Справа № 716/80/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.04.2024 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Стрільця Я.С.,
секретаря судових засідань Якимик К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову посилається на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по АДРЕСА_1 . У вказаному будинку, крім нього, зареєстровані члени його родини: його племінниця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також пасинок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який протягом тривалого часу за вказаною адресою не проживає. Він, як власник даного домогосподарства, не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідача у житловому будинку, саме тому, просить усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Данищука В.В. попередньо надійшла заява із клопотанням про розгляд спарви в їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовою повісткою за зареєстрованим його місцем проживання, однак до суду повернувся поштовий конверт із відміткою про причини повернення «адресат за вказаною адресою не проживає».
Враховуючи наведене, суд зі згоди сторони позивача ухвалює рішення при проведенні заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяву сторони позивача, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є одноосібним власником житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 . Вказане вбачається із копії договору купівлі-продажу від 05.05.2000 та копії рішення виконавчого комітету Вікнянської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №13/154-2 від 16.06.2008 (а.с.7-8).
У вказаному будинку, крім позивача, також зареєстровані його члени родини, зокрема відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається із облікової картки об`єкта по господарського обліку на 2021 2025 р.р. та акту обстеження матеріально - побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 27.12.2023 (а.с. 9-11).
Згідно вказаного акту обстеження матеріально - побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 , 1987 р.н., зареєстрований в будинку, належному позивачу, але не проживає (а.с.11).
З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, на що отримав відповідь за № 717 від 13.11.2023 про неможливість зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з місця реєстрації без попереднього погодження з військовим комісаром або керівником відповідного органу Служби безпеки України чи служби зовнішньої розвідки України , як того вимагають приписи ст. 8 «Про правовий режим воєнного стану», затвердженого постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 (а.с.12).
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
У відповідності до положень ст.ст. 321, 383 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судовому засіданні показали, що відповідач ОСОБА_2 вже біля 2-3 років не проживає у належному ОСОБА_1 житловому будинку та не утримує його.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом.
Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Положення наведених правових норм вказують про можливість визнання особи такою, що втратила право користування житлом, у разі не проживання понад установлений строк без поважних причин.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач несе витрати по утриманню будинку, сплачує комунальні платежі, відповідачу жодних перешкод у користуванні жилим приміщенням ні позивачем, ні іншими членами сім`ї, не чинилось. В свою чергу реєстрація відповідача у її будинковолодінні перешкоджає вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд.
З огляду на наведене, враховуючи те, що відповідач у належному позивачу будинку більше року не проживає без поважних причин, спільного господарства з позивачем не веде, тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст. 316, 318, 319, 383, 391 ЦК України, ст. 3 СК України, ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 13, 128, 130, 235, 247, 259, 263 - 265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Чернівецького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи :
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 28.01.2000 Заставнівським РВ УМВС в Чернівецькій області;
представник позивача: адвокат Данищук Василь Вячеславович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000382, видане 24.05.2019 Радою адвокатів Чернівецької області, діє у справі на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ №1075722 від 15.01.2024;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Дата складення повного судового рішення: 02.04.2024
Суддя Я.С. Стрілець