ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 689/2206/22

провадження № 61-15793св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Солобковецька сільська рада,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу у Хмельницькій області Павлик Наталія Петрівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 05 липня 2023 року у складі судді Соловйова А. В. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 вересня 2023 року у складі колегії суддів: Талалай О. І., Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Солобковецької сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу у Хмельницькій області Павлик Н. П., про визнання заповіту недійсним.

2. Позовна заява обґрунтована тим, що вона з ОСОБА_3 є рідними сестрами та спадкоємцями за законом після смерті батька - ОСОБА_4 .

3. Позивачка вказувала, що все доросле життя вона саме утримувала батьків, оскільки ОСОБА_2 ніде не працює.

4. У 2022 році ОСОБА_1 на місяць виїхала за кордон, а у цей час ОСОБА_2 забрала батька до себе і поставила його в таке становище, що він вимушений був скласти заповіт на її ім`я.

5. Зазначала, що ОСОБА_4 хворів, йому було тяжко пересуватись, він потребував стороннього догляду.

6. Заповіт складений всупереч дійсній волі батька під впливом тяжких обставин.

7. Посадова особа Солобковецької сільської ради прибула в смт Дунаївці, де перебував батько, тобто за межі населеного пункту, на який поширюються повноваження сільської ради, та посвідчила заповіт. Посвідчення заповіту було єдиною можливістю усунути, зменшити тяжкі обставини батька.

8. За відсутності тяжких обставин заповіт не був би складений ним або не на таких умовах (заповів би майно обом дітям).

9. Враховуючи наведене, просила суд визнати недійсним заповіт на користь ОСОБА_2 , складений ОСОБА_4 та посвідчений секретарем виконкому Солобковецької сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 21.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

10. Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 05 липня 2023 року, залишеним без змін поставою Хмельницького апеляційного суду від 27 вересня 2023 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

11. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що позивач не довела належними та допустимими доказами наявність тяжких обставин, під впливом яких ОСОБА_4 склав заповіт і які впливали на його волевиявлення та за відсутністю яких заповіт не був би складений.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

12. У листопаді 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .

13. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 22 листопада 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

14. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позовні вимоги.

15. Підставою касаційного оскарження заявниця зазначає застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12, від 25 грудня 2013 року у справі № 6-78цс13, від 19 березня 2014 року у справі № 6-2цс14, від 18 червня 2014 року у справі № 6-69цс14, від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-202цс15, від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2087цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-93цс16, від 11 травня 2016 року у справі № 6-806цс16, від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1531цс16; у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 759/17065/14-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 359/3849/14-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 461/4980/17, від 20 лютого 2019 року у справі № 462/1992/15-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 758/463/15-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 362/3878/16-ц, від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 308/3593/17, від 24 червня 2020 року у справі № 405/2719/17, від 18 грудня 2020 року у справі № 541/2898/16, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, від 16 травня 2022 року у справі № 127/8183/19, від 27 травня 2022 року у справі № 752/5238/16-ц, від 03 серпня 2022 року у справі № 363/4381/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

16. Також підставою касаційного оскарження заявниця зазначає порушення норм процесуального права, оскільки суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази; необґрунтовано відхили клопотання про призначення експертизи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

17. Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано підстави її позову, а саме: спадкодавець на час посвідчення заповіту не мав цивільної дієздатності, тобто не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними; спадкодавець вчинив правочин під впливом тяжких обставин; спірний заповіт посвідчено особою органу місцевого самоврядування поза межами її повноважень.

18. Також заявниця посилається на те, що суди попередніх інстанцій протиправно відмовили їй у задоволенні клопотання про проведення почеркознавчої експертизи та психологічної експертизи.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

19. У грудні 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 від ОСОБА_2 , у якому вказано, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

20. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є доньками ОСОБА_4 .

21. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 29 червня 2022 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22. 21 березня 2022 року ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці ОСОБА_2 . Заповіт посвідчений секретарем виконкому Солобковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та зареєстрований в реєстрі за № 21.

23. 02 червня 2022 року зареєстрована спадкова справа у зв`язку із зверненням ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Павлик Н. П.

24. ОСОБА_1 29 червня 2022 року подала заяву про прийняття спадщини за законом.

25. Рішенням Солобковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області від 20 грудня 2020 року № 4 обрано на посаду секретаря Солобковецької сільської ради Мудрицьку Т. М.

26. Пунктом 3 вказаного рішення покладено на ОСОБА_5 - секретаря Солобковецької сільської ради повноваження щодо вчинення нотаріальних дій та державної реєстрації актів цивільного стану (а. с. 124).

Позиція Верховного Суду

27. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

28. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

29. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

30. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

31. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

32. Згідно частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

33. Відповідно до частини першої статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

34. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (частина перша статті 1234 ЦК України).

35. За змістом частини першої статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

36. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування (частина друга статті 1235 ЦК України).

37. На підставі частини першої статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

38. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 369/7921/21 вказано, що свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

39. Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

40. Згідно з частиною першою статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

41. Згідно з частиною першою статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

42. Тлумачення частини першої статті 233 ЦК України дає підстави для висновку, що умовами визнання правочину недійсним є: а) наявність тяжкої обставини, що «змусила» особу вчинити правочин; б) те, що цей правочин було вчинено на вкрай невигідних умовах. Для визнання правочину недійсним на підставі частини першої статті 233 ЦК України необхідна сукупність вказаних умов.

43. Відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

44. У постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2766цс16 зроблено висновок, що «правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа вчиняє їх добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі. Отже, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути: тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах».

45. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (частина друга статті 1257 ЦК України).

46. Судами встановлено, що 21 березня 2022 року ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці ОСОБА_2 . Заповіт посвідчений секретарем виконкому Солобковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та зареєстрований в реєстрі за № 21.

47. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

48. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

49. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

50. Судами враховано, що з медичних карт амбулаторного хворого № 157, стаціонарного хворого № 2456, № 864 і № 1786, наданих КНП «Ярмолинецька багатопрофільна лікарня» Ярмолинецької селищної ради (а. с. 64-114), вбачається, що у ОСОБА_4 не діагностовано будь-яких захворювань, які б могли впливати на розуміння ним значення своїх дій та можливість керувати ними. Останній запис про хворобу (загострення хронічного панкреатиту) датований 25 серпня 2021 року.

51. Крім того, заповіт містить запис про те, що дієздатність заповідача перевірено.

52. З наведеного вбачається, що підстави вважати, що ОСОБА_4 хворів, внаслідок чого не розумів значення своїх дій, відсутні.

53. При цьому колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивачка не довела належними та допустимими доказами наявності тяжких обставин, під впливом яких ОСОБА_4 склав заповіт, і які впливали на його волевиявлення та за відсутністю яких заповіт не був би складений.

54. Сам по собі факт хворобливого стану заповідача, на який посилається позивачка, не свідчить про наявність тяжких обставин, які зумовили ОСОБА_4 скласти заповіт.

55. Колегія суддів відхиляє доводи заявниці щодо неправомірної відмови судів попередніх інстанцій у проведенні експертиз з огляду на таке.

56. У березні 2023 року ОСОБА_1 до місцевого суду подала заяву, у якій просила призначити судову почеркознавчу експертизу та психологічну експертизу.

57. Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви про призначення судової почеркознавчої експертизи. Відмовляючи у призначення судової почеркознавчої експертизи, місцевий суд виходив із того, що позов подано з підстав, визначених статтею 233, частиною другої статті 1257 ЦК України, разом із тим позивачка не обґрунтовувала позовні вимоги з підстав ймовірної підробки підпису спадкодавця.

58. Ухвалою суду першої інстанції від 19 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи. Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви, місцевий суд виходив із того, що судом було задоволено клопотання про витребування медичної документації спадкодавця, зі змісту якої не вбачається та сторонами визнається відсутність перебування спадкодавця на обліку в лікарів нарколога та психіатра, історії будь-яких психічних захворювань та розладів. Останній медичний запис датований 25 серпня 2021 року з приводу загострення хронічного панкреатиту.

59. Таким чином, суд першої інстанції, врахувавши підстави позову, наявні в матеріалах справи докази, правомірно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та судово-психологічної експертизи.

60. Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (стаття 1251 ЦК України).

61. Рішенням Солобковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області від 20 грудня 2020 року № 4 обрано на посаду секретаря Солобковецької сільської ради Мудрицьку Т. М.

62. Пунктом 3 вказаного рішення покладено на ОСОБА_5 - секретаря Солобковецької сільської ради повноваження щодо вчинення нотаріальних дій та державної реєстрації актів цивільного стану (а. с. 124).

63. У пунктах 70-72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17 вказано, що форма заповіту має бути письмова, а порядок його посвідчення - різний: насамперед нотаріусом з додержанням вимог статей 1248, 1249 ЦК України, посадовою особою органів місцевого самоврядування (стаття 1251 ЦК України); іншими посадовими особами, зазначеними у частинах першій-шостій статті 1252 ЦК України, з додержанням вимог частини сьомої цієї статті.

Як наслідок, немає жодних підстав вважати, що посвідчення нотаріусом правочину поза межами свого нотаріального округу тягне нікчемність заповіту.

Відтак, якщо нотаріус посвідчив заповіт особи не в межах свого нотаріального округу, це не впливає на форму правочину і не підпадає під ті вимоги про порядок його посвідчення, які містяться в ЦК України та тягнуть нікчемність заповіту відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України.

64. Отже, колегія суддів відхиляє посилання заявника у касаційній скарзі на порушення порядку посвідчення заповіту, оскільки заповіт ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) посвідчений секретарем Солобковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області відповідно до вимог ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5.

65. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).

66. Посилання заявника на неврахування судами висновків Верховного Суду, наведених у касаційній скарзі, відхиляються колегією суддів, оскільки судові рішення не суперечать вказаним висновкам.

67. Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

68. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

69. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 05 липня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

Є. В. Синельников