ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/366/24 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №607/22268/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк від імені якого діє ОСОБА_1 на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2024 року (ухвалене суддею Герчаківською О.Я.) в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі - АТ КБ ПриватБанк) звернулося до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 23 грудня 2019 року між АТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідачу було видано карту для користування кредитними коштами та встановлено кредитний ліміт.

Зазначали, що власник карткового рахунку зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, проте ОСОБА_2 , користуючись кредитними коштами не здійснював належним чином платежів в рахунок погашення отримуваних сум кредиту та відсотків за користування ними, чим порушив взяті на себе за договором зобов`язання.

У зв`язку з наявністю заборгованості у відповідача перед банком, просили стягнути з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 23 грудня 2019 року, яка станом на 31.10.2023 року становить в загальному суму 77631,28 грн., що складається з: 62407,56 грн. - заборгованість за кредитом; 15223,72 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 23 грудня 2019 року в розмірі 62407,56 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ "ПриватБанк" 2157,66 грн. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 15223,72 грн., а в іншій частині рішення залишити бе змін.

Вважають, що рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Посилаються на те, що всі істотні умови кредитування, в тому числі розмір відсотків, були узгоджені з відповідачем у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 23 грудня 2019 року, яку ОСОБА_2 особисто підписав, що не було враховано судом першої інстанції, а тому відсотки за користування кредитом підлягають стягненню з позичальника на користь кредитора.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

В силу положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Рішення суду оскаржується лише в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками, тому в іншій частині апеляційним судом не переглядається.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в їх межах, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 23 грудня 2019 року між АТ КБ Приватбанк та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого останній отримав кредит, шляхом підписання анкетизаяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У анкетізаяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять договір банківського обслуговування, а також, що він зобов`язується ознайомлюватись самостійно на офіційному сайті банку зі змінами Умов і правил надання банківських послуг.

Відповідно до банківської виписки за договором № б/н за період 23 грудня 2019 року 01 листопада 2023 року, позичальник ОСОБА_2 користувався наданими у кредит коштами, що вбачається із руху коштів по конкретному банківському рахунку, записів про деталі операції, їх суму та залишок після операції.

Згідно довідки Банку б/н про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_2 : старт карткового рахунку 23 грудня 2019 року 482097; зміна кредитного ліміту 23 грудня 2019 року кредитний ліміт: 0,00 (встановлення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту 23 грудня 2019 року кредитний ліміт: 0,00 (зменшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту 23 липня 2022 року кредитний ліміт: 5 000,00 (збільшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту 23 липня 2022 року кредитний ліміт: 10 000,00 (збільшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту 24 липня 2022 року кредитний ліміт: 80 000,00 (збільшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту 24 липня 2022 року кредитний ліміт: 51 000,00 (зменшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту 24 липня 2022 року кредитний ліміт: 50 000,00 (зменшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту 11 листопада 2022 року кредитний ліміт: 73 000,00 (збільшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту 16 січня 2023 року кредитний ліміт: 60 000,00 (зменшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту 04 квітня 2023 року кредитний ліміт: 60 000,00 (зменшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту 17 квітня 2023 року кредитний ліміт: 60 000,00 (зменшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту 28 квітня 2023 року кредитний ліміт: 60 000,00 (зменшення кредитного ліміту); зміна кредитного ліміту 04 травня 2023 року кредитний ліміт: 0,00 (зменшення кредитного ліміту).

Відповідно до виданої АТ КБ «ПриватБанк» довідки б/н ОСОБА_2 отримував наступні кредитні картки: номер картки НОМЕР_1 , дата відкриття 23 грудня 2019 року, термін дії 08/23, Карта Універсальна.

Згідно розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором, заборгованість ОСОБА_2 станом на 31 жовтня 2023 року становить 77 631,28 грн, з яких: 62 407,56 грн заборгованість за тілом кредиту; 15 223,72 грн заборгованість за простроченими відсотками.

За приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України договір вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за простроченими відсотками у сумі 15223,72 грн., суд першої інстанції виходив з того, що анкета-заява, яка підписана відповідачкою, не містить посилання на конкретні умови кредитування, нарахування відсотків та порядок повернення кредиту, а тому саме по собі підписання ОСОБА_2 паспорта споживчого кредиту та заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, який не є складовою частиною укладеного договору, без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови та правила банківських послуг не підтверджує узгодження сторонами умов кредитування.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що банком застосовувалась процентна ставка 42% річних (3,5% місячних).

Водночас у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана ОСОБА_2 , в той же день коли і була підписана Анкета-заява клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг 23 грудня 2019 року, визначено умови щодо узгодженої відсоткової ставки за користування кредитними коштами в розмірі 43,2% та 42% річних в залежності від типу картки.

Відтак зазначені умови кредитування мають виконуватись позичальником належним чином.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув.

З огляду на вищенаведене, заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 15223,72 грн.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування заочного рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками, з ухваленням нового рішення про задоволення позову у цій частині.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому сплачений позивачем судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 526 грн. 24 коп. (з урахуванням судового збору в розмірі 2157 грн. 66 коп., який стягнутий судом першої інстанції пропорційно до задоволеної частини позовних вимог), а також за розгляд справи у суді апеляційної інстанцій в розмірі 4026,00 грн. слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк - задовольнити.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (вул. Грушевського, 1Д м. Київ, ) 15223 грн. 72 коп. заборгованості за простроченими відсотками за кредитним договором №б/н від 23.12.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (вул. Грушевського, 1Д м. Київ, ) 526 грн. 24 коп. сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 4026 грн. сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2024 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Хома М.В.