Єд. унік. № 243/5524/23
Провадження № 2/243/320/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.,

за участю секретаря Каліберди А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, діючи з використанням власних технічних засобів на підставі наказу голови суду № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022 року, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 20.12.2020 року, відповідно до якої було відкрито картковий рахунок із кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та який у подальшому збільшився до 54000 грн. Підписані відповідачем заява, «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи банку» складають між банком і позивачем Договір про надання банківських послуг. АТ Комерційний банк «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконало в повному обсязі, надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не виконав покладених на нього договором обов`язків, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. З огляду на зазначене, просить стягнути з відповідача заборгованість, яка, станом на 20.03.2023 року становить суму 58507,89 грн та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 50864,80 грн та 7643,09 грн заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом. Судові витрати просить стягнути з відповідача.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач та його представник до судового засідання не з`яви вилися, надали додаткові пояснення у справі, в яких зазначили про розгляд справи без їх участі.

В своїх поясненнях вказали, що на обґрунтування позовних вимог позивач посилається на підписання відповідачем заяви б/н від 20.12.2010 року, а тому, заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послут», «Тарифами» складає між відповідачем та позивачем договір про надання банківських послуг. Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та саме ці правила договору, а також саме ці тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними. Таким чином позовні вимоги є недоведеними. Щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, зазначає, що Законом України № 2120 внесено зміни, які передбачають, що починаючи з 24.02.2022 року та у період дії в Україні воєнного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за відповідним договором, до позичальника не можуть бути застосовані штрафні санкції за таке прострочення. Відтак, громадяни не несуть відповідальність перед фінансовою (кредитною) установою, якщо прострочать зобов`язання за кредитом, зокрема: всі штрафи, пені та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані з 24.02.2022 року за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, підлягають списанню. Крім того, вказує, що відповідач має II групу інвалідності, тому з нього не може бути стягнуто суму судового збору. Просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник позивача надав заперечення, в яких вказав, що в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, в Умовах та Правилах надання банківських послуг надання банківських послуг та Тарифах. На підставі вказаної заяви, умов та правил банківських послуг, що розташовані на сайті Банку, відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 . Банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 13 років, позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав розмір процентних ставок та інші умови обслуговування та повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписання договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. До матеріалів справи долучено «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з якого вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,3 % (27,6 %) на рік. З виписки по картковому рахунку вбачається що відповідач до певного часу користувався грошима, частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр-розрахунок не наданий, судово-економічна експертиза по справі не призначалась. Також зазначив, що банком не заявлено вимог про стягнення неустойки, а тому заперечення позивача щодо списання штрафів, пені та інших платежів не заслуговують на увагу суду. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, письмові заперечення сторін, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг. Для реалізації зазначеної цілі відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.12.2010 року.

В матеріалах справи міститься копія заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг у "Приват банку" з підписом ОСОБА_1 та зазначенням його анкетних даних.

Відповідач в заяві підтвердив свою згоду на те, що дана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку www.privatbank.ua, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Підтвердив також, що ознайомився та згодний з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також підтвердив, що зобов`язується їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Паспорт споживчого кредиту.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 20.12.2010 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , станом на 20.03.2023 року, вбачається, що така становить 50864,80 грн - заборгованість за кредитом та 7643,09 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» за договором, підписаним із ОСОБА_1 , останньому надавались наступні кредитні картки: 03.06.2011 - картка Універсальна з терміном дії до 02/15, 30.05.2007 - картка Універсальна з терміном дії до 05/15 року, 22.04.2013 - WGMMS Debit MasterCard standard з терміном дії до 04/17; 09.11.2013 - картка Універсальна Gold з терміном дії до 07/17; 19.08.2014 - картка Універсальна Gold з терміном дії до 01/18; 04.01.2018 - картка Універсальна Gold з терміном дії до 06/21; 31.05.2021 - картка Універсальна Gold з терміном дії до 04/25.

За довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку відбувся 30.05.2007 року, кредитний ліміт позичальнику встановлено 09.11.2013 року у сумі 14000 грн., максимально ліміт був збільшений 02.03.2021 року до 54 000 грн. та зменшений до 00 грн. 06.08.2021 року.

Також матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 31.05.2021 року та банківську виписку по рахунку ОСОБА_1 за договором №б/н за період 30.05.2007 22.03.2023 року, з якої вбачається наявність заборгованості станом на 22.03.2023 року у сумі 58507,89 грн.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З досліджених судом доказів вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, частково сплачував заборгованість за договором, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті.

Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача суми боргу за тілом кредиту та про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного кредиту, оскільки укладення кредитного договору між сторонами підтверджується в сукупності належними та допустимими доказами.

Щодо вимог банку по процентах за користування кредитом слід зазначити наступне.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює АТ КБ «ПриватБанк».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В анкеті-заяві від 20.12.2010 року, яку підписав відповідач, розмір процентної ставки не зазначено.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені,штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив також стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20.12.2010 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщених на сайті банку.

Відповідно до ч.1 с. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять особистого підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви позичальника.

Без наданих підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та Правил, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, відповідають нормам закону. Доводи апеляційної скарги цього також не спростовують.

Крім того, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді штрафів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Надані позивачем Умови не містять підпису позивальника ОСОБА_1 .

Також слід зазначити, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні з ОСОБА_1 договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

За таких обставин не можна вважати вказані Умови складовою частиною укладеного між сторонами договору від 20.12.2010 року.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7643,09 грн задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач, при зверненні до суду сплатив суму судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 від 15.11.2022 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи.

Згідно положень п.9 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Відповідно до положення ч.6 ст. 141 ЦПК України, витрати позивача зі сплати судового збору підлягають компенсації за рахунок держави, пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2333,38 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 1054, 1216-1218, 1220, 1261, 1268, 1281, 1282, 1296, 1297 ЦК України та ст.ст. 2, 19, 76-81, 89, 229, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (рах № НОМЕР_4 , , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.12.2010 року у сумі 50864,80 грн.

Понесені Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк витрати зі сплати судового збору у розмірі 2333,38 грн компенсувати за рахунок держави.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 02.02.2024.

Суддя Слов`янського міськрайонного

суду Донецької області Д.В.Воронков