Справа № 282/887/22
Провадження № 2-п/282/1/24
У Х В А Л А

Іменем України

20 лютого 2024 року

смт.Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Носач В.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про зупинення виконавчого провадження ,-

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2024 року представник заявника звернувся до суду з заявою про зупинення виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2023 року по цивільній справі №282/887/22 за позовом АТ «Кредобанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - позов задоволено та вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №47-17 від 23.08.2017 у розмірі 384728 гривень 58 копійок, та стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 5770 гривень 93 копійки.

02 жовтня 2023 року приватним виконавцем округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. відкрито виконавче провадження №72910620 щодо виконання виконавчого листа №282/887/22 виданого Любарським районним судом.

17 січня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,6145 га. Оформлено та подано форму документації щодо лота земельних торгів. Аукціон призначено на 21 лютого 2024 року.

14 лютого 2024 року заявником було подано заяву про перегляд заочного рішення Любарського районного суду Житомирської області від 21.04.2023 року по цивільній справі №282/887/22. А тому, представник заявника просить зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №282/887/22 виданого 06.06.2023 Любарським районним судом.

Суддя, вивчивши матеріали заяви, вважає, що клопотання ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про зупинення виконавчого провадження не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.129,129-1 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Одним із основних засад судочинства, зокрема є обов`язковість судового рішення.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Згідно п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов може бути забезпечено шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Проте, в даному випадку не має місце оскарження боржником виконавчого документу у судовому порядку. Так, відповідач не подавав заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню тощо, а просить переглянути ухвалене судом заочне рішення, що не є оскарженням виконавчого документу в розумінні п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України.

Крім того, наслідком перегляду заочного рішення є постановлення судом ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення або скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду.

Зазначені норми процесуального закону, що врегульовують питання забезпечення позову та перегляду заочного рішення не передбачають можливість забезпечення заяви відповідача про перегляд заочного рішення, оскільки така заява не містить і не може містити жодних позовних вимог, які могли б бути забезпечені в порядку забезпечення позову, а право відповідача на відновлення судового розгляду забезпечується переглядом судом заочного рішення.

Окрім того, ст.37, 38 ЗУ «Про виконавче провадження» містять вичерпний перелік підстав обов`язкового та можливого зупинення державним виконавцем виконавчого провадження. Відповідно до ст.37 ч.4 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у випадку зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Про такі ж подібні види забезпечення позову йдеться в п.5, 6 ст.150 ЦПК України.

Тобто, при застосуванні ЗУ «Про виконавче провадження» або ст.150 ЦПК України наступають ті самі правові наслідки, які перешкоджають подальшому вчиненню дій з виконавчого провадження.

Незважаючи на подібність положень, за своєю правовою природою зупинення виконавчого провадження та вжиття видів забезпечення позову за ст.150 ЦПК України різні, оскільки при застосуванні закону проходить тимчасове зупинення виключно сфери дії примусового виконання боржником рішення, а при застосуванні ЦПК України тимчасово втрачається правова сила того рішення, що зупинено.

Отже, законодавством чітко визначено обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме: питання про зупинення виконавчого провадження вирішується державним виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Враховуючі викладені норми права, суддя дійшов висновку про відмову у задоволені клопотання ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, оскільки в компетенцію суду при вирішення заяви про перегляд заочного рішення, яке знаходиться на стадії виконання, не входить вирішення питання про зупинення виконавчого провадження.

Керуючись ст.150-153,260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка дії в інтересах ОСОБА_2 ,про зупинення виконавчого провадження відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.М. Носач