Справа № 362/7407/23
Провадження № 2/362/870/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2024 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Васильківський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що він є власником нерухомого майна у вигляді земельної ділянки, яка за постановою державного виконавця перебуває під арештом.

Посилаючись на ту обставину, що такий арешт перешкоджає йому у здійсненні прав власника в повному обсязі, позивач просить скасувати вказаний арешт (а.с. 56 - 61).

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Враховуючи, що судове повідомлення разом із копію ухвали про відкриття провадження та копією позову із додатками надіслані відповідачу за відомою адресою реєстрації місця його проживання повернуто до суду без вручення з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою», керуючись ч. 4 ст. 130 ЦПК України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений належним чином про розгляд справи (а.с. 25, 69, 83).

Оскільки відповідач, який повідомлений про розгляд справи у визначеному порядку, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа, яка отримала судове повідомлення про розгляд справи, копію ухвали про відкриття провадження та примірник позовної заяви з додатками, надала суду письмові заперечення на позов у яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що боржником ОСОБА_2 не сплачено виконавчий збір у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 (а.с. 68, 70, 71 - 73).

Ухвалою від 29 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 80 - 81).

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Із наданої позивачем на підтвердження своїх вимог інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.10.2023 року вбачається, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,1500 гектарів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:002:0115, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11 - 13).

При цьому, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.10.2023 року, містяться відомості про реєстрацію 12.02.2014 року за № 4647367 державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотраріального округу Мурською Н.В. арешту нерухомого майна боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 за постановою старшого державного виконавця Валюх О.В. від 25 січня 2014 року (а.с. 11 - 13).

За змістом письмових заперечень третьої особи судом встановлено, що станом на дату постановлення цього рішення суду виконавче провадження № НОМЕР_1 завершене та на виконанні не перебуває.

Отже, внаслідок зазначеного запису про арешт нерухомого майна, позивач як власник не може в повному обсязі реалізувати свої права власника вказаного нерухомого майна.

Зокрема, вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно із нормами статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник; боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Так, під час розгляду справи встановлено, що позивач набув право власності на зазначену земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 11 листопада 2019 року (а.с. 6 - 9).

Тобто, позивач у встановлений законом спосіб набув права власності на дану земельну ділянку, однак її арешт у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, - є таким, що не стосується боргових чи інших зобов`язань нового власника земельної ділянки та безпідставно обтяжує належне позивачу нерухоме майно.

Частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, заборона відчуження належного позивачу нерухомого майна, порушує права останнього щодо реалізації своїх прав як власника нерухомого майна, а тому таке право позивача слід захистити шляхом скасування арешту вказаного нерухомого майна.

Одночасно, суд звертає увагу на норму частини другої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якої, про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Натомість, виносячи постанову про повернення виконавчого документа стуягувачу, державний виконавець не виконав наведених вимог спеціального закону та не зазначив про зняття арешту з майна у постанові про повернення виконавчого документа, в день її винесення не надіслав органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника та не вчинив дій щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Тобто, саме у зв`язку із невиконанням державним виконавцем прямих вимог норми частини другої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», існує зазначений арешт нерухомого майна та позивач мусить звертатися до суду за захистом своїх прав.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 6).

На підставі викладеного, керуючись статтею 321 ЦК України, статтями 15, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 1 - 13, 19, 23, 27, 34, 76 - 83, 89, 92, 95, 133,258, 259, 263 - 265, 273 - 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов.

Зняти арешт (номер запису про обтяження 34093986 від 12.02.2014 року) накладений постановою старшого державного виконавця Валюх О.В. від 25 січня 2014 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 із земельної ділянки площею 0,1500 гектарів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:002:0115, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (двадцять чотири).

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат грошові кошти в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду - 15 квітня 2024 року.