Справа № 530/2004/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

16.02.2024 року Зіньківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Ситник О. В., за участі секретаря Стрілець Л.Г. розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зіньківської міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 про визнання права власності, -

встановив:

08.12.2023 року до Зіньківського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Зіньківської міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 про визнання права власності.

З позову вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 і його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 рідна сестра позивача по матері. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , який на час смерті проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Спадкова справа після його смерті заведена на підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 . ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на день смерті проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 заведена у Зіньківській державній нотаріальній конторі за № 32/2015 на підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 . Спадкова справа на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 заведена у Зіньківській державній нотаріальній конторі за № 117/2023 на підставі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 . До складу спадкового майна увійшов житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . При зверненні позивача до Зіньківської державної нотаріальної контори, з`ясувалося, що видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно - будинок садибного типу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 нотаріус не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на цей будинок. Згідно по господарської книги №5 особовий рахунок № НОМЕР_1 будинковолодіння в АДРЕСА_2 станом на 01.07.1990 року відносилося до типу колгоспного двору, членами якого були: ОСОБА_6 - голова двору, ОСОБА_5 -чоловік, ОСОБА_1 -син, ОСОБА_4 - дочка. Позивач вказує, що а ні він , як член бувшого колгоспного двору , а ні інші члени колгоспного двору за життя своєї долі у колгоспному дворі не виділяли за життя ОСОБА_6 як голови двору , тому даний житловий будинок належав ОСОБА_6 на праві власності увесь в цілому на час смерті , а після її смерті повинен перейти йому як спадкоємцю у спадщину, враховуючи той