Справа № 562/4340/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2024 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Шуляка А.С.

при секретарі Солдатовій О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Здолбунівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту неприйняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту неприйняття спадщини відповідачем після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки на момент смерті та відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем.

В обгрунтування позивних вимог ОСОБА_1 зазначає, що вона є рідною дочкою ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, спадкоємцями якого за законом є вона та її брат ОСОБА_2 . Вказує, що вона вчасно прийняла спадщину після смерті батька, подавши у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини. Зазначає, що відповідач, який був зареєстрований разом із спадкодавцем на момент смерті останнього з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини в межах строку, після відкриття спадщини не звертався. Стверджує, що відповідач не проживав разом із спадкодавцем на день його смерті у спірному будинкуволодінні АДРЕСА_1 , оскільки з 1999 року проживає в АДРЕСА_2 .

Просить суд встановити факт неприйняття відповідачем вчасно спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки на момент смерті та відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем.

Позивачкою подано заяву, в якій вона позовні вимоги підтримує у повному об`ємі. Просить розглянути справу без її участі та задовольнити позов. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у відповідності з ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 01 серпня 1992 року ОСОБА_4 змінила своє прізвище на " ОСОБА_5 ".

ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 11 березня 1972 року.

Згідно свідоцтва про смерть виданим Мізоцькою селищною радою Рівненського району Рівненської області серії НОМЕР_3 від 26 жовтня 2021 року ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина на майно, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, спадкоємцями якого за законом є вона та її брат ОСОБА_2 .

Як вбачається з довідки Мізоцької селищної ради Рівненського району від 07 листопада 2023 року №701 ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживає з 1999 року.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

ОСОБА_2 з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини в межах строку, встановленого ст.1270 ЦК України після відкриття спадщини не звертався.

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст.1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно- територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Згідно ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України).

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Аналогічно і щодо факту не проживання особи за певною адресою.

Отже, реалізація права на спадщину позивачем ОСОБА_1 за законом, в тому числі, залежить від встановлення судом факту не проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, який має юридичне значення для позивача.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 з 1999 року, тобто за довго до його смерті.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

Метою встановлення факту не проживання відповідача зі спадкодавцем, є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна позивачем, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту, а саме про визнання особи, тобто відповідача таким, що не проживав за однією адресою зі спадкодавцем на час його смерті.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст.1269, 1270 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Здолбунівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту неприйняття спадщини - задоволити.

Встановити факт про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неприйняв вчасно спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки на момент смерті та відкриття спадщини не проживав разом зі спадкодавцем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя