Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1021/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2024 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бровді І.А., звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 76 років помер дідусь позивача спадкодавець ОСОБА_3 , який за життя побудував житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , але право власності на даний житловий будинок не зареєстрував. Також, спадкодавець ОСОБА_3 , мав у власності три земельні ділянки: земельна ділянка площею 0,13 га, яка розташована у АДРЕСА_1 , яку спадкодавець отримав на підставі рішення №33 від 19 травня 1997 року виконавчого комітету Олешницької сільської ради про передачу земельної ділянки у приватну власність; земельна ділянка площею 0,10 га, яка розташована у с. Олешник, урочище «Чеканово», яку спадкодавець отримав на підставі рішення №13 від 24 лютого 1997 року виконавчого комітету Олешницької сільської ради про виділення земельних ділянок; земельна ділянка площею 0,18 га, яка розташована у с. Олешник, яку спадкодавець отримав на підставі рішення №3 від 27 січня 1997 року виконавчого комітету Олешницької сільської ради про приватизацію земельних ділянок.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 із ним, за адресою АДРЕСА_1 , проживала його дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бабуся позивача, що підтверджується довідкою старости Олешницького старостинського округу за № 20.7-20/185 від 06 лютого 2024 року, яка у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проживаючи разом із своїм чоловіком спадкодавцем, прийняла спадщину після його смерті.

У власності бабусі позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходилась земельна частка пай, розміром 2,18 га, яку вона отримала на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0088501 від 01.07.1997 року.

21 лютого 2011 року, бабуся позивача ОСОБА_4 , видала заповіт, згідно якого все майно, що їй належало вона заповіла своєму онуку позивачу ОСОБА_1 , 1982 року народження.

ІНФОРМАЦІЯ_4 , у віці 72 роки померла спадкодавець ОСОБА_4 , про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 05 травня 2011 року.

Як спадкоємець по заповіту позивач не може оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та майнові права, тому змушений звернутися до суду із позовом про визнання за ним права власності на на спадкове майно за заповітом.

Відповідачем по справі є син спадкодавця, батько позивача ОСОБА_2 , який у шестимісячний строк з часу смерті своїх батьків до нотаріуса із заявою на відкриття спадщини за законом не звертався.

Позивач та його представник про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином своєчасно, в підготовче засідання не з"явилися, однак представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити.

Відповідач про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленим належним чином своєчасно, в підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та про те, що позовні вимоги визнає повністю і не заперечує проти їх задоволення.

Третя особа про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленою належним чином своєчасно, в підготовче засідання також не з`явилася.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 76 років помер дідусь позивача спадкодавець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що виконкомом Олешницької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 04 січня 2008 року.

За життя дідусь позивача ОСОБА_3 побудував житловий будинок, із надвірними спорудами, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , однак право власності на даний житловий будинок, не зареєстрував.

Відповідно до довідки старости Олешницького старостинського округу, Виноградівської міської ради за № 20.7-20/999 від 01 грудня 2023 року згідно погосподарської книги за № 3, особовий рахунок НОМЕР_3 , будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 .

Також, спадкодавець ОСОБА_3 , мешканець АДРЕСА_1 перейменована рішенням сесії 1998 року, мав у власності наступні земельні ділянки :

- земельна ділянка площею 0,13 га, яка розташована у АДРЕСА_1 , яку спадкодавець отримав на підставі рішення №33 від 19 травня 1997 року виконавчого комітету Олешницької сільської ради про передачу земельної ділянки у приватну власність;

- земельна ділянка площею 0,10 га, яка розташована у с. Олешник, урочище «Чеканово», яку спадкодавець отримав на підставі рішення №13 від 24 лютого 1997 року виконавчого комітету Олешницької сільської ради про виділення земельних ділянок;

- земельна ділянка площею 0,18 га, яка розташована у с. Олешник, яку спадкодавець отримав на підставі рішення №3 від 27 січня 1997 року виконавчого комітету Олешницької сільської ради про приватизацію земельних ділянок.

Довідка старости Олешницького старостинського округу за № 20.7-20/6 від 10 січня 2024 року підтверджує факт перейменування АДРЕСА_2 на якій проживав спадкодавець ОСОБА_3 на вул. Українська.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 із ним, за адресою АДРЕСА_1 , проживала його дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бабуся позивача, що підтверджується довідкою старости Олешницького старостинського округу за № 20.7-20/185 від 06 лютого 2024 року, яка у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проживаючи разом із своїм чоловіком спадкодавцем, прийняла спадщину після його смерті, однак спадкові права документально не оформила.

У власності бабусі позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходилась земельна частка пай, розміром 2,18 га, яку вона отримала на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0088501 від 01.07.1997 року.

21 лютого 2011 року, бабуся позивача ОСОБА_4 , видала заповіт, згідно якого все майно, що їй належало вона заповіла своєму онуку ОСОБА_1 , 1982 року народження. Заповіт заповідачем не змінено і не скасовано.

ІНФОРМАЦІЯ_4 , у віці 72 роки спадкодавець ОСОБА_4 померла, про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 05 травня 2011 року.

Спадкоємцем за законом першої черги є син заповідача, відповідач по справі та батько позивача ОСОБА_2 , який на спадкове майно не претендує та не заперечує проти визнання права власності на таке за позивачем.

Суд констатує, що позивач після смерті своєї бабусі відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадщину прийняв, оскільки проживав із спадкодавцем на день її смерті в спадковому будинку, що підтверджується довідкою № 20.7-20/190 від 09.02.2024 старости Олешницького старостинського округу Виноградівської міської ради.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті бабусі, позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори, де 12 грудня 2023 року, від завідувача Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. отримав лист-відмову за № 315/01 -16, згідно якого йому відмовлено у отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки ним не представлено нотаріусу правовстановлюючий документ про належність спадкодавцю спадкового майна.

Таким чином, через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок від 12.12.2023, житловий будинок із надвірними спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 складається із житлового будинку площею 58,3 м кв,, що позначений під літерою А; під літерою Б розміщена літня кухня площею 51,3 м кв.; під літерою В розміщений хлів площею 15,8 м кв.; під літерою Г розміщений хлів площею 15, 6 м кв.; під літерою Д розміщений гараж площею 34,2 м кв.; під номером №1 розміщені ворота, під №2 хвіртка, а під №3 огорожа. Будинок будівництвом завершений, рік побудови - 1956.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 3.5. листа ВССУ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності па земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 125 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно ст.2 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 200, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1216, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1269 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 23 лютого 1997 року Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області КПП , на житловий будинок із надвірними спорудами, де житловий будинок площею 58,3 м кв., позначений під літерою А; під літерою Б розміщена літня кухня площею 51,3 м кв.; під літерою В розміщений хлів площею 15,8 м кв.; під літерою Г розміщений хлів площею 15, 6 м кв.; під літерою Д розміщений гараж площею 34,2 м кв.; під номером АДРЕСА_4 .

Визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 23 лютого 1997 року Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області КПП , на земельну ділянку площею 0,13 га, яка розташована у АДРЕСА_1 .

Визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 23 лютого 1997 року Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області КПП , на земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована у с. Олешник, урочище «Чеканово».

Визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 23 лютого 1997 року Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області КПП , на земельну ділянку площею 0,18 га, яка розташована у с. Олешник, Берегівського району.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 23 лютого 1997 року Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області КПП , право на земельну частку (пай) КСП «Нове Життя», згідно сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого Виноградівською райдержадміністрацією 01.07.1997, серія ЗК № 0088501.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 18.04.2024.

ГоловуючийТ. Ю. Левко