на кожну дитину окремо, щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про сдовий збір», судові витрати по сплаті судового збору за дві позовні вимоги, в розмірі 2147 грн. 20 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі ст.ст. 110, 112, СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 430 ЦПК, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 26 січня 2023 року, у Рахівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 20 від 26.01.2023 року.

Шлюб вважається розірваним після набрання рішенням законної сили.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячи п`ятсот) гривень на кожну дитину окремо, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 06.11.2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , судовий збір в користь держави 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок на рахунок: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783 банк отримувача Казначейство України (ЕАП) рахунок отримувача UA0026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106 Призначення платежу *;101; судовий збір на користь держави, за рішенням справа № 305/2624/23.

Рішення суду щодо стягнення аліментів, у частині суми платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового засідання, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Попова