ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/191/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

за участю секретаря Іванюти О.М.

без сторін, належним чином повідомлених про час, дату та місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/21346/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року, ухваленого суддею Чевилюк З.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Держави Україна про відшкодування моральної шкоди в сумі 3000000 грн., завданої незаконним звинуваченням у вчинені адміністративного правопорушення та перебування 82 місяці під судом.

В обґрунтування вимог посилається на те, що 07.11.2015 року щодо нього оформлено протокол про адміністративне правопорушення від 6 листопада 2015 року № 0001 за ч.1 ст.185-3 КУпАП, який в подальшому передали на розгляд Хмельницького міськрайонного суду (справа №686/22551/15-п, яка набула №686/11495/16-п). Зазначив, що відповідно до ст. 277 КУпАП справа повинна була розглянута протягом доби, однак 25.08.2022 року Постановою Тернопільського апеляційного суду адміністративну справу закрито.

Вважає, що звинувачення його у вчинені адміністративного правопорушення протягом семи років на підставі протоколу № 0001 є незаконним.

У зв`язку з не доведенням його вини у вчинені правопорушення за ч.1 ст.185-3 КУпАП, закриттям провадження у справі, він звернувся з позовом про відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». За його розрахунком, розмір моральної шкоди за період 06.11.2015 року по 25.08.2022 року складає 549400 грн., однак зважаючи на особливу зухвалість, з якою його звинувачували у вчинені адміністративного правопорушення, просить стягнути 3 000 000 грн.

Окрім того просить стягнути витрати на правову допомогу в сумі 5 тисяч грн. та транспортні витрати в сумі 24 грн.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до Держави Україна про відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000 000 грн., завданої незаконним звинуваченням у вчинені адміністративного правопорушення та перебування під судом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати повністю заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги - задовольнити, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування вимог посилається на те, що рішення є незаконним, ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права, з повним ігноруванням судом обставин, що мають значення для справи, повною невідповідністю висновків суду обставинам справи.

ОСОБА_1 зазначив, що суд, не маючи повноважень, передбачених чинним законодавством України, на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення фактично виконував функцію обвинувачення та скерував до Хмельницького міськрайонного суду Протокол № 0001, який не передбачений чинним законодавством.

Мотивує тим, що через сім років, 25 серпня 2022 року, постановою Тернопільського апеляційного суду адміністративну справу закрили. Звинувачення його у вчиненні адміністративного правопорушення протягом семи років на підставі Протоколу № 0001, який не передбачений чинним законодавством держави Україна, є безпідставним та незаконним.

Зазначає, що суд не виконав мети та завдання цивільного судочинства, не відновив його порушені права, не забезпечив законодавчо визначеного мінімального розміру відшкодування завданої моральної шкоди.

Окрім того, представником відповідача не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу на зменшення своєї вини та розміру відшкодування, не надано письмової заяви на зменшення розміру моральної шкоди, завданої незаконним звинуваченням його у вчиненні адміністративного правопорушення.

У відзиві на апеляційну скаргу, Хмельницький апеляційний суд просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Посилається на те, що в рішенні суду першої інстанції відповідачем зазначено Державу Україна. Згідно вимог ч. 1 ст. 104 ЦПК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Діяльність юридичної особи - Апеляційного суду Хмельницької області (відповідача в справі) припинено, тому спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Окрім того, ухвали про заміну відповідача суд не постановляв.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 694 від 11 січня 2024 року.

В запереченні на відзив ОСОБА_1 зазначив, що не заперечує про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача суд в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа. Крім цього, відповідач у відзиві просив розглянути справу за відсутності їхнього повноважного представника.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з частиною 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є:

1) день вручення судової повістки під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється згідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 07 листопада 2015 року щодо ОСОБА_1 оформлено Протокол про адміністративне правопорушення від 6 листопада 2015 року за № 0001 за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП, який 12 листопада 2015 року передали на розгляд Хмельницького міськрайонного суду (справа №686/22551/15-п).

11 квітня 2016 року в порядку ст. 253 КУпАП постановою судді Хмельницького міськрайонного суду даний протокол скерований керівнику Хмельницької місцевої прокуратури, оскільки в діях ОСОБА_1 вбачалися ознаки кримінального правопорушення.

Згідно з витягу реєстру 17.06.2016 до ЄРДР під № 10000031 було внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 296 КК України. Постановою прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури Смередчуком О.В. від 09.08.2021 вказане провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.05.2022 року, залишеною без змін постановою судді Тернопільського апеляційного суду від 25.08.2022, провадження у справі № 686/11495/16-п про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП закрито, оскільки, розглянувши адміністративну справу та, скерувавши її 11.04.2016 прокурору, адміністративне провадження не було закрито, а після закриття кримінального провадження, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , уповноваженим органом не складався. Такі дії узгоджуються з вимогами ч. 2 ст. 284 КупАП, відповідно до якої постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому моральної шкоди, завданої незаконним звинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення та перебування під судом, причинного зв`язку між ними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома статті 1176 ЦК України).

У той же час частиною шостою статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Отже, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Також суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю, рішенням) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями.

Відповідно до ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 пред`явив позов про відшкодування моральної шкоди до держави Україна в особі Апеляційного суду Хмельницької області, при цьому вказував, що його безпідставно протягом семи років звинувачували у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки 7 листопада 2015 року щодо нього безпідставно складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2022 року провадження відносно нього закрито.

Так, матеріалами справи підтверджено, що адміністративне провадження у справі №686/11495/16-п відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з тим, що протокол про адміністративне правопорушення в порядку ст. 253 КУпАП, було передано в Хмельницьку місцеву прокуратуру, оскільки в діях ОСОБА_1 вбачались ознаки кримінального правопорушення.

17.06.2016 року до ЄДРР за № 10000031 внесено відомості про кримінальне правопорушення та 09.08.2021 року вказане провадження прокурором закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

Закриваючи адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 30.05.2022 року, суд виходив з того, що розглянувши адміністративну справу та скерувавши її прокурору, адміністративне провадження не було закрито, після закриття кримінального провадження, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 уповноваженим органом не складався.

Отже, судом першої інстанції не встановлено, що адміністративне провадження у справі № 686/11495/16 закрито у зв`язку з відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення, що свідчить про відсутність незаконних дій суду.

Таким чином, позивач не довів факт заподіяння йому моральної шкоди незаконністю дій або рішенням суду, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (рішенням) та наслідками, зазначеними ним у позові, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з держави Україна моральної шкоди, завданої рішенням судді у справі № 686/22661/15-п.

Доводи апеляційної скарги по суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, яким суд дав належну та правову оцінку, підставно відмовивши у задоволенні позовних вимог.

Cуд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, повно та всебічно дослідив обставини справи та оцінив надані сторонами докази.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року залишити без змін.

Оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 376, 381, 382, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 лютого 2024 року.

Головуючий Н. М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома