Справа № 333/90/24
Номер провадження 2/337/806/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2024 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Салтан Л.Г.

за участю секретаря Трегуб Т.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2024 року представник позивача ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №18698-12/2022 від 16.12.2022 року в розмірі 15600 грн та за кредитним договором №18698-13/2022 від 16.12.2022 року в розмірі 15600 грн та також судових витрат.

В обґрунтування позову зазначив, що 16 грудня 2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено два кредитних договори, які він підписав власноруч електронним підписом.

28.07.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» таТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено Договір факторингу № 28072023 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Боржник свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим, відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 28072023 від 28.07.2023 у відповідача наявна заборгованість за кредитними договорами №18698-12/2022 та №18698-13/2022 від 16.12.2022 сумі 15600 грн за кожним договором , з яких:

- 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу

- 11600 грн. сума заборгованості за відсотками

- 0 грн. сума заборгованості за пенею.

З моменту направлення вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» за кредитними договорами від 16.12.2022 року у загальному розмірі 31200 грн. яка підлягає стягненню за рішенням суду разом з понесеними судовими витратами.

Ухвалою суду від 19.02.2024 року відкрите спрощене провадження, відповідачеві наданий строк на подання відзиву.

12.03.2024 року 02.01.2024 року відповідач ОСОБА_1 надав відзив на позов, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву зазначив, що укладені договори підпадають під дію Закону України «Про споживче кредитування», норми якого підлягають застосуванню, строк дії договорів сплинув 09 січня 2023 року, у розрахунках суми заборгованості відсутній обґрунтований розрахунок нарахованих процентів з посиланням на умови кредитних договорів, заборгованість за процентами нарахована за період, коли у позивача не виникало право на рахування процентів , його не було повідомлено про заміну кредитора, сукупна сума неустойки ( штраф, пеня) не можуть перевищувати суми, одержаної споживачем.

Сторони у судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, звернулися х клопотаннями про розгляд справи у їхню відсутність.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, справу було розглянуто у їх відсутність, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Судом встановлено, 16 грудня 2022 року ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено два кредитних договори № 18698-12/2022 та № 18698-13/2022 з ідентичними умовами.

Кредитні договори підписані електронним підписом Позичальника, відтвореними шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і були надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити ті підпис сторін.

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 договорів, Товариство надало Клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000,00 грн, за кожним договором, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. п. 1.8. п. 1 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua.

Відповідно до умов кредитних договорів, позичальник надав відповідачеві кредит строком на 25 днів, тобто, до 09 січня 2023 року (п. 1.2), зі сплатою 912,50 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % на добу (п. 1.3) =базова процентна ставка, на заборгованість, що утворилася, поза межами пільгового періоду. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку встановленому Договором.

За п.2 умов укладених договорів сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору, відповідно до якого на строк до 9 січня 2023 року (пільговий період) проценти становлять 10 грн.

Згідно п.2.3. у разі якщо Клієнт не сплатив кредит у передбачений строк (п.1.2) , нарахування процентів здійснюється на фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок) до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

У разі якщо Клієнт не сплатив у строк кредит у строк. Зазначений в п.1.2 , проценти продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору.

Згідно п.3.1.4 ТОВ має право без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним договором третій особі, у зв`язку з чим відбувається заміна сторони кредитодавця за договором, але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 днів з дати такого відступлення.

Укладення кредитних договорів, копії яких є в матеріалах провадження відповідачем не оспорюються.

Боржник свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим, заборгованість відповідача за кредитним договором № 18698-12/2022 від 16.12.2022 року , згідно розрахунку, затвердженим первісним кредитором становить 15600 грн., з яких:

- 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу

- 11600 грн. сума заборгованості за відсотками ( за період з 30 січня 2023 року по 30.04.2023 року )

- 0 грн. сума заборгованості за пенею.

Також боржник свої зобов`язання належним чином не виконав із за другим кредитним договором № 18698-13/2022 від 16.12.2022 року , у зв`язку з чим, заборгованість відповідача згідно розрахунку, затвердженого первісним кредитором становить 15600 грн., з яких:

- 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу

- 11600 грн. сума заборгованості за відсотками ( за період з 30 січня 2023 року по 30.04.2023 року )

- 0 грн. сума заборгованості за пенею.

28.07.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено Договір факторингу № 28072023 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передав (відступив) ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ«РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» прийняло належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Отже, до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного Договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитними договорами № 18698-12/2022 від 16.12.2022 року та 18698-13/2022 від 16.12.2022 року.

Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними міжТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» позивач ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимогиза кредитним договором№ 18698-12/2022 від 16.12.2022 року до відповідача в розмірі 15600 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 11600 грн. 0 сума заборгованості за відсотками та права грошової вимоги за кредитним договором№ 18698-13/2022 від 16.12.2022 року до відповідача в розмірі 15600 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 11600 грн. 0 сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА в загальному розмірі 31200 грн.

Відповідач ОСОБА_1 не спростував належними доказами наявність заборгованості перед позивачем за кредитними договорами, не довів факт виконання зобов`язань за кредитними договорами, зокрема, по сплаті тіла кредиту та відсотків ані первісному кредитору, ані його правонаступнику, у відзиві на позов зазначив загальні заперечення щодо сумнівів розміру заборгованості.

Доводи відповідача щодо нарахування відсотків поза межами строку договору суд відхиляє , оскільки умовами договору передбачено нарахування таких відсотків, до повного погашення зобов`язань на строк, що не перевищує 180 днів, що повністю узгоджується з наявними в матеріалах провадження розрахунками заборгованості, що надані позивачем, при цьому жодних штрафних санкцій (штрафу, пені) у суму заборгованості, яка складається із заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по відсотках, позивач не нарахував.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Матеріалами справи підтверджено, що у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ», правонаступником яких є позивач, та відповідачем ОСОБА_1 було укладено два кредитних договори, про які зазначалося вище, при цьому укладання кредитних договорів та отримання за ними відповідачем кредитних коштів в обумовленому договорами розмірі відповідачем не оспорюється та підтверджується матеріалами провадження.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем своїх обов`язків за кредитними договорами від 16.12.2022 року не виконано, у зв`язку з чим наявні заборгованості, що складаються із тіла кредиту та процентів за користування кредитом, розмір яких відповідачем належним чином не спростований , підлягають стягненню.

У даному випадку правовідносини між сторонами справи виникли на підставі укладених в електронній формі кредитних договорів з використанням визначених сторонами ідентифікаторів особи, яка отримує кредитні кошти, що належним чином відповідає вимогам профільного законодавства, зокрема, ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», що учасниками справи під сумнів при апеляційному перегляді не ставиться.

За обставин цієї справи, позичальник (позивач) шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора, отриманого від позивача, прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитні договори (здійснив акцепт пропозиції відповідача), тобто відповідний договір вважається укладеним у відповідності до ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов.

У даному випадку посилання відповідача на порушення позивачем обов`язків попереднього надання інформації по кредиту спростовуються змістом кредитних договорів, в відповідних пунктах яких позичальник підтверджує, що отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9,25 ЗУ «Про споживче кредитування».

В аспекті викладеного вище, слід відхилити доводи відповідача, посилання на те, що йому не надавалися для ознайомлення Правила надання споживчих кредитів ТОВ , адже, підписавши кредитний договір з констатацією факту доведення до відома позичальника визначених законодавством відомостей, він підтвердив, що зазначену інформацію кредитор йому надав, у протилежному випадку втрачається сенс підписання договору для підтвердження досягнення сторонами згоди щодо погоджених умов.

При цьому волевиявлення сторони щодо підписання договору свідчить, що особа, яка погоджується укласти договір, отримала всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Однак, умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Позивач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться.

Таким чином, суд вважає, що кредитні договори, на які посилається позивач, укладені у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, а тому, оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні первісному кредитору, унаслідок чого утворилася заборгованість за кредитними договорами, суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для його задоволення в повному обсязі.

У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 128, 141, 247, 258, 259, 263- 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 207, 525-527, 530, 598, 599, 610, 615, 626, 628, 629, 633, 634, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (, юридична адреса: м.Київ, бул. Вацлава Гавела 6) суму заборгованості за договором про надання фізичного кредиту №18698-12/2022 від 16.12.2022 у розмірі 15600,00 гривень, заборгованості за договором про надання фізичного кредиту №18703-12/2022 від 16.12.2022 року у розмірі 15600,00 грн., витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2684,00 гривень, а всього 33 884,00 гривень.

Копію рішення надіслати сторонам.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст виготовлений 22 квітня 2024 року.

Суддя: Л.Г. Салтан