Справа № 302/76/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2024 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді: Сидоренко Ю.В.

при секретарі: Царь О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області (, місцезнаходження за адресою: смт.Міжгір`я вул.Шевченка, 77 Хустського району Закарпатської області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 (адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 ), про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

22.01.2024 року позивачка ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Гренджа В.Ю., звернулася до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовом до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Запереділля Хустського району Закарпатської області помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та який був одинокою особою, його дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Їх діти - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

ОСОБА_3 доводився родичем чоловіку позивачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Тому, позивачка та її чоловік доглядали ОСОБА_3 до смерті.

Позивачка вказує, що за життя ОСОБА_3 належав житловий будинок АДРЕСА_2 , що підтверджується будівельним паспортом на забудову земельної ділянки.

Зазначає, що реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведена не була. За цих підстав у ОСОБА_3 на час смерті був відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, яким він володів та користувався за життя. Земельна ділянка виділена під будівництво та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 за життя ОСОБА_3 не була приватизована, Державний акт про право власності на земельну ділянку не видавався.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на нерухоме майно, у тому числі і житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

На час смерті ОСОБА_3 , 1935 року народження, за адресою: АДРЕСА_2 разом з ним ніхто не проживав та не був зареєстрований. Ці обставини підтверджуються довідкою Міжгірської селищної ради за вих. № 1074 від 16.03.2023 року.

За життя ОСОБА_3 , 1935 року народження склав заповіт, яким розпорядився після його смерті передати житловий будинок в АДРЕСА_2 , земельні ділянки, а також все інше майно, яке на день смерті буде належати йому і на яке по закону буде мати право - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , кожному в рівних частках. Даний заповіт складений ОСОБА_3 20.02.2007 року, зареєстрований в книзі нотаріальних дій за № 499 та посвідчений приватним нотаріусом Гримут О.І. 20.02.2007 року. Вказаний заповіт не змінено та не скасовано.

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину за померлим ОСОБА_3 шляхом подання 16 березня 2023 року державному нотаріусу ОСОБА_7 заяви про прийняття спадщини. Чоловік позивачки ОСОБА_2 27 червня 2023 року склав заяву, яку нотаріально посвідчив у державного нотаріуса Дунаєвої О.І., та в якій відмовився від прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_3 .

Незважаючи на той факт, що спадкове майно ОСОБА_3 не є спірним, позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину, державний нотаріус Міжгірської державної нотаріальної контори на її заяву про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виніс 05.01.2024 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_3 , 1935 року народження на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки на дане спадкове майно відсутні правоустановчі документи та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та у пред`явленому позові позивачка просить визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , в цілій частці, в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12.02.2024 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.36).

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05.03.2024 клопотання представника позивача адвоката Гренджа В.Ю., про залучення до участі у справі третьої особи задоволено. Даною ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.74-75).

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Гренджа В.Ю. не з`явилися, про день та час проведення судового розгляду були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду подано письмову заяву представника позивача адвоката Гренджа В.Ю. з проханням розглянути справу без її участі та за відсутністю її довірителя ОСОБА_1 , за наявними у справі матеріалами. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримують у повному обсязі та просять позов задовольнити за наведеними у позовній заяві підставами.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 подав до суду письмову заяву від 05.03.2024 року, в якій просить розглянути справу без його участі, заперечень на позов ОСОБА_1 немає та підтвердив у заяві обставини, наведені ОСОБА_1 у позовній заяві Повідомив суду, що не бажає приймати спадщину за заповітом ОСОБА_3 та просить визнати за його дружиною ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, за адресою: АДРЕСА_2 , в цілій частці, як за спадкоємцем за заповітом.

Представник відповідача: Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, про день та час проведення судового засідання був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомлено, відзив на позов ОСОБА_1 , заперечень проти заявлених нею позовних вимог на адресу суду не подано. Проте, до суду подано 04.03.2024 року письмову заяву керівника Міжгірської селищної ради, в якій вони просять розглянути справу без участі уповноваженої особи селищної ради, за наявними у даній справі матеріалами, проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно не заперечують, такі підтримують, додаткових заяв, клопотань, доповнень не мають.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи №302/76/24, у повному обсязі з`ясувавши обставини у даній справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 87 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Міжгірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області, серії НОМЕР_1 , копія якого є в матеріалах справи (а.с.7).

Згідно довідки, виданої виконкомом Міжгірської селищної ради Закарпатської області за вих.№ 1074 від 16.03.2023 року вбачається, що в будинку АДРЕСА_2 проживав ОСОБА_3 , 1935 року народження, який був постійним мешканцем с.Запереділля. На день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , в житловому будинку АДРЕСА_2 - ніхто не проживав (а.с.11).

Як вбачається з матеріалів справи, при житті ОСОБА_3 , 1935 року народження склав заповіт, який посвідчений 20 лютого 2007 року приватним нотаріусом Міжгірського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 499, та відповідно до якого ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, а саме: житловий будинок в АДРЕСА_2 , земельні ділянки, а також все інше майно, яке на день смерті буде належати йому і на яке по закону буде мати право, заповів - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , кожному в рівних частках (а.с.9).

