ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/23125/17

Провадження № 22-ц/4820/1/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2021 року в складі судді Стефанишина С.Л. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про визнання незаконними та скасування рішень сесії Хмельницької міської ради.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що йому належить на праві власності об`єкт нерухомого майна - водонапірна башта площею 64,3 м2 за адресою АДРЕСА_1 (складовою частиною даного об`єкта є огорожа), що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.07.2003 р. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.07.2017 р.

05.05.2003 р. між ним та Хмельницькою міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки № 823, згідно з яким йому було надано в оренду строком на 5 років земельну ділянку по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1851 га під водонасосну станцію на умовах благоустрою прилеглої території та її освітлення.

22.12.2008 р. між ним та Хмельницькою міською радою був укладений ще один договір оренди земельної ділянки - № 39, за яким йому була передана в оренду строком на 3 роки земельна ділянка із земель житлової та громадської забудови по АДРЕСА_1 , площею 1851 м2 під торгівельний майданчик для торгівлі непродовольчими товарами (проте через ряд причин ринок за вказаною адресою так і не розпочав свою роботу).

За умовами договору передача цієї земельної ділянки в оренду здійснювалася з розробленням проекту землеустрою. Такий проект землеустрою був виготовлений за його рахунок, і земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер :01:008:0126, що підтверджується даними витягу із проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Таким чином, вказана земельна ділянка по АДРЕСА_1 , площею 1851 м2 є сформованою як єдиний об`єкт цивільних прав згідно зі ст. 791 ЗК України.

Під час дії зазначених договорів оренди ОСОБА_1 було здійснено за власний рахунок благоустрій даної ділянки, а саме зведено бетонну огорожу, встановлено декілька входів (воріт), сплановано (підготовлено до використання) територію, проведено водопровід, каналізацію, електропостачання тощо.

В подальшому позивачем неодноразово подавалися до Хмельницької міської ради та її виконавчих органів заяви про передачу даної земельної ділянки йому у користування під обслуговування належного нерухомого майна, яке розміщене на цій ділянці, однак позитивної відповіді на них він так і не отримав.

Разом з тим, позивачу стало відомо, що восьмою сесією Хмельницької міської ради було прийняте рішення від 21.09.2016 р. №43 «Про припинення права користування земельною ділянкою, надання громадянам, юридичним особам дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, постійне користування, технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), поділ земельних ділянок, надання згоди на передачу земельної ділянки в суборенду та внесення змін в рішення сесії міської ради».

Відповідно до п. 8 даного рішення міською радою доручено управлінню земельних ресурсів та земельної реформи замовити технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки згідно з додатком 5. Згідно з додатком (список земельних ділянок, щодо яких здійснюється поділ) поділу підлягає земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:008:0126, загальною площею 1851 м2, яка має бути поділена на дві частини ділянка № НОМЕР_1 площею 1639 м2 та ділянка № НОМЕР_2 площею 212 м2.

Крім того, з повідомлень у місцевих ЗМІ позивач дізнався, що розташований поруч ринок « ІНФОРМАЦІЯ_1 » має намір розширювати свою територію за рахунок цієї ділянки, на якій знаходиться його нерухомість. Невідомими особами при в`їзді на дану територію було встановлено шлагбаум, який перешкоджає вільному доступу до власності.

Зі слів посадових осіб Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради відомо, що для обслуговування власного нерухомого майна після поділу планують виділити меншу частину

ділянки площею 212 м2, що є явно недостатнім для цієї мети.

Вказане вище рішення органу місцевого самоврядування, на думку позивача, є безпідставним та незаконним, оскільки, незважаючи на його численні усні та письмові звернення, не запропонували придбати цю, вже сформовану земельну ділянку, у власність або отримати її в оренду, на що він має першочергове право як власник розташованого на ній нерухомого майна, який вклав значні кошти в благоустрій та облаштування цієї ділянки.

Земельно-технічної експертизи щодо розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування належної позивачу водонапірної башти, за наявною у нього інформацією, також ніхто не проводив. Хто і чому вирішив, що для обслуговування даної нежитлової споруди (разом з її невід`ємною частиною огорожею), із можливістю вільного проходу та проїзду до неї, достатньо лише 212 м2 наразі невідомо.

Позивач вважає, що рішення Хмельницької міської ради від 21.09.2016 р. № 43 в частині, що стосується поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1 є таким, що грубо порушує як вимоги чинного законодавства України, так і його права та законні інтереси як власника нерухомого майна, розташованого на даній земельній ділянці, а тому дане рішення підлягає визнанню незаконним та скасуванню в судовому порядку.

У зв`язку з цим позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення восьмої сесії Хмельницької міської ради від 21.09.2016 р. № 43 «Про припинення права користування земельною ділянкою, надання громадянам, юридичним особам дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, постійне користування, технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), поділ земельних ділянок, надання згоди на передачу земельної ділянки в суборенду та внесення змін в рішення сесії міської ради», в частині поділу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 1851 м2, що має кадастровий номер :01:008:0126.

25.11.2019 року на адресу суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог виходячи з наступного.

Як стало відомо позивачу та його представнику, 30 сесією Хмельницької міської ради було прийнято рішення від 17.04.2019 р. № 82 «Про припинення права користування земельною ділянкою та надання земельної ділянки в постійне користування, погодження технічних документацій із землеустрою щодо поділу земельних ділянок та зміну коду КВЦПЗ земельних ділянок» (копія з офіційного веб-сайту відповідача додається). Згідно з п. 1 даного рішення погоджено фізичним та юридичним особам технічні документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок згідно з додатком.

У п. 9 додатку до цього рішення вказується про поділ земельної ділянки по АДРЕСА_1 , із кадастровим номером :01:008:0126, площею 1851 кв.м., на дві частини - площею 1639

кв.м. та площею 212 кв.м.

В якості підстави для прийняття даного рішення вказано оскаржуване ОСОБА_1 у даній цивільній справі рішення восьмої сесії Хмельницької міської ради від 21.09.2016 р. №43.

В подальшому 32 сесією Хмельницької міської ради було прийнято рішення від 26.06.2019 р. №39 «Про розгляд заяв ОСОБА_1 », згідно з яким міська рада, розглянувши заяви ОСОБА_1 від 06.04.2016, 20.10.2016, 24.10.2016, 28.11.2016, 24.02.2017, 05.06.2017, вирішила: 1) відмовити громадянину ОСОБА_1 в наданні в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,1851 га, кадастровий номер :01:008:0126; 2) передати в оренду громадянину ОСОБА_1 земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0212 га, кадастровий номер :01:008:0855, для обслуговування водонасосної станції терміном на 10 років.

Таким чином, як вважає позивач, Хмельницька міська рада до ухвалення судом рішення по суті даної справи, повністю ігноруючи законні права та інтереси ОСОБА_1 як власника нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , та, не очікуючи результатів призначеної судом земельно-технічної експертизи щодо визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування належного ОСОБА_1 нерухомого майна, продовжила вчиняти незаконні дії, спрямовані на фактичний поділ земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 1851 кв.м., що, на наше переконання, свідчить про неповагу службових осіб Хмельницької міської ради до законності та правосуддя.

При прийнятті рішення про надання ОСОБА_1 , в оренду строком на 10 років земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0212 га, кадастровий номер :01:008:0855, міською радою було проігноровано те, що ОСОБА_1 взагалі не звертався до міської ради щодо надання йому в оренду такої земельної ділянки. Усі перераховані у рішенні від 26.06.2019 року №39 звернення ОСОБА_1 (від 06.04.2016, 20.10.2016, 24.10.2016, 28.11.2016, 24.02.2017, 05.06.2017) стосувалися передачі йому в оренду (або поновлення оренди) земельної ділянки площею 0,1851 га, кадастровий номер :01:008:0126.

Крім того, згідно з висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 618/018 від 04 липня 2019 року мінімальна площа земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування належного ОСОБА_1 нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , складає 0,0385 га (385 кв. м.).

Таким чином, на думку позивача, відповідачем в односторонньому порядку, без згоди та волевиявлення позивача, було прийнято нічим не обґрунтоване рішення про передачу ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки, розмір якої - 0,0212 га є значно меншим за мінімальну площу земельної ділянки, що необхідна для обслуговування належного йому нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 .

