Провадження № 2/727/44/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

02 квітня 2024 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці у складі:

головуючої судді - Бойко М.Є.,

за участю секретаря судових засідань - Васківчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Чернівці, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором №4239862 від 15.03.2021 у загальному розмірі 69 168, 00 грн.; суму збитків, завданих інфляцією, у розмірі 814,32 грн. та 3% річних у розмірі 250,94 грн., а також судовий збір в сумі 2147,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4900,00 грн.

В обґрунтування таких позовних вимог у позові зазначено наступне.

15.03.2021 між відповідачкою та ТОВ «ФК «АРАГОН» було укладено кредитний договір №4239862 у формі електронного документу, підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором, за яким позичальниця отримала кредитні кошти у сумі 4000,00 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 . Проте, свої зобов`язання за договором щодо повернення коштів відповідачка належним чином не виконує, внаслідок чого у неї утворилася вказана у позові заборгованість.

Позивач отримав право вимоги до відповідача за Договором про надання послуг факторингу, укладеним 05.08.2021 між ТОВ «ФК «АРАГОН»» та ТОВ «ВВС-Факторинг».

У подальшому, зменшивши свої позовні вимоги в зв`язку із неправильним їх первісним розрахунком, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за вищевказаним кредитним договором в загальному розмірі 6040 грн., яка складається з наступного: 4000 грн. - сума заборгованості на дату відступлення прав вимоги, 2040 грн. сума нарахованих відсотків за період з 15.03.2021 року по 14.04.2021 року. Також, за невиконання зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідачки 610,00 грн. збитків, завданих інфляцією, та 156, 38 грн. три проценти річних, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України (а.с.86).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін .

15.12.2023 року відповідачка ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено факту укладення договору № 4239862 від 15.03.2021 року його сторонами, зокрема не надано доказів, які б підтверджували, що саме вона була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі та подала заявку на отримання кредиту, отримала логін та пароль в системі та була ознайомлена з усіма істотними умовами договору. Крім того, вважає, що позивач не довів створення наявної в матеріалах справи копії договору кредиту у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», та її підписання електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою, а також не надав доказів того, що вона отримувала примірник спірного договору, як не надав і первинних документів на підтвердження перерахування їй та отримання нею кредитних коштів як то: платіжне доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога, меморіальний ордер.

18.01.2024 року представник позивача - ОСОБА_2 подав до суду відповідь на відзив ОСОБА_1 на позов, в якому звернув увагу суду на те, що згідно підпункту 11.4.5. Кредитного договору від 15.03.2021 року, підписуючи цей договір, Позичальник засвідчує, що він до цього ознайомлений із Правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов?язується неухильно дотримуватись Правил надання кредиту, повний текст яких розміщений на сайті Кредитодавця: https://credit-pro.com.ua.

Зазначив також, що відповідачка добровільно, за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт Товариства: credit-pro.com.ua/, обрала для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначила свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримала грошові кошти у сумі 4000,00 грн., тобто уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Крім того, представник позивача вказав, що відповідачкою не додано доказів, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору №4239862 від 15.03.2021 року вимогам законодавства та про несправедливість його умов. Договір про надання кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачкою не був би укладений. Доказами накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є Довідка щодо ідентифікації Позичальника в системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон», в якій вказані її особисті дані (паспортні дані, номер телефону, електронна пошта), які вона самостійно зазначила при поданні анкети/заявки на отримання грошових коштів в кредит. Як свідчить довідка ТОВ «Платежі онлайн» № 45/10 від 04.0.2023 року, на картку ОСОБА_1 було переведено 4000 грн. згідно умов договору №4239862, отже її протилежні твердження є безпідставними.

29.02.2024 року ОСОБА_1 подала до суду свої письмові заперечення на відповідь на відзив на позов, в яких знову зазначила про те, що, на її думку, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження факту укладення спірного договору на отримання кредиту, ідентифікації її особи та детального розрахунку заборгованості, а також ним заявлено клопотання про витребування доказів з порушенням відповідних вимог ЦПК України. Крім того, відповідачка просила суд у випадку часткового задоволення позову зменшити витрати позивача на правничу допомогу пропорційно до первісно заявленої ним суми боргу у позові.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.01.2024 року задоволено клопотання представника позивача - ОСОБА_2 про витребування доказів в АТ КБ "Приватбанк"; строк для подачі зазначеного клопотання поновлено як пропущений з поважних причин.

28.02.2024 року, на виконання ухвали від 31.01.2024 року, до суду подано витребувану інформацію відносно ОСОБА_1 , в якій вказано, що на ім`я останньої в банку емітовано карту № НОМЕР_2 IBAN НОМЕР_3 , на яку 15.03.2021 року здійснено переказ коштів на суму 4000, 00 грн., а також надано виписку по вказаному картковому рахунку.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача письмово просив судове засідання проводити в його відсутність.

За таких обставин суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити у відсутність учасників справи та без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

15.03.2021 року, між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір №4239862, за умовами якого відповідачці наданий кредит у розмірі 4000 грн. строком на 30 днів, тобто до 14 квітня 2021 року, зі зниженою процентною ставкою: 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується на період строку надання кредиту, зазначеного в п.3.1. цього договору; стандартною процентною ставкою 2,3 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується у межах строку надання кредиту, вказаного в п.3.1. цього договору, якщо позичальник не виконав умови, передбачені п.4.1 даного договору (п.2.1.,3.1.,4.1.,4.2 Договору).

Відповідно до п.3.1. цього договору кредит надається ОСОБА_1 строком на 30 днів, до 14 квітня 2021 року (включно) від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів.

Згідно з п.3.3. Договору кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування відповідної суми на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті на сайті Кредитодавця.

Відповідно до п.3.2 кредитного договору, Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строк, визначений п.3.1 цього договору (а.с.9).

Згідно з п. 3.6 договору кредит надається на умовах сплати процентів і основної суми кредиту в кінці строку дії кредитного договору.

У Додатку №1 до Договору встановлено графік платежів та зазначено, що сукупна вартість позики складає 4000, 00 грн., дата погашення позики по договору: 14 квітня 2021 року, строк користування позикою: 30 днів, процетна ставка 1,7 %, сукупна вартість позики становить 6040, 00 грн., з яких : 4000, 00 грн.- сума позики, 2040, 00 грн.- проценти від суми позики. (а.с.11, зворот).

05.08.2021 року, між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-Факторинг» укладено договір № 05/08.2021 про надання фінансових послуг факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АРАГОН» відступило ТОВ «ВВС-Факторинг» усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли та існують на дату укладення цього договору та визначені в додатку №1 до даного договору, в тому числі і до боржника ОСОБА_1 (а.с.26-38 ).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №4239862 від 15.03.2021 року заборгованість відповідачки за тілом кредиту становить 4000, 00 гривень, заборгованість за відсотками за період з 15.03.2021 року по 14.04.2021 року - 2040, 00 грн., також їй нараховано до сплати інфляційні збитки в сумі 610, 99 грн. та 3 % річних 156, 38 грн.(а.с.89)

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII (надалі - Закон №675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Пунктами 5,6,12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243св20), від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20 (провадження №61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст.263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Згідно із постановою Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-20329св19) не є порушенням норм процесуального права недослідження судом оригіналу електронних доказів за наявності в матеріалах справи паперових копії цих доказів за відсутності обґрунтованих сумнів у їх відповідності оригіналу.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, договір № 4239862 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, укладений 15.03.2021 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «ФК «АРАГОН», містить інформацію про його підписання електронним цифровим підписом обома сторонами Договору, зокрема акцептований позичальницею шляхом його підписання за допомогою одноразового ідентифікатора UА 192638. (а.с.а.с.9-11).

Також, відповідачем була надана копія анкети позичальника з особистими даними, що належать ОСОБА_1 , яка заповнюється для отримання кредиту на сайті відповідача. Анкета скріплена підписом позичальника (аналогом власноручного (електронного) підпису, відтвореним шляхом використання позичальником свого логіна та пароля) (а.с.12).

Виходячи з положень п. 11.4.7 вищезазначеного Договору № 4239862, ОСОБА_1 була ознайомлена з його умовами, договір відповідає її намірам, і вона повністю розуміє його умови та зміст. Також, згідно Розділу 7 цього Договору, підписання ОСОБА_1 вказаного Договору свідчить про те, що вона, зокрема, чітко усвідомлює всі його умови та не перебуває під впливом помилки чи обману, її волевиявлення є вільним та відповідає її внутрішній волі. (а.с. 71)

Зокрема, волевиявлення відповідачки підтверджено вчиненням нею фактичних дій, спрямованих на ознайомлення з умовами договору за допомогою введення коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором для підписання електронного договору, та внесенням її особистих даних, вказаних в анкеті: електронної пошти, фактичної адреси проживання та реєстрації, віку, зайнятості та соціального статусу, ІПН, номеру телефону, серії та номеру паспорту, органу, який його видав та дати видачі паспорту. (а.с. 12) Також, у розділі договору 12 «Адреси, реквізити та підписи сторін» вказані особисті дані відповідачки, які перебувають у її розпорядженні.

Оспорюваний відповідачкою договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора. Без входу позивача на сайт кредитодавця за допомогою логіна Особистого кабінету і пароля Особистого кабінету, без отримання від відповідачки смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, без введення відповідачкою цього одноразового ідентифікатора у відповідному вікні на сайті кредитодавця, кредитний договір між останнім та ОСОБА_1 не був би укладений.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» ім?я ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_4 в банку емітовано карту N? НОМЕР_2 IBAN НОМЕР_3 , на яку 15.03.2021 р. здійснено переказ коштів на суму 4 000,00 UAH. ( а.с.115).

Отже, судом встановлено, що договір №4239862 надання коштів у позику від 15.03.2021 між відповідачкою та ТОВ «ФК «АРАГОН» підписано за допомогою електронногопідпису одноразовим ідентифікатором та він вважається таким, що укладений у письмовій формі у відповідності до ст. ст. 205, 207 ЦК України.

Враховуючи зазначене, доводи відповідачки про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту укладення та підписання нею договору позики є безпідставними, оскільки за нормами Закону «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Аналіз змісту умов договору № 4239862 засвідчує, що останній містить усі істотні умови для відповідного виду договору, з яких сторони досягли згоди.

ТвердженняОСОБА_1 в частині того, що позивачем не доведено факт перерахування їй та отримання нею передбачених умовами договору грошових коштів у розмірі 4 000 грн. також судом відхиляються, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме : інформаційною довідкою платіжного сервісу « Platon» від 04.10.2023 року.

Факт руху грошових коштів на рахунку, відкритому на ім`я відповідачки, позивач підтвердив випискою з рахунку за період з 22.07.2013 по 02.06.2021 року, яка відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, є первинним документом, містить дані про проведені банківські операції і підтверджує факт користування відповідачкою кредитними коштами, отриманими нею за договором № 4239862 від 15.03.2021 року (а.с.116).

Отже, є достатні підстави для висновку про доведеність факту отримання та використання ОСОБА_1 грошових коштів у позику та про те, що сторонами погоджено розмір відсотків.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою таких доказів не надано, хоча в силу положень статей 12, 81 ЦПК України це є її процесуальним обов`язком.

Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України, умови якого ТОВ «ФК «АРАГОН» були виконані, однак відповідачка у передбачений договором строк кредит не повернула.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №4239862 від 15.03.2021 року заборгованість відповідачки за тілом кредиту становить 4000, 00 гривень, заборгованість за відсотками за період з 15.03.2021 року по 14.04.2021 року ( тобто, в межах строку дії кредитного договору) - 2040, 00 грн.

05 серпня 2021 між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-Факторинг» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АРАГОН» відступило ТОВ «ВВС-Факторинг» усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли та існують на дату укладення цього договору та визначені в додатку №1 до даного договору, в тому числі і до боржника ОСОБА_1 (а.с.26-38 ).

Виходячи з зазначеного, встановивши, що кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на передбачених договором умовах та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідачка в порушення умов зобов`язання, з якими вона погодилася, а також наведених у рішенні норм матеріального права у добровільному порядку кредитні кошти не повернула, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Разом з тим, як вбачається з розрахунку інфляційних втрат, наданих позивачем, ним неправильно застосовано індекс інфляції за квітень 2021 року, а саме: 101,9 замість вірного 100,70. (а.с.89)

За таких обставин з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути інфляційні втрати, розраховані за період з 15 квітня 2021 року (у межах заявлених позовних вимог) по 23 лютого 2022 року у розмірі 532, 67 грн.: (100,7 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.08818968; 6 040,00 (сума заборгованості) x 1.08818968- 6 040,00 = 532,67 грн.

Крім того, відповідно до вищезазначених вимог Закону з відповідачки також слід стягнути 3% річних за період з 15 квітня 2021 року по 23 лютого 2022 року, у розмірі 156,38 грн. (6 040,00 x 3 % x 315 : 365 : 100).

Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВВС-Факторинг» заборгованості за кредитним договором №4239862 від 15.03.2021 року у загальному розмірі 6 729,05 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 000 грн., заборгованості за відсоткам у розмірі 2040, 00 грн., інфляційних витрат у розмірі 532,67 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 156,38 грн.

У позовній заяві) позивач ТОВ «ВВС-Факторинг» просив стягнути на його користь також витрати на правничу допомогу в розмірі 4900,00 грн., на підтвердження яких надав Договір № 2023/09/18 про надання правничої допомоги, протокол погодження видів правничої допомоги, Додаткову угоду №1, Акт прийому-передачі наданих послуг, рахунок на оплату правничої допомоги, платіжну інструкцію про оплату правничої допомоги на суму 4 900, 00 грн., довіреність на представництво інтересів позивача адвокатом Юхименком Ю.Ю.

Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 21.11.2023 року, який є невід`ємною частиною Договору про надання правничої допомоги № 2023/09/18 від 18.09.2023 року, виконавцем було надано позивачу наступні послуги на загальну суму 4900 грн. : надання усної консультації вартістю 900 грн. та складання позовної заяви, що вартує 4000 грн.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4900 грн. за надання консультації та складання типової у даних правовідносинах позовної заяви є завищеними, а тому,враховуючи також заяву відповідачки про їх зменшення, визначає суму до стягнення в цій частині з останньої на користь позивача у розмірі 2 000 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжного доручення при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2147,20 грн.(а.с.39).

Позивачем заявлено позовні вимоги на загальну суму 6807,37 грн. (6 040, 00+610,99+156,38), які задоволено частково, в сумі 6 729,05 грн. (6 040, 00+532,67+156,38) грн. Отже, з відповідачки на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2122,50 грн. (2 147,20*98,85%).

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до З ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з З ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» заборгованість за кредитним договором №4239862 від 15.03.2021 року в розмірі 6040,00 грн., інфляційні втрати у сумі 532,67 грн., три відсотки річних у сумі 156,38 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2122,50 грн. та 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Всього 10 851,55 грн.

В іншій частині вимог позову про стягнення інфляційних втрат - відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 04 квітня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВС-Факторинг", адреса: м. Київ, вул. Підвисоцького Професора, буд. 10/10, .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя М.Є. Бойко