Справа № 183/8601/23
№ 2/183/610/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2024 року м.Новомосковськ Дніпропетровської області
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дубовенко І.Г., за участі секретаря судового засідання Коваленко Л.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Друга новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання права власності в порядку спадкування, суд -
ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом в своїх інтересах та в інтересах в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Губиниської селищноїради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просить:
Відповідачем відзиву на позов не подано.
Ухвалою суду від 25 липня 2023 року відкрите загальне позовне провадження у справі та призначене підготовче провадження.
Ухвалою суду від 29 серпня 2023 року зобов`язано Другу новомосковську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати суду копію спадкової справи, що відкрита після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.
Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, у своїй заяві просили справу розглянути за відсутності їхнього представника.
Представник третьої особи Другої новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 30 липня 2018 року складений відповідний актовий запис № 692.
З копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , вбачається, що:
ОСОБА_4 по день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з відповіді Виконавчого комітету Мар`янівської сільської ради № 500 від 30.11.2020 року. Разом з ОСОБА_4 були зареєстровані: колишня дружина - ОСОБА_5 , 1957 р.н., та син - ОСОБА_6 , 1983 р.н.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 був складений заповіт, відповідно до якого на випадок його смерті він зробив таке розпорядження: все його майно, котре на день його смерті буде йому належати, в чому б воно не було і де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, він заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З заявою про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відповідно до свідоцтва про шлюб від 09 липня 2013 року - є дружиною ОСОБА_4 .. Крім того з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся син померлого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
На час смерті ОСОБА_4 у нього також були неповнолітні діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Тобто на момент відкриття спадщини спадкоємцями першої черги за законом були: ОСОБА_1 - дружина; ОСОБА_6 - повнолітній син; ОСОБА_2 - неповнолітня донька та ОСОБА_3 - неповнолітній син.
02 листопада 2022 року на частину спадкового майна померлого нотаріусом видані відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 у розмірі 3/4 частини; а також свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/8 частині на ім`я неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Підставами звільнення від доказування відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України є обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
За змістом статті 83 ЦПК України - сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Нормою ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною 1 ст. 41 Конституції України, визначено, що право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.
Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК України).
Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
За правилами ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
У відповідності до ст. 392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Через те, що нотаріусу не наданий оригінал правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно - позивач, як спадкоємець за заповітом та представник неповнолітніх дітей, що є спадкоємцями за законом обов`язкової частки - позивачі позбавлені можливості отримати відповідні свідоцтва про право на спадщину на таке спадкове майно.
В судовому засіданні встановлено, що на момент відкриття спадщини спадкоємцями першої черги за законом були: ОСОБА_1 - дружина; ОСОБА_6 - повнолітній син; ОСОБА_2 - неповнолітня донька та ОСОБА_3 - неповнолітній син, то відповідно обов`язкова частка спадкування у майні неповнолітніх дітей, кожного в окремості складає по 1/8 частині, а тому відповідно частка ОСОБА_7 за заповітом - 1/4.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Розподілити судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268, 293, 315 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Губиниської селищноїради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Друга новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з моменту отримання ним копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 );

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 );

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 );

Відповідач - Губиниська селищна рада Новомосковського району дніпропетровської області (Код , адреса місцезнаходження: вул..Шевченка, будинок 16, смт Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, 51250)

Третя особа - Друга новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (Код , площа Героїв, будинок 1, м.Новомосковськ Дніпропетровської області, 51200)

Рішення суду складено і підписано 20 лютого 2024 року.

Суддя І.Г.Дубовенко