Справа № 149/117/24
УХВАЛА

"17" січня 2024 р. м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Гончарук-Аліфанова О. Ю. отримавши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Уланівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2024 року до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшла вказана заява.

У поданій заяві ОСОБА_1 зазначає мету встановлення факту здійснення ним догляду за особою з інвалідністю 1 Б групи, що полягає полягає у необхідності доведення наявності у нього підстав, визначених у пп. "ґ" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", яке давало б право на звільнення з цієї служби.

Згідно з ч. 7 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Відповідно до приписів Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) на підставах, передбачених, зокрема, п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них (абз. 1 пп. 2 п. 225).

Таким чином виконання військового обов`язку заявника, забезпечується військовим командуванням військової частини, яке компетентне вирішити питання щодо його звільнення.

Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 22.03.2023 року у справі № 290/289/22-ц.

Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Згідно із п. 2 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, враховуючи визначені законом завдання цивільного судочинства, недопустимим є ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Приймаючи до уваги те, що вимоги заявника пов`язані з доведенням наявності підстав для звільнення з військової служби, яку він на даний час проходить, суд доходить висновку, що за предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги існують у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства та підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 186 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Уланівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що вирішення даного спору віднесено до юрисдикції Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Михайло ВОЙНАРЕВИЧ