Даний заповіт не змінювався, не скасовувався та є чинним, про що свідчать відомості з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованої нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори від 16.03.2023 року за № 71826481 та з вказаних відомостей вбачається наявність заповіту, посвідченого 20.02.207 року приватним нотаріусом Гримут О.І., та вказаний заповіт на теперішній час є чинним та був зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 499 (а.с.53).

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71826646, сформованого 16.03.2023 року державним нотаріусом Дунаєвою О.І., вбачається, що вказаним державним нотаріусом заведена спадкова справа № 22/2023 року після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.54).

Як вбачається з витребуваної судом спадкової справи № 22/2023, до нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєвої О.І. із заявою про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 звернулася 16 березня 2023 року ОСОБА_1 , позивачка у даній справі (а.с.48).

21 березня 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , третя особа у даній справі, подав нотаріусу Міжгірської державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом щодо майна померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.55).

Згідно матеріалів вказаної вище спадкової справи № 22/2023, яка заведена 16.03.2023 року державним нотаріусом Дунаєвою О.І., вбачається, що 16.03.2023 року до вказаного нотаріуса звернулася ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_3 . 05.01.2024 року ОСОБА_1 подала державному нотаріусу заяву про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , на спадкове майно у виді житлового будинку АДРЕСА_2 , Та у заяві ОСОБА_1 зазначила, що спадщину вона прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Міжгірської державної нотаріальної контори (а.с.61).

Постановою державного нотаріуса Дунаєва О.І. від 05.01.2024 року відмовлено ОСОБА_1 , позивачу по справі, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який був постійним мешканцем АДРЕСА_2 , з тих підстав, що відповідно до п.4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про право власності на майно, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, на вищевказаний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна (а.с.12).

Згідно будівельного паспорта на забудову земельної ділянки одноповерхового індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_2 , забудовником земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , значиться ОСОБА_3 (а.с.17-22).

Згідно Довідки директора КП «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» за вих № 141 від 23.10.2023 року, яка видана ОСОБА_1 , в тому, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 - не зареєстровано (а.с.27).

Як вбачається з Витягу 13745/П-06.2023 року про осіб, місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано в період часу з 01.04.2016 по 27.06.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 за відомостями Міжгірської селищної ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований при житті за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: будинок АДРЕСА_2 , та виготовленого КП «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» станом на 15.10.2023 року на замовлення ОСОБА_1 вбачається, що вказаний будинок споруджений у 1977 році та складається з: коридору площею 8,51 кв.м., кухні площею 14,11 кв.м., житлової кімнати площею 18,15 кв.м., житлової кімнати площею 18,57 кв.м., житлової кімнати 7,15 кв.м., кладова площею 5,20 кв.м., загальною площею приміщень 71,69 кв.м., житлова площа складає 43,87 кв.м., допоміжна 27,82 кв.м., що вбачається з копії технічного паспорту, який є в матеріалах справи (а.с.23-26).

Як вбачається зі Звіту про оцінку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , складеного оцінювачем ПП «Експерт-Сервіс» ОСОБА_8 зазначено, що станом на дату оцінки 12.01.2024 року вартість вищевказаного об`єкту нерухомого майна становить 152372 гривні (а.с.30).

Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу Україна встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно з нормами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦКУкраїни спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України).

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п.3.1листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013).

В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Згідно з п.п.1,2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК); без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Відповідно до п.23 вказаної Постанови Пленуму, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Статтею 16 ЦК передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 не має можливості оформити спадкове майно за заповітом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у виді житлового будинку АДРЕСА_2 , а тому питання визначення належності нерухомого майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних за наданими документами, що дає суду підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини по даній справі, а також визнання позову відповідачем Міжгірською селищною радою, та ті обставини, що прийняттям спадщини за заповітом позивачкою ОСОБА_1 , з огляду на положення ст.ст.1258,1265 ЦК України, права інших осіб (спадкоємців) не порушуються, оскільки інший спадкоємець ОСОБА_2 ,, який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадшини після смерті ОСОБА_3 , у заяві зазначив, що він відмовляється від прийняття спадшини за заповітом після смерті ОСОБА_3 (а.с.55), іншіх спадкоємців після смерті ОСОБА_9 , окрім позивачки немає, позови про продовження строку на прийняття спадщини ніхто не подавали, тому всебічно дослідивши матеріали даної цивільної справи, а також матеріали спадкової справи № 22/2023, та оцінивши у сукупності наявні у цивільній справі докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

Приймаючи ті обставини, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася ОСОБА_1 , позивачка по даній справі, та реєстрація об`єкту нерухомого майна у виді житлового будинку АДРЕСА_2 своєчасно проведена не була та правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок відсутні, та приймаючи до уваги ті обставини, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_1 , які б мали право на обов`язкову частку до майна померлого, на вказане спадкове майно, не має. Крім того, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги відповідачем не оспорені, відзив, письмові заперечення проти позову відповідачем не подані, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачкою при зверненні до суду в загальній сумі 1523,80 грн. /а.с.1/. Натомість, враховуючи що стороною позивача за окремо поданою завою не заявлялено вимог про відшкодування судових витрат за рахунок відповідача, тому на підставі ст.13 ЦПК України суд не розглядає зазначене питання.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 197-200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) - право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , - в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно зі статтею 273 ЦПК України.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. СИДОРЕНКО