Провадження 2/201/756/2024
УХВАЛА

про відмову в зупиненні провадження

18 січня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Галко С.Д.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

04 грудня 2023 року відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у цій справі у зв`язку із його перебуванням у складі Збройних Сил України.

В обґрунтування клопотання відповідач зазначив, що він не має можливості брати участь у розгляді справи, так як перебуває у складі Збройних Сил України. Зазначив, що не має змоги ознайомитись з матеріалами справи, подати будь-які заперечення, відзив на позовну заяву, докази на спростування пред`явлених до нього позовних вимог та позбавлений можливості бути присутнім у судовому засіданні, так як з 04 березня 2022 року призваний на військову службу та з 26 червня 2023 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26 червня 2023 року №177, довідкою командира військової частини НОМЕР_1 від 24 листопада 2023 року №442, військовим квитком серії НОМЕР_2 від 29 квітня 2022 року. Просив розглядати дане клопотання без його участі.

08 січня 2024 року від представника позивача надійшли заперечення на вищевказане клопотання, в яких зазначено, що при вирішенні питання про зупинення провадження у цій справі, слід звернути увагу, що Відповідач обізнаний про відкриття провадження по справі, він мав можливість скласти/надрукувати/роздрукувати відповідне клопотання про зупинення провадження по справі, має можливість зробити копії відповідних документів, має можливість скористатися послугами АТ Укрпошта для відправлення документів до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, тобто він не позбавлений та навіть не обмежений у можливості подати свої письмові заперечення та чи аргументи щодо позовних вимог відносно утримання його сина, що продовжує навчання, долучити будь-які докази, брати участь у судових засіданням в режимі відеоконференції, також справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, що у загальній формі свідчить про можливість відповідача звертатися до суду з письмовими заявами, клопотаннями щодо питань, які стосуються предмету спору, так само, брати участь в судовому засіданні через свого представника, та таким чином захисти свої інтереси під час розгляду справи, що не призведе до звуження його прав на судовий захист.

Відповідачем не надано належних доказів того, що військова частина, в якій він проходить службу, знаходиться у складі Збройних Сил України, переведена на воєнний стан і на сьогодні бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації на території України, що є обов`язковою умовою при вирішенні питання про зупинення провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивача просила відмовити в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження по справі.

Дослідивши матеріали справи, слід дійти висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Таким чином, підставою для зупинення провадження у цивільній справі за пунктом 2 частиною першою статті 251 ЦПК України є перебування сторони по справі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до довідки наданої відповідачем військова частина де безпосередньо відповідач проходить службу, знаходиться в м. Луцьк, Волинської області, тобто військова частина зазначена в довідці не знаходиться в зоні активних бойових дій або на прифронтовій території.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду України від 7 жовтня 2015 року в справі №6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі неповинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі №6-1957цс16 висловлено позицію, що «межі зупинення провадження у справі неповинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19 вказано, що: «22 серпня 2022 року позивач звернувся до суду касаційної інстанції з клопотанням про зупинення провадження у справі №461/3554/21 у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини від 08 серпня 2022 року №2/762 та №2/761. Пунктом 2 частини першої ст.251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява про зупинення провадження у справі №461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі №753/19628/17.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналогічні за змістом висновки викладені у судових рішеннях Верховного Суду в справах від 14 грудня 2022 року №757/52540/16-ц та від 17 січня 2023 року №501/1699/17.

Отже, для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п.2 частини першої ст.251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щод предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, приймають участь у виконанні бойових завдань.

Оскільки відповідачем не надано належних доказів в розумінні ст. 81 ЦПК України, що частина в якій останній проходить службу переведена на воєнний стан або залучена до проведення антитерористичної операції, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання про зупинення.

Крім того, суд звертає увагу, що у відповідача була можливість скласти та направити до суду відповідне клопотання про зупинення, а також клопотання про проведення засідання без його участі, таким чином суд доходить до висновку, що у відповідача є можливість складати процесуальні документи та обмінюватись кореспонденцією з судом, що свідчить про можливість висловити позицію щодо предмету спору, подати заперечення і тд.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що предметом даного спору є аліментні виплати, що безпосередньо впливають на права та інтереси дитини, які мають першочергове значення в розгляді даної справи.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З огляду на все вищезазначене, з метою захисту прав та інтересів дитини, а також з дотриманям норм чинного законодавства, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження по даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 251, 252, 260 ЦПК України, суд,, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 201/14288/23 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Демидова