Справа №442/223/24
Провадження №2/442/361/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судового засідання Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що ОСОБА_3 місце проживання, якої зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , є родичкою ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та її чоловіка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За свого життя ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_5 , склали заповіти, що посвідчені приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Г.І. 17 жовтня 2013р. за реєстровим номером 1235 та 1236.

Відповідно до цих нотаріально посвідчених заповітів спадкодавцями зроблено розпорядження, відповідно до якого усе майно, що буде належати спадкодавцям на день їх смерті, де б воно не було і з чого не складалося б, а також все те, на що вони за законом матимуть право, в тому числі належну частину квартири АДРЕСА_2 заповіли ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_5

ОСОБА_1 , своєчасно (у строк, визначений законом) прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , подавши відповідну заяву приватному нотаріусу Дрогобицького районного нотаріального округу Ілик Галині Миронівні.

Водночас, ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом своєї дружини ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після її смерті, оскільки був зареєстрований та проживав разом з нею на день відкриття спадщини.

З цього є очевидним, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день своєї смерті фактично був одноосібним власником усієї квартири АДРЕСА_2 , оскільки частина цієї квартири належала йому на праві спільної власності на підставі свідоцтва про право власності від 1999р., виданого комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради та зареєстрованим у Дрогобицькому КП ЛОР Дрогобицьке МБТІ та ЕО за №12129, а інша частина як спадкоємцю за законом, який прийняв, проте не оформив спадщину після смерті дружини спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тому, спадкоємцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , належить право на усе спадкове майно після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , як спадкоємцю за заповітом, в тому числі на квартиру АДРЕСА_2 .

У відповідь на заяву ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 липня 2023 року, справжність підпису на якій посвідчено приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів В.Я. та зареєстровано її в реєстрі за № 3084, а саме: про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_2 , приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Ілик Галиною Миронівною інформаційним листом №17/02-14 від 04.08.2023 повідомлено, в тому числі, що для видачі на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом необхідно представити нотаріусу правовстановлюючий документ на нерухоме майно, а саме: на квартиру, що є предметом спадкування.

Оскільки спадкоємцю ОСОБА_1 нічого не відомо, де знаходиться на даний час оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , а його дублікат видати неможливо у зв`язку із смертю співвласників квартири, то з метою оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_1 змушена звернутися до суду із цією позовною заявою в суд.

Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника поступило клопотання про підтримання позову.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи у їх відсутності, щодо вирішення позову покладаються на думку суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 46,9 кв.м., житловою площею 26,3 кв.м.

Відповідно до ст.. 1216 Цивільного кодексу України «Поняття спадкування» передбачено, що: 1. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України «Види спадкування» 1. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а відповідно до статті 121 ЦК України «Склад спадщини» 1. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1 та 2 статті 1220 ЦК України «Відкриття спадщини» встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу), а частиною 1 статті 1221 ЦК України «Місце відкриття спадщини» визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За змістом статті 1223 ЦК України «Право на спадкування» 1. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 2. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 3. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно Статті 1233 ЦК України «Поняття заповіту» 1. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а статтею 1234 ЦК України «Право на заповіт» встановлено, що: 1. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. 2. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до статті 1235 ЦК України «Право заповідача на призначення спадкоємців»1. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. 2. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. 3. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. 4. У разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкування втрачає чинність. Діти (внуки) цієї особи мають право на спадкування на загальних підставах.

Згідно статті 1236 ЦК України «Право заповідача на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом» 1. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. 2. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. 3. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. 4. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1254 ЦК України «Право заповідача на скасування та зміну заповіту» 1. Заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. 2. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, якій він йому суперечить. Частиною 5 статті 1268 ЦК України «Прийняття спадщини» однозначно встановлено, що: 5. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 статті 190 Цивільного кодексу України : майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно статті 380 Цивільного кодексу України «Житловий будинок як об`єкт права власності» житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Частиною 1 статті 381 ЦК України «Садиба як об`єкт права власності» визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що позивач є єдиним спадкоємцем по заповіту щодо спірного майна та після смерті спадкодавця вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від неї причин у видачі такого їй було відмовлено, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 46,9 кв.м., житловою площею 26,3 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Дата складення рішення - 05.02.2024.

Суддя О.В. Крамар