справа № 489/469/24 провадження №2/489/788/24
РІШЕННЯ

Іменем України

24 квітня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі АТ «Сенс Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У січні 2024 року АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 212464,07 грн. та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказано, що 24.03.2024 (допущено описку) відповідач ОСОБА_1 уклав з Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк») угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630627451, відповідно до умов якої отримала кредит та зобов`язався виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені кредитним договором.

Своїх зобов`язань відповідач не виконав внаслідок чого станом на 17.07.2023 утворилася заборгованість в сумі 212464,07 грн.

12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», запис про що внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань 30.11.2022.

Посилаючись на наведені обставини позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача вказаної заборгованості.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 26.02.2024 продовжено розгляд справи у зв`язку та повторно направлено відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.

Правом на дання відзиву відповідач не скористалася.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 26.04.2017 ОСОБА_1 підписав оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якої запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії на наступних умовах: максимальна сума кредиту (кредитної лінії) складає 200000,00 грн.; сума доступного кредиту (кредитної лінії) на момент складання цієї оферти 119300,00 грн.; процентна ставка за користування кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій для зняття готівки у розмірі 35,99 % річних.

Оферта позичальника акцептована АТ «Альфа-Банк» 26.04.2017.

Також 26.04.2021 відповідач підписала Анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб та угоду на використання аналогу власноручного підпису до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

Договором добровільного страхування фінансових ризиків держателів кредитних платіжних карток № 248.630627451.111 від 26.04.2017 установлено, що між ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» та ОСОБА_1 укладено договір страхування предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить закону і пов`язані з непереробними збитками страхувальника у разі несанкціонованого використання третіми особами поточного рахунку, відкритого у АТ «Альфа-Банк» внаслідок крадіжки, розбою або підробки. Страхова сума становить 119300,00 грн.

Надання кредиту та користування кредитними коштами відповідачем позивач підтвердив випискою по рахунку з кредитною карткою WORLD DEBIT MasterCard за період з 26.04.2017 по 17.07.2023, відповідно до якої витрати по рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 , складають 954295,95 грн, надходження 671300,00 грн, поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки 216239,79.

Виписка по картковому рахунку відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, є первинним документом, який підтверджує здійснені по банківському рахунку операції.

Із виписки по рахунку вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, розраховувався за товари та послуги, знімав готівку, частково погашав заборгованість за кредитом, тощо

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором №630627451 від 26.04.2017 станом на 17.07.2023 становить 212464,07 грн. та складається із 48537,72 грн. простроченого тіла кредиту, 162632,90 грн. заборгованості по тілу кредиту, 1293,45 грн. відсотків за користування кредитом.

24.03.2023 АТ «СЕНС БАНК» на адресу відповідача надіслав досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань, в якій вимагав від відповідача протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме: 207473,23 грн.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на AT «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.

Із досліджених судом доказів вбачається, що в позові допущено описку в частині дати укладення кредитного договору - замість вірної дати 26.04.2017, помилково вказано 24.03.2023.

За такого, при вирішенні спору, суд виходить із дійсної дати укладення кредитного договору, що не є виходом за межі позовних вимог.

Правове обґрунтуванням та мотиви суду

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частин першої, п`ятої-шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідженими судом доказами підтверджується, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах передбачених договором.

Але в порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок утворилася заборгованість, яка за розрахунком позивача становить 212464,07 грн.

Між тим, суд не в повній мірі погоджується із розрахунком позивача, з огляду на наступне.

З 10 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VІІІ, що визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері та регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування.

Відповідно частини першої статті 1 цього Закону загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Таким чином, починаючи з 10.06.2017 законодавством України надано право банкам отримувати плату за обслуговування кредиту, оскільки таке прямо передбачено Законом України «Про споживче кредитування».

Такий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 по справі № 467/555/19.

Із укладеного між сторонами договору вбачається, що його укладено 26.04.2017, тобто до набрання чинності наведеним Законом, тому на спірні правовідносини поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, яка існувала на дату укладення кредитного договору.

За положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 по справі № 6-2071цс16 та постанові Верховного Суду від 24.10.2018 по справі № 276/4216/16-ц.

Судом встановлено, що кредитний договір укладено між сторонами 26.04.2017.

Згідно наданого позивачем розрахунку за період з 26.04.2017 по 26.08.2022 сплачено комісію за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 5450,71 грн.

Таким чином нарахування банком комісії не відповідає законодавству, що діяло на момент укладення сторонами кредитного договору та поширюється на спірні відносини після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», так як доказів внесення змін до кредитного договору суду не надано.

Крім того, з із наданих позивачем доказів не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням та обслуговуванням основної картки. Банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються ОСОБА_1 та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування, обслуговування основної картки).

Враховуючи, що згідно наданого позивачем розрахунку, сплачені відповідачем кошти на погашення заборгованості банком були частково в сумі 5450,71 грн. зараховано на погашення комісії з розрахунково-касового обслуговування, що не передбачено договором та не відповідає наведеному вище законодавству, суд приходить до висновку про необхідність перерахунку загальної заборгованості ОСОБА_1 перед банком, а саме зменшення загальної заборгованості за кредитним договором 212464,07 грн. на 5450,71 грн.

У зв`язку з наведеним, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору № 630627451 від 26.04.2017 в загальному розмірі 207013,36 грн.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3105,05 грн. (3186,96 х 97,43%).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 630627451 від 26.04.2021 в загальному розмірі 207013,36 грн. (двісті сім тисяч тринадцять гривень 36 коп.) та судовий збір в сумі 3105,05 грн. (три тисячі сто п`ять гривень 05 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство «Сенс Банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика васильківська, 100;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 24.04.2024.

Суддя І.В.Коваленко