Провадження № 2/761/4516/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 серпня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Бордусенка Б. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завдатку та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення завдатку та моральної шкоди, а саму просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн, а також судові витрати.

Обґрунтувала свій позов тим, що між сторонами було укладено Договір оренди квартири АДРЕСА_1 . Згідно умов Договору Відповідач зобов?язувався надати в оренду вказану квартиру, а Позивач - оплачувати вартість оренди, розмір якої становив 9 000 грн./місяць відповідності до умов Договору, строк дії договору з 19 вересня 2023 року по 18 вересня 2024 рік.

Під час підписання Договору, в якості виконання взятих на себе зобов?язань, Відповідачу були передані грошові кошти в розмірі 10 000 грн., з яких 9 000 грн./місяць та 1 000 грн. завдатку.

23 вересня 2023 року Позивачка повідомила про намір розірвати Договір в односторонньому порядку. На прохання Позивачки повернути залогову суму, Відповідач відмовив. Оскільки Відповідач свої зобов?язання за Договором не виконав, кошти не повернув, вважає його дії протиправними, а тому звернулася до Суду із вказаним позовом за захистом свого порушеного права.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивачка у судове засідання не прибула, повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у попередньому судовому засіданні прохала про розгляд справи без її участі.

Відповідач у судове засідання не прибув, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 19 вересня 2023 року було укладено Договір оренди квартири АДРЕСА_1 .

Згідно умов Договору Відповідач зобов`язувався надати в оренду вказану квартиру, а Позивач - оплачувати вартість оренди, розмір якої становив 9 000 грн./місяць відповідності до умов Договору, строк дії договору з 19 вересня 2023 року по 18 вересня 2024 рік.

Під час підписання Договору, в якості виконання взятих на себе зобов`язань, Відповідачу були передані грошові кошти в розмірі 10 000 грн., з яких 9 000 грн./місяць та 1 000 грн. завдатку.

23 вересня 2023 року, ОСОБА_1 повідомила Відповідача про намір розірвати Договір в односторонньому порядку.

Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків.

Частиною першою статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Відповідно до ч. 1-2 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ч. 1 ст. 572 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1,2 ст. 638 ЦК України).

Зі змісту Договору вбачається, що сума в розмірі 10 000 грн., передавалась Відповідачу в якості забезпечення зобов`язань за Договором найму, а саме сплати орендної плати, а також в якості забезпечення збереження в належному стані речей та меблів, що здавались в найм разом з квартирою, тому залогова сума є заставою, відтак на правовідносини між сторонами поширюється режим застави, а не авансу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється, зокрема, у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Досліджуючи зміст Договору вбачається, а саме з п. 8.2. слідує, що достроково даний Договір може бути розірваний в односторонньому порядку Орендодавцем (без повернення Орендарю передоплати за проживання) у разі:

- використання приміщення не за призначенням;

- порушення громадського порядку;

- перебування у квартирі тварин.

8.3. У разі дострокового розірвання даного Договору з ініціативи Орендаря, Орендар зобов?язується сплатити Орендодавцю штраф (неустойку) у сумі, еквівалентній вартості оренди квартири за 2 (два) місяці проживання.

8.4. Суперечки, що виникли за цим Договором, вирішуються шляхом переговорів. Якщо згоди не досягнуто, справа передається на вирішення до Суду.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Встановивши, що Договір оренди квартири було розірвано в односторонньому порядку за ініціативою Орендаря, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Оскільки судом було встановлено відсутність підстав для задоволення позовних вимог, тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними.

Щодо судових витрат суд дійшов наступних висновків.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, а відтак судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

На підставі ст. 509, 526, 530, 628, 635 ЦК України, керуючись ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 55, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завдатку та моральної шкоди - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , фактичне місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

ОСОБА_2 ,., адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлений 04 вересня 2024 року.

Суддя: