Справа № 753/6666/23
Провадження № 2-др/761/39/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Притули Н.Г.,

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 позику в сумі 34 000 доларів США 00 центів, що станом на 15.04.2023 року становить 1 243 040 гривень 00 копійок та 11 047,34 грн. судового збору, а в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу - відмовлено.

Разом з тим, 29.11.2023 року до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн.

Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі та просив задовольнити заяву.

Так як неявка сторін належним чином повідомлених про час та місце слухання справи не є перешкодою для подальшого розгляду заяви, суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали вищезазначеної справи суддя вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, задовольнивщи частково заяву представника позивача, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 позику в сумі 34 000 доларів США 00 центів, що станом на 15.04.2023 року становить 1 243 040 гривень 00 копійок та 11 047,34 грн. судового збору, а в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу - відмовлено.

У позовній заяві уповноважений представник позивача не вказав суму витрат на правничу допомогу яку очікує понести позивач.

У заяві про ухвалення додаткового рішення, яка 29.11.2023 року надійшла до суду представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 18 000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Крім того у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року в справі №648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В той же час, необхідно зазначити, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 160/19098/21 від 01 лютого 2023 року).

На підтвердження обставини викладених у заяві про стягнення судових витрат понесених ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом в суді цієї справи представник позивача надав до суду: копію Договору №11-04/23 про надання правничої допомоги від 11.04.2023 року; копію детального опису наданих послуг від 25.11.2023 року, виконаних адвокатом по цивільній справі №753/6666/23; копію акту приймання-передачі наданих послуг до Договору №11-04/23 від 25.11.2023 року; копію квитанції до прибуткового касового ордера №25-11/23 на суму 18 000,00 грн. від 25.11.2023 року.

Надаючи оцінку наведеному в детальному описі наданих послуг від 25.11.2023 року, де викладено об`єм виконаних адвокатом робіт та витрачений ним на це час, зокрема вказано, що на підготовку та подачу позовної заяви до суду було витрачено 3 год., що становить 9 000,00 грн., суд зазначає, що витрачання 3 год. на підготовку та подачу позовної заяви до суду є надмірним для фахівця в галузі права, а розумний і реальний час, який був би витрачений на надання таких послуг з врахуванням складності справи, не повинен перевищувати загалом 2 год., що складає 6 000,00 грн.

Щодо стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу за усну консультацію, підготовку та узгодження правової позиції по справі в розмірі 3 000,00 грн., варто зазначити, що вказана вартість послуги є неспівмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, а тому суд вважає за можливе стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу за усну консультацію, підготовку та узгодження правової позиції по справі в розмірі 1 000,00 грн.

Водночас, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, а також те, що позов був задоволений частково, суд вважає, що заява представника позивача підлягає частковому задоволенню та з ОСОБА_3 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 660,00 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 144, 259, 260, 270, 353 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 660 (десять тисяч шістсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Г. Притула