ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

за участю секретаря Гапонюк І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Фастів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 правонаступником яких є ОСОБА_8 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 правонаступником яких є ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2024 року представником позивача адвокатом Довженком Р.В., через канцелярію суду подано заяву про відвід судді Соловей Г.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , правонаступником яких є ОСОБА_8 , Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (правонаступником яких є ОСОБА_8 ) до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування заяви заявником зазначено про те, що судове засідання 20 грудня 2024 року (у судовому засіданні уточнено 2023 року) проводилося без його участі так як він брав участь у судовому засіданні в приміщенні Обухівського міськрайонного суду у справі № 372/162/21. Під час проведення судового засідання суддею були вчиненні дії, які на переконання позивача вказують на її упередженість та відсутність об`єктивності. В судовому засіданні суддя (на думку позивача) зайняла сторону відповідача та спонукала позивача до змін позовних вимог. Крім цього у нетактовній формі висловлювалася щодо відсутності представника позивача не бажаючи приймати участь у засіданні. Всі ці дії дають підстави вважати в упередженості судді.

Просив заяву задовольнити і передати справу на розгляд іншому судді.

Ухвалою від 18.10.2023 року заяву представника відповідача про відвід судді залишено без задоволення.

Частиною другою ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Статтями 36, 37 ЦПК передбачено чіткий та виключний перелік підстав з яких може бути заявлено самовідвід, відвід судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з ч.1, 2, 9 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ст.15 Кодексу суддівської етики встановлює, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. «Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи».

Такі самі вимоги до поведінки Судді знайшли своє відображення в міжнародному документі, затвердженому РЕЗОЛЮЦІЄЮ 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року (Бангалорські принципи діяльності судді).

Вони викладені у формі Цінностей і мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів. Вони мають використовуватися суддями як керівництво, а судовою системою - як основа для регламентації поведінки суддів.

Вони також покликані сприяти кращому розумінню й підтримці судової гілки влади з боку представників виконавчої та законодавчої влади, а також адвокатів і суспільства в цілому. Ці принципи передбачають відповідальність суддів за свою поведінку перед певними інституціями, заснованими з метою забезпечення дотримання судових стандартів, які самі є незалежними й неупередженими і покликані посилювати, а не применшувати значимість існуючих правових норм і правил поведінки, що зобов`язують суддів.

Частина 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Європейський суд з прав людини в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Наявність безсторонності відповідно до n.l cт. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

В пункті 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій).

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється». Важливим питанням є забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадськості до суду (Білуха проти України, 2006).

Так, кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти) /ВП), § 98).

Підставою заявлення суддею самовідводу, згідно із заявою судді є намір уникнення подальших сумнівів у сторін у неупередженості судді Соловей Г.В.

Враховуючи викладене, обставини, зазначені в заяві про самовідвід судді Соловей Г.В. свідчать про неможливість розгляду справи в такому складі суду, мотиви заявлення самовідводу мають об`єктивне підґрунтя та відповідають положенням ст.36 ЦПК України, ст.15 Кодексу суддівської етики.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до вимог ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Беручи до уваги викладене, враховуючи подання заяви про відвід судді Соловей Г.В. представником позивача ОСОБА_2 , з метою уникнення можливих сумнівів у сторін по справі, їх представників та сторонніх спостерігачів у неупередженості, об`єктивності та незалежності судді Фастівського міськрайонного суду Соловей Г.В. при розгляді даної справи, з метою забезпечення особам, які беруть участь у справі, довіри до суду, який розглядає справу, створення умов, при яких відпадуть будь-які сумніви у неупередженості та безсторонності судді при розгляді справи, з метою недопущення будь-яких сумнівів у постановленому за наслідками розгляду справи рішенні суду, суддя вважає за необхідне задовольнити заяву про самовідвід.

Керуючись ст.36,39-41,259 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Соловей Г.В. про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 правонаступником яких є ОСОБА_8 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 правонаступником яких є ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Передати справу для подальшого визначення головуючого по справі відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 18.01.2024 року.

Головуючий суддя Г.В. Соловей