Також при ухваленні спірних рішень Хмельницькою міською радою не було враховано те, що згідно з Державним актом на право постійного користування землею серія ІІ-ХМ № 001221 від 26.03.1997 р. (копія додається) ЗАТ «Автобан» - попередньому власнику даного нерухомого майна - належала на праві постійного користування земельна ділянка площею 0,08 га по АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим позивач, збільшивши позовні вимоги (т.2.а.с.231), просив суд визнати протиправним та скасувати рішення 30 сесії Хмельницької міської ради від 17.04.2019 р. № 82 «Про припинення права користування земельною ділянкою та надання земельної ділянки в постійне користування, погодження технічних документацій із землеустрою щодо поділу земельних ділянок та зміну коду КВЦПЗ земельних ділянок» в частині поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1 , із кадастровим номером :01:008:0126, площею 1851 кв.м., на дві частини - площею 1639 кв.м. та площею 212 кв.м. (п. 9 додатку до даного рішення); визнати протиправним та скасувати рішення 32 сесії Хмельницької міської ради від 26.06.2019 року №39 «Про розгляд заяв ОСОБА_1 ».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про визнання незаконними та скасування рішень сесії міської ради відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Вважає вказане рішення прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права, безпідставним та належним чином не мотивованим. Суд першої інстанції під час вирішення справи не надав належної правової оцінки фактичним обставинам та наявним доказам, при цьому провів розгляд справи без ґрунтовного з`ясування усіх обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення.

Посилається на те, що згідно з висновком експерта №618/018 від 4 липня 2019 року мінімальна площа земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування належного ОСОБА_1 нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , складає 0,0385 га (385 кв.м).

Ані відповідачем, ані судом першої інстанції не враховано того, що згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії II-ХМ №001221 від 26.03.1997 ЗАТ «Автобан» (попередньому власнику даного нерухомого майна) належала на праві постійного користування земельна ділянка площею 0,08 га по АДРЕСА_1 , про що судом не зазначено у рішенні. При цьому право власності на дане нерухоме майно у ОСОБА_1 виникло на підставі договору купівлі-продажу майна від 28.03.2002, згідно з яким ним як покупцем, було придбано водонапірну башту та бетонний паркан, що розташовані на земельній ділянці площею 0,8 га за вказаною вище адресою. Згідно з актом приймання-передачі майна від 16.04.2002 було проведено передачу ОСОБА_1 наступного майна: водонасосна станція, обладнання водонасосної станції, паркан блочний бетонний з 50 блоків, що розташовані на земельній ділянці площею 0,08 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що позивачем насосна станція за призначенням не використовується, є необґрунтованим, оскільки сам факт використання чи невикористання позивачем майна насосної станції не несе за собою жодних юридичних наслідків та не може бути підставою для обмеження прав та законних інтересів позивача.

Рішення Хмельницької міської ради про передачу в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0212 га є необґрунтованим, оскільки з висновком судової земельно-технічної експертизи №618/018 від 4 липня 2019 року такий розмір ділянки не дозволятиме позивачу вільно використовувати та обслуговувати належне йому нерухоме майно. Вказаний висновок експерта місцевий суд безпідставно не взяв до уваги, який на думку апелянта є належним та допустимим доказом. Крім того, висновки судового експерта не були спростовані відповідачем, зокрема, в матеріалах справи відсутній будь-який інший висновок експерта (за результатами проведення повторної або додаткової експертизи), який би встановлював інший розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування належного позивачу нерухомого майна.

Твердження суду про те, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права та не буде ефективним інструментом для його відновлення, суперечить твердженню суду про те, що судом не встановлено порушення прав позивача.

У рішенні зазначені лише загальні посилання на нормативно-правові акти та виклад фактичних обставин справи. Також у рішенні не вказано обґрунтування підстав та аргументів, якими суд керувався під час вирішення даної справи, а висновки суду щодо підстав відмови у задоволенні позову суперечать один одному.

У відзиві на апеляційну скаргу Хмельницька міська рада просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2021 року без змін.

Вважає, що рішення суду винесено з дотриманням норм процесуального права і на підставі норм матеріального права.

Зазначає, що позивачем не вказано у позовній заяві та не надано жодних доказів того, які саме його права та інтереси порушено.

Крім того, позивач погодився з розміром земельної ділянки площею 212 кв.м, сплативши суму збитків у розмірі 11 371,68 грн. за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта, що по АДРЕСА_1 земельна ділянка площею 0,08 га належала на праві постійного користування ЗАТ «Автобан» (попередньому власнику нерухомого майна). Дана земельна ділянка перебувала в постійному користуванні ЗАТ «Автобан» з цільовим використанням під виробничу базу. Позивач набув право власності лише на окреме майно, а саме на водонапірну башту і бетонний забор, що не надає йому право на отримання земельної ділянки в розмірі, яка була закріплена під виробничу базу. Земельна ділянка в розмірі 0,08 га не є предметом розгляду даної справи.

На підставі рішення Хмельницької міської ради від 12.02.2003 №24 між сторонами 05.05.2003 було укладено договір №823 оренди земельної ділянки площею 0,1851 га під водонасосну станцію по АДРЕСА_1 терміном на 5 років до 12.02.2008. В подальшому на підставі рішення Хмельницької міської ради від 07.11.2007 №31 між сторонами 22.12.2008 було укладено договір оренди земельної ділянки №39 щодо земельної ділянки площею 0,1851 га під торгівельний майданчик для торгівлі непродовольчими товарами за тією ж адресою на 3 роки до 07.11.2010. Після закінчення терміну даного договору позивач не звертався про його поновлення. Тобто зазначений договір оренди земельної ділянки припинив свою дію.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 належить на праві власності об`єкт нерухомого майна - водонапірна башта площею 64,3 м кв. за адресою АДРЕСА_1 (складовою частиною даного об`єкта є огорожа), що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.07.2003 р. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.07.2017 р. (т. 1 а. с. 6, 9).

05.05.2003 р. між ним та Хмельницькою міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки АДРЕСА_2 , згідно з яким йому була надана в оренду строком на 5 років земельна ділянка по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1851 га під водонасосну станцію на умовах благоустрою прилеглої території та її освітлення (т. 1 а. с. 10).

22.12.2008 р. між ним та Хмельницькою міською радою був укладений ще один договір оренди земельної ділянки - № 39, за яким йому була передана в оренду строком на 3 роки земельна ділянка із земель житлової та громадської забудови по АДРЕСА_1 , площею 1851 м2 під торгівельний майданчик для торгівлі непродовольчими товарами (т. 1 а. с. 11-12).

30 сесією Хмельницької міської ради було прийнято рішення від 17.04.2019 р. № 82 «Про припинення права користування земельною ділянкою та надання земельної ділянки в постійне користування, погодження технічних документацій із землеустрою щодо поділу земельних ділянок та зміну коду КВЦПЗ земельних ділянок» (т. 1 а. с. 194). Згідно з п. 1 даного рішення погоджено фізичним та юридичним особам технічні документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок згідно з додатком.

У п. 9 додатку до цього рішення вказується про поділ земельної ділянки по АДРЕСА_1 , із кадастровим номером :01:008:0126, площею 1851 кв.м., на дві частини - площею 1639 кв.м. та площею 212 кв.м (т. 1 а. с. 199).

В подальшому 32 сесією Хмельницької міської ради було прийнято рішення від 26.06.2019 року №39 «Про розгляд заяв ОСОБА_1 », згідно з яким міська рада, розглянувши заяви ОСОБА_1 від 06.04.2016, 20.10.2016, 24.10.2016, 28.11.2016, 24.02.2017, 05.06.2017, вирішила: 1) відмовити громадянину ОСОБА_1 в наданні в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,1851 га, кадастровий номер :01:008:0126; 2) передати в оренду громадянину ОСОБА_1 земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0212 га, кадастровий номер :01:008:0855, для обслуговування водонасосної станції терміном на 10 років (т. 1 а.и Міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал» від 10.07.2018 року та 13.08. 2019 року водонапірна башта площею 64,3 м кв. за адресою АДРЕСА_1 , що належить позивачу, виведена із системи централізованого водовідведення м. Хмельницького, списана і знята з балансу підприємства, не може використовуватись в якості підземного резервувара, насосної станції, водонапірної башти складі централізованого водопостачання. Відношення до виробничої діяльності підприємства не має, до мереж комунальної власності не під`єднана.

За висновком додаткової комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 29029/2930/21-26 від 18.12.2023 року розмір земельної ділянки, який необхідний для фактичного обслуговування нерухомого майна - водонапірної башти,площею 64,3 м кв. за адресою АДРЕСА_1 , визначений земельною ділянкою, площею 0,0212 га. кадастровий номер :01:008:0855. Земельна ділянка, площею 0,0212 га. кадастровий номер :01:008:0855, може забезпечити прохід/проїзд до та від будівлі та достатня для обслуговування та капітального чи поточного ремонту нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України в редакції на час подання позову у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до статей 152, 155 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку. Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частинами 1 та 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації у справі.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За змістом статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено що, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За висновком додаткової комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 29029/2930/21-26 від 18.12.2023 року розмір земельної ділянки, який необхідний для фактичного обслуговування нерухомого майна - водонапірної башти,площею 64,3 м кв. за адресою АДРЕСА_1 , визначений земельною ділянкою, площею 0,0212 га. кадастровий номер :01:008:0855, і яка може забезпечити прохід/проїзд до та від будівлі та достатня для обслуговування та капітального чи поточного ремонту нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, проаналізуваши обставини справи і досліджені докази, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що судом не встановлено порушення прав позивача оскаржуваними рішеннями відповідача, так як розмір земельної ділянки, яка виділена позивачу в користування, є достатнім для обслуговування та капітального чи поточного ремонту нежитлової будівлі і може забезпечити прохід/проїзд до та від будівлі.

Посилання позивача та його представника, що для обслуговування нерухомого майна позивачу необхідно земельну ділянку більшого розміром, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та не доведено належними, достатніми та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на висновок експерта №618/018 від 4 липня 2019 року, що мінімальна площа земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування належного ОСОБА_1 нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , складає 0,0385 га (385 кв.м) слід відхилити.

Так за даними висновком судової земельно-технічної експертизи № 618/018 від 04 липня 2019 року площа земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування належного ОСОБА_1 нерухомого майна водонапірної башти за адресою: АДРЕСА_1 , з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил, складає:

- за умови використання будівлі в якості підземного резервуару або насосної станції з розриванням струменя води в складі централізованої міської системи водопостачання 0,1289 га (1289 кв.м.);

- за умови використання будівлі в якості насосної станції без розривання струменя води в складі централізованої міської системи водопостачання або складських приміщень 0,0385 га (385 кв.м) (т. 1 а. с. 145-183).

Тобто, в даній експертизі експерт визначав площу земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування належного ОСОБА_1 нерухомого майна водонапірної башти за адресою: АДРЕСА_1 , за умови використання будівлі в якості підземного резервуару або насосної станції з розриванням струменя води в складі централізованої міської системи водопостачання та використання будівлі в якості насосної станції без розривання струменя води в складі централізованої міської системи водопостачання або складських приміщень.

Однак як встановлено судом і вказано вище, нерухоме майно водонапірна башта за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу, виведена із системи централізованого водовідведення м. Хмельницького, списана і знята з балансу МКП «Хмельнцтькводоканал», не може використовуватись в якості підземного резервувара, насосної станції, водонапірної башти в складі централізованого водопостачання, до мереж комунальної власності не під`єднана.

Таким чином дане нерухоме майно не може використовуватись та не використовується на даний час в якості підземного резервуару або насосної станції з розриванням струменя води в складі централізованої міської системи водопостачання та в якості насосної станції без розривання струменя води в складі централізованої міської системи водопостачання або складських приміщень, а тому висновок судової земельно-технічної експертизи № 618/018 від 04 липня 2019 року не є належним та достатнім доказом для визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування вищевказаного нерухомого майна.

Натомість висновок додаткової комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 29029/2930/21-26 від 18.12.2023 року є достатнім, належним та допустимим доказом по справі і позивачем жодним чином не спростований.

Не знайшли підтвердження у судовому засіданні обставини, що відповідачем в односторонньому порядку, без згоди та волевиявлення позивача, було прийнято нічим не обґрунтоване рішення про передачу ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки, розмір якої 0,0212 га.

Позивач подавав до міської ради заяви про передачу йому в користування земельної ділянки за адресою знаходження об`єкту нерухомості, однак така заява була задоволена частково в розмірі 0,0212 га, що повністю забезпечує обслуговування, капітальний, поточний ремонт нежитлової будівлі і може забезпечити прохід/проїзд до та від будівлі.

Необґрунтованими є аргументи апеляційної скарги про те, що, а ні відповідачем, а ні судом першої інстанції не враховано того, що згідно з Державним актом на право постійного користування на землею серії II-ХМ №001221 від 26.03.1997 ЗАТ «Автобан» (попередньому власнику даного нерухомого майна) належала на праві постійного користування земельна ділянка площею 0,08 га по АДРЕСА_1 , про що судом не зазначено у рішенні.

Дана земельна ділянка перебувала в постійному користуванні ЗАТ «Автобан» з цільовим використанням під виробничу базу. Позивач набув право власності лише на окреме майно, а саме на водонапірну башту і бетонний забор, що не надає йому право на отримання земельної ділянки в розмірі, яка була закріплена під виробничу базу.

Суду також не було надано доказів, що спірна земельна ділянка, яка необхідна для обслуговування водонапірної башти на час укладення договору купівлі-продажу від 28 березня 2002 року між ТОВ «Діоніс-А» та ОСОБА_1 саме в розмірі 0,08 га по АДРЕСА_1 перебувала в користуванні ТОВ «Діоніс-А» та відповідно не встановлено правових підстав такого користування попереднім власником.

Крім того як вбачається з Акту прийому-передачі КНС в провулку Гвардійському від МКП «Хмельницькводоканал», МП «Антробан» у вересні 1991 року в даному акті відсутні дані про розмір земельної ділянки, на якій розміщена КНС, а по справі відсутні дані про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування водонапірної башти по АДРЕСА_1 саме в розмірі 0,08 га і закріплення у встановленому законом порядку за власником будівлі земельної ділянки відповідного розміру для її обслуговування.

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення доводи ОСОБА_1 , щодо необґрунтованості висновку суду першої інстанції про те, що позивачем насосна станція за призначенням не використовується і сам факт використання чи невикористання позивачем майна насосної станції не несе за собою жодних юридичних наслідків та не може бути підставою для обмеження прав та законних інтересів позивача.

Як зазначено вище, за висновками експертів та обставина, використовується чи не використовується насосна станція за призначенням, безумовно впливає на розмір земельної ділянки, необхідної для її обслуговування.

Не може бути підставою для задоволення позову посилання апелянта на те, що твердження суду, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права та не буде ефективним інструментом для його відновлення, суперечить твердженню суду про те, що судом не встановлено порушення прав позивача.

Так, не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Безпідставними слід вважати посилання апелянта на те, що у рішенні зазначені лише загальні посилання на нормативно-правові акти та виклад фактичних обставин справи, у рішенні не вказано обґрунтування підстав та аргументів, якими суд керувався під час вирішення даної справи, а висновки суду щодо підстав відмови у задоволенні позову суперечать один одному.

Так, місцевим судом встановлено обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджувались, встановлено характер спірних правовідносин, досліджено докази та пояснення сторін, застосовані правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин. Тому суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

За нормами ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

У відповідності до ч.ч. 2-3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що оплата проведення додаткової комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 29029/2930/21-26 від 18.12.2023 року була здійснена Хмельницькою міською радою в розмірі 12012,7 грн., даний доказ прийнятий судом та покладено в основу судового рішення, а отже дані витрати пов`язані з розглядом справи.

Оскільки в позові ОСОБА_1 та задоволенні його апеляційної скарги відмовлено, то витрати відповідача в суді апеляційної інстанції на проведення додаткової комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача і підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Хмельницької міської ради.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Хмельницької міської ради судові витрати у вигляді витрат на проведення експертизи в сумі 12012,7 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2024 року.

Судді А.М.Костенко

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк