ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року

м. Харків

справа № 638/3145/21

провадження № 22-ц/818/211/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2023 року ухвалене у складі судді Рибальченко Л.М.,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк ) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг№ б/н від 16 червня 2017 року, що станом на 19 січня 2021 року дорівнює 204729,41 грн та вирішити питання про стягнення судових витрат.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що 16 червня 2017 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір № б/н ( надалі Кредитний договір), відповідно до умов якого ОСОБА_1 відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. У подальшому відповідач ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 10 серпня 2018 року отримав картку типу: преміальна картка World Black Edition (кредитний ліміт до 200000 грн). Згідно умов договору ОСОБА_1 зобов`язався щомісяця та у визначені у договорі строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та комісію. У порушення умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні обов`язкові мінімальні платежі в результаті чого станом на 19 січня 2021 року має заборгованість в розмірі 204 729,41 грн, що складається з: 186 350,92 грн заборгованість за кредитом ( 132 301,71 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту та 54 049,18 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 9 317,50 грн заборгованість за нарахованими відсотками та 9 060,99 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16 червня 2017 року у розмірі 186 350 (сто вісімдесят шість тисяч триста п`ятдесят) грн 92 коп. та судовий збір у розмірі 2795 (дві тисячі сімсот дев`яносто п`ять) грн. 17 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що судом за результатом розгляду справи встановлені підстави для задоволення позовних вимог в частині заборгованості за тілом кредиту.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не повно встановлені обставини у справі та зроблені висновки що не відповідають фактичним обставинам у справі та вимогам закону. А саме, законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120- IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнили пунктом 18 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється вії відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Згідно п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України пом`якшує становище особи, оскільки на період дії воєнного стану скасовує відповідальність за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У свою чергу, зазначена обставини виключає можливість задоволення позовних вимог, проте суд першої інстанції проігнорував вище вказані норми права та не застосував їх під час розгляду справи.

Також, сторона Позивача не надала жодних документів, які б підтверджували повноваження Гребенюка О.С. на представництво інтересів АТ КБ «Приватбанк» в суді. Відтак, Відповідач переконаний, що суд першої інстанції повинен був повернути позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» без розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість.

Згідно пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та ( або) резолютивної частини.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 186350,92 грн.

Такі висновки суду першої інстанції, не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що 16 червня 2017 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів банку, Умови та правила надання банківських послуг.

Відповідно до довідки наданою АТ КБ «Приватбанк», відповідачу були видані наступні кредитні картки: 21.03.2019 - НОМЕР_1 ; 10.08.2018 - НОМЕР_2 ; 13.02.2020 - НОМЕР_3 .

В позовних вимогах АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути заборгованість за кредитним договором від 2017 року. При цьому жодної карти позивачем відповідачу видано не було.

З виписки по рахунках ОСОБА_1 за договором № б/н наданого позивачем, вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами наданими позивачем, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, отримував кошти через банкомат, тощо.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 19 січня 2021 року у ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» мається заборгованість в розмірі 204729,41 грн., а саме: 186350,92 грн. заборгованість за кредитом; в т.ч.: 132301,71 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 540549,18 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9317,50 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 9060,99 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Також зазначений розрахунок містить інформацію про погашення поточної заборгованості за поточним тілом кредиту - 288088,21 грн, погашену заборгованість за простроченим тілом кредиту 53042,31 грн, погашену заборгованість по нарахованим відсоткам 38023,73 грн, погашену заборгованість по простроченим відсоткам 26244,71 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «ПриватБанк»).

Відтак, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

ОСОБА_1 16.06.2017 року підписав анкету-заяву, яка не має інформації, який вид картки отримав відповідач, який було встановлено кредитний ліміт та інформації скільки кредитних коштів було надано відповідачу. Також, жодної карти видано не було.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що 20.05.2019 року ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт на суму 200000,00 грн якими він користувався проте, згідно розрахунку відповідач періодично здійснював погашення за наданим кредитом та вніс кошти на суму яка значно перевищує тіло кредиту (т. 1 а.с. 9 зворот).

Із розрахунку заборгованості вбачається, що при здійсненні розрахунку за договірними зобов`язаннями ОСОБА_1 . Банк використовував процентну ставку (поточну) 3,1%, процентну ставку (прострочена річна) 74,4 %, процентна ставка на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, річна 74,4%, які не були визначенні сторонами при підписанні анкети-заяви від 16.06.2017 року.

Матеріали справи не містять підтверджень того, що такі умови, взагалі існували та були погоджені відповідачем на момент отримання кредитних коштів.

Щодо долученої Інформаційної довідки підписаної ОСОБА_1 10.08.2018 року в якій наявна інформація про відсотки судова колегія зазначає наступне.

На момент отримання кредитного ліміту в сумі 200000,00 грн 20.05.2019 інформаційна довідка підписана ОСОБА_1 10.08.2018 втратила свою дію, оскільки інформація що діяла на момент підписання зберігала свою чинність та актуальність до 25.08.2018 (т. 1 а.с. 19 -21 зворот).

Таким чином, підстави для застосування положень довідки відсутні.

У заяві позичальника від 16 червня 2017 року процентна ставка не зазначена.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16 червня 2017 року, посилався на «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток Platinum, World Black Edition, Worid Elite, Infinite, Visa Signature» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Паспорт споживчого кредиту суд не може прийняти до уваги, як достатній, належний та допустимий доказ, виходячи з того, що він має виключно інформаційний характер, що прямо випливає з його змісту.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Судом першої інстанції вірно зроблено висновок, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті..

Проте, судова колегія не погоджується із сумою в розмірі 186350,92 грн, яку стягнув суд першої інстанції не врахувавши погашення заборгованості по помилково нарахованим відсоткам в сумі 38023,73 грн та по простроченим відсоткам в сумі 26244,71 грн

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду слід змінити в частині визначеної судом суми заборгованості за тілом кредиту та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ Приват Банк заборгованість за тілом кредиту зменшену на розмір безпідставно нарахованих боржнику відсотків у розмірі 122082,48 грн.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги АТ Приват Банк задоволено частково, тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь АТ Приват Банк в сумі 1831,23 грн, а з АТ «Приват Банк» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги на користь ОСОБА_3 у сумі 1693,87 грн.

Керуючись ст.ст.367,369,374, п.п. 1,4ч. 1 ст.376, ст.ст.381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2023 року змінити в частині визначеної судом суми, що підлягає стягненню.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16 червня 2017 року у розмірі 122082 (сто двадцять дві тисячі вісімдесят дві) грн. 48 коп. та судовий збір в сумі 1831,23 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Приват Банк Банк» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) судовий збір у сумі 1693 (одна тисяча дев`яносто три) грн 87 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31.01.2024

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук