Справа № 161/4062/23
Провадження № 2/161/744/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

14.03.2023 року позивач ТзОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 07.08.2021 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем було укладено кредитний договір № 04813-08/2021, за умовами якого останній отримав кредитні кошти, які зобов`язвся повернути та сплатити відсотки за користування ними. 18.02.2022 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та ТзОВ «ФК« ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 18022022, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 04813-08/2021 від 07.08.2021 року, розмір заборгованості позичальника за яким становить 26000 грн. Крім того, 19.08.2021 року між ТзОВ «ФК «Європейська Кредитна Установа» (ТзОВ «ФК «ЄКУ») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /719959, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. 19.04.2022 року між ТзОВ «ФК «ЄКУ» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19042022-Є, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № /719959 від 19.08.2021 року, розмір заборгованості позичальника за яким становить 19300 грн. Вказує, що внаслідок отримання права вимоги за зазначеними вище правочинами, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування будь-яких штрафних санкцій. У свою чергу, ОСОБА_1 не здійснював погашення спірних заборгованостей, у тому числі й на рахунок попередніх стягувачів. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості:

1) за кредитним договором № 04813-08/2021 від 07.08.2021 року в загальному розмірі 26000 грн., з яких: 6500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 19500 грн. сума заборгованості за відсотками;

2) за кредитним договором № /719959 від 19.08.2021 року в загальному розмірі 19300 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 15300 грн. сума заборгованості за відсотками.

а всього стягнути заборгованість за Кредитними договорами у розмірі 45300 грн., а також понесені судові витрати по справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.07.2023 року витребувано у ТзОВ «ФК «ЄАПБ» належним чином засвідчену копію усіх наявних документів, які стали підставою для укладення кредитного договору № 04813-08/2021 від 07.08.2021 року та кредитного договору № /719959 від 19.08.2021 року, а також документи, які підтверджують виконання вимог ст. 1082 ЦК України щодо письмового повідомлення ОСОБА_1 про відступлення (набуття) права грошової вимоги за вказаними правочинами (а.с. 96-97).

08.08.2023 року від ТзОВ «ФК «ЄАПБ» надійшла відповідь на виконання вищевказаного судового рішення (а.с. 119-124).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.08.2023 року витребувано у ТзОВ «КУ «ЄКГ» та у ТзОВ «ФК «Інвеструм» належним чином засвідчені копії усіх наявних документів, які стали підставою для укладення кредитного договору № /719959 від 19.08.2021 року та кредитного договору № 04813-08/2021 від 07.08.2021 року відповідно (а.с. 138-139).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.10.2023 року до керівника ТзОВ «Інвеструм Груп» за невиконання вищевказаного судового рішення застосовано заходи процесуального примусу (а.с. 161-162).

Ухвалами Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.10.2023 року, від 21.11.2023 року та від 20.12.2023 року до керівника ТзОВ «Європейська група» (раніше ТзОВ «КУ «ЄКГ») за невиконання вищевказаного судового рішення застосовано заходи процесуального примусу (а.с. 163-164, 211-212, 221-222).

31.10.2023 року від ТзОВ «Інвеструм Груп» надійшли на адресу суду витребувані на підставі ухвали суду від 18.08.2023 року докази (а.с. 177-186).

10.01.2024 року від ТзОВ «Європейська група» надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 18.08.2023 року (а.с. 226).

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов просить задовольнити та щодо постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 48).

До початку судового засідання від представника відповідача надійшло на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване його зайнятістю в іншому судовому провадженні.

В ході розгляду справи представник відповідача пояснив суду, що будь-яких доказів, які б свідчили про отримання його довірителем кредитних коштів та які б свідчили про факт повідомлення ОСОБА_1 про зміну кредитора, позивачем до свого позову не долучено. Крім того, новий кредитор не звертався до відповідача із вимогою про погашення спірної заборгованості за будь-яким із правочинів.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи з огляду на наступне.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку в разі неявки у судове засідання учасника справи щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін або їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні за їх відсутності.

В ході розгляду даної справи судові засідання неодноразово відкладалися за клопотанням відповідача (а.с. 60) та його представника (а.с. 64, 147, 156, 190, 204, 217).

Враховуючи строк перебування даного спору в провадженні суду, а також забезпечення стороні відповідача достатнього часу для реалізації своїх процесуальних прав, з урахуванням того, що представником відповідача ОСОБА_1 було надано пояснення щодо предмету спору та заявлено усі необхідні, на його думку, клопотання, для обґрунтування своїх заперечень з приводу заявлених позовних вимог, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

На переконання суду, наявні в матеріалах справи докази є достатніми для всебічної, повної та об`єктивної оцінки правовідносин, які склалися та існують між сторонами даного спору.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.08.2021 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № 04813-08/2021, за умовами якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 6500 грн., які зобов`язвся повернути до 05.09.2021 року та сплатити відсотки за користування ними, в порядку та на умовах, визначених п.п. 1.3, 1.4, 1.5 даного Правочину (а.с. 178-182).

Вищевказаний договір укладений в електронній формі.

В ст. 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 ЗУ «Про електрону комерцію», є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про електрону комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про електрону комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз 'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Частина 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправления (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис».

Також, приписами ст. 12 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Перша судова палата Касаційного цивільного суду у своїй правовій позиції у Постанові ВС № 61-20799св19 по справі № 561/77/19 від 16.12.2020 року щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора зазначає наступне: «Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв 'язку. вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та ії прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа...».

Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено.

Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 12.01.2021 року № 524/5556/19, від 07.10.2020 року № 127/33824/19, від 23.03.2020 року № 404/502/18.

Таким чином, суд вважає доведеним, що сторони узгодили розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі ОСОБА_1 для укладення кредитного договору № 609864883 від 20.11.2020 року та кредитного договору № 04813-08/2021 від 07.08.2021 року на відповідних умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Вищевказані обставини також підтверджуються фото відповідача, яке було здійснене останнім під час верифікації при укладенні кредитного договору № 04813-08/2021 від 07.08.2021 року (а.с. 188).

Факт перерахування ТзОВ «Інвеструм» коштів на рахунок ОСОБА_1 підтверджується відповідним листом ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» (сервіс онлайн платежів «iPay.ua») № 2919_35 від 31.10.2023 року (а.с. 186).

Відтак, доводи сторони відповідача про ненадання ОСОБА_1 кредитних коштів на виконання кредитного договору № 04813-08/2021 від 07.08.2021 року є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до умов кожного зі спірних кредитних договорів (договорів позики), їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні договорів.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є /мови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 640 ПК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Частинами 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

18.02.2022 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та ТзОВ «ФК« ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 18022022, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 04813-08/2021 від 07.08.2021 року (а.с. 13-16).

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 18022022 від 18.02.2022 року та розрахунку заборгованості, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26000 грн., з яких: 6500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 19500 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 17-18).

Із наведеного слідує, що після отримання кредиту ОСОБА_1 будь-якого погашення заборгованості за кредитним договором № 04813-08/2021 від 07.08.2021 року не здійснював ані на користь первісного кредитора, ані на користь його правонаступника . Доказів зворотного стороною відповідача суду не надано.

У свою чергу, нарахування відсотків за прострочення сплати кредитної заборгованості було проведено у повній відповідності умовам кредитного договору № 04813-08/2021 від 07.08.2021 року.

Відтак, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ТзОВ «ФК« ЄАПБ» щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 04813-08/2021 від 07.08.2021 року.

У своєму позові ТзОВ «ФК« ЄАПБ» зазначає, що 19.08.2021 року між (ТзОВ «ФК «ЄКУ») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /719959, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними.

За вказаним правочином право вимоги 19.04.2022 року перейшло до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі укладеного Договору факторингу № 19042022-Є та згідно відповідного реєстру боржників розмір заборгованості позичальника за кредитним договором № /719959 від 19.08.2021 року становить 19300 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 15300 грн. сума заборгованості за відсотками.

Однак, в ході розгляду справи стороною позивача не надано та судом не здобуто жодних доказів того, що ОСОБА_1 було перераховані кредитні кошти за кредитним договором № /719959 від 19.08.2021 року.

Як зазначив представник ТзОВ «ФК «ЄАПБ» у своїй заяві на виконання ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.07.2023 року, документи, які стали підставою для укладення кредитного договору № /719959 від 19.08.2021 року знаходяться у первісного кредитора (а.с. 119-120).

Проте, первісний кредитор за вищевказаним правочином ТзОВ «ФК «ЄКУ» (наразі назву змінено на ТзОВ «Європейська Група») у своїй відповіді, наданій на виконання ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.08.2023 року зазначив, що уся документація по кредитному договору № /719959 від 19.08.2021 року була передана ТзОВ «ФК «ЄАПБ» при укладенні Договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року (а.с. 226).

Варто зауважити, що згідно Розділу 4 Договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року, уся документація, яка стосується укладення кредитного договору № /719959 від 19.08.2021 року між ТзОВ «ФК «ЄКУ» та ОСОБА_1 передана ТзОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 28).

Відтак, в порушення вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не обргрунтовано тієї обставини, що відповідачу було надано кредитні кошти за кредитним договором № /719959 від 19.08.2021 року, а відтак, що в останнього існують будь-якого роду невиконанні зобов`язання перед ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за даним правочином.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що заявлені ТзОВ «ФК «ЄАПБ» позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1540,49 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 77-81, 141, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмежено ю відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 04813-08/2021 від 07.08.2021 року в загальному розмірі 26000 (двадцять шість тисяч) грн., з яких: 6500 грн. основна сума боргу; 19500 грн. відсотки.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 1540 (одна тисяча п`ятсот сорок) грн. 49 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складений 17 січня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська