П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року м. Київ

Справа №754/34/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/4036/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Бевзи А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Галась І.А., 21 липня 2023 року у м. Києві, за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення порядку користування житлом та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення порядку користування житлом,

В С Т А Н О В И В

08 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_6 звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі посилаючись на те, що судом при постановленні рішення не було вирішено позовні вимоги, викладені в зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою та відшкодування витрат на утримання майна.

21 липня 2023 року позивач ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції пояснення по заяві про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої просив відмовити у задоволенні додаткового рішення. А саме вказував, що позивачем за зустрічним позовом не був доведений визначений розмір витрат на утримання квартири. До того, ж позивачем ОСОБА_2 частина комунальних послуг була сплачена відповідачем. Крім того, в квартирі є взагалі частина, що належала померлій доньці позивача, на даний час вирішується питання щодо спадкування зазначеної частки. Тому точну суму витрат на кожного співвласника порахувати неможливо.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення - залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем за зустрічним позовом не був доведений факт витрат на утримання квартири як і той факт, що позивач за первісним позовом відмовлявся сплачувати утримання квартири (комунальні послуги). Також вказано на те, що перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним.

Не погодився із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 , ним подана апеляційна скарга, в якій він вказує на незаконність ухвали суду у зв`язку з порушенням норм процесуального права, та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує на те, що судом першої інстанції в рішенні суду від 15 травня 2023 року не вирішені позовні вимоги, викладені в зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою та відшкодування витрат на утримання майна, хоча позивачем та його представником подавалися відповідні докази та надавалися пояснення.

Зазначає, що ухвала суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового рішення не містить жодних мотивів та обгрунтування.

Крім того, суд першої інстанції, як в рішенні так і в ухвалі вказує відповідача за основним позовом ОСОБА_3 позивачем за зустрічним позовом, що не відповідає дійсності, оскільки вона не подавала зустрічного позову.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених і ній.

Позивач ОСОБА_2 заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому, керуючись ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просив: визначити порядок користування жилим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши у користування ОСОБА_2 одну ізольовану кімнату, площею 12,7 кв.м. (приміщення № 2 згідно технічного паспорта квартири), а також виділивши у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дві кімнати - приміщення АДРЕСА_2 площею 10,4 кв. м та приміщення №3 площею 17,7 кв. м згідно технічного паспорту квартири, з верандою площею 0,9 кв.м, залишивши у спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 коридор площею 6,2 кв. м із антресолями та вбудованими шафами, ванну площею 2,1 кв. м, вбиральню площею 1,2 кв. м, кухню площею 6,8 кв. м; усунути ОСОБА_2 перешкоди щодо користування коридором площею 6,8 кв. м, шляхом зобов'язання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надати ОСОБА_2 доступ до антресолей та вбудованих шаф у коридорі; судові витрати покласти на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ..

У березні 2023 року відповідачі звернулись із зустрічним позовом, в якому просили: визначити порядок користування жилим приміщенням, а саме такий порядок користування квартирою, згідно якого виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 кімнати (приміщення) 1 і 3 (за технічним паспортом), площа яких складає 10,4 кв.м та 17,7 кв.м. з верандою площею 0,9 кв.м. та виділити позивачу ОСОБА_2 кімнату (приміщення) 2 (за технічним паспортом) 12,7 кв.м., залишивши у спільному користуванні коридор, площею 6,2 з антресолями та вбудованими шафами, ванну площею 2,1 кв.м., вбиральню площею 1,2 кв.м., кухню площею 6,8 кв.м.; усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 місцями загального користування у квартирі АДРЕСА_3 , якими є коридор, ванні, убиральня, кухня, зобов'язавши ОСОБА_2 звільнити зазначені приміщення від принесеного ним сміття, мотлоху та інших предметів; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4638,70 грн як понесені ОСОБА_1 витрати за належну ОСОБА_2 частину квартири, на її утримання.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення порядку користування житлом, усунення перешкод у користуванні - залишено без задоволення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення порядку користування житлом - залишено без задоволення.

В мотивувальній частині рішення суд першої інстанції вказав на те, що кімнат, які б точно відповідали розміру частки кожного зі співвласників у квартирі немає. Визначений сторонами порядок користування квартирою не враховує інтересів спадкоємців померлого власника частини квартири - ОСОБА_7 , а отже не може бути визначений судом, як такий що відповідає вимогам закону.

При розгляді вимог зустрічного позову про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених витрат на утримання квартири суд вказав на те, що позивачем за зустрічним позовом не був доведений визначений ними розмір - 4638,70 грн витрат на утримання квартири АДРЕСА_3 (а.с.133).

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове рішення у справі №754/34/23 про усунення перешкод в користуванні квартирою та відшкодування витрат на утримання майна за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яким задовольнити вказані позовні вимоги.

Заява мотивована тим, що судом першої інстанції не було вирішено позовні вимоги, викладені у зустрічному позові про усунення перешкод в користуванні квартирою та відшкодування витрат на утримання майна, хоча ним та представником подавалися відповідні докази та надавались пояснення, тобто були надані усі необхідні докази для задоволення його позову.

Статтею 270 ЦПК України передбачено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

З наведених обставин справи вбачається, що в мотивувальній частині рішення від 15 травня 2023 року суд першої інстанції вказав на обставини неможливості визначення сторонам у справі порядку користування житловими приміщеннями. Судом здійснена загальна оцінка доводів сторін у справі, оскільки вимоги первісного і зустрічного позову були заявлені щодо визначення порядку користування одним житловим приміщенням і були взаємовиключними. А отже вимога зустрічного позову була вирішена судом першої інстанції під час ухвалення основного рішення.

Що стосується вимоги зустрічного позову про стягнення витрат на утримання квартири в розмірі 4638,7 грн, то в тексті основного рішення судом першої інстанції вказано на її недоведеність. А отже і ця вимога зустрічного позову була вирішена судом першої інстанції під час ухвалення основного рішення.

Вказане свідчить про те, що судом першої інстанції були вирішені заявлені у зустрічному позові вимоги, що унеможливлює ухвалення додаткового рішення.

Виходячи з вимог процесуального закону перегляд ухваленого рішення суду може бути здійснений лише в порядку апеляційного і касаційного оскарження. Рішення суду першої інстанції від 15 травня 2023 року в апеляційному порядку не оскаржувалось і не становить предмет даного розгляду, так як апеляційна скарга була подана виключно на ухвалу суду від 21 липня 2023 року. А отже посилання відповідача ОСОБА_1 на те що ним були надані усі необхідні докази для задоволення його позову, не можуть бути прийняті до уваги суду в якості підстав для ухвалення додаткового рішення.

З наведеної норми процесуального закону слідує, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених законом, і воно не може змінювати суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Таким чином, слід погодитись з висновком суду першої інстанції, що процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є невирішення певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, разом з ухваленням судового рішення у справі, натомість вирішення всіх позовних вимог в основному рішенні унеможливлює ухвалення додаткового рішення, так як вказане призведене до перегляду вже ухваленого рішення тим самим судом, що є неприпустимим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, і не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням норм процесуального права. Тому апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 08 лютого 2024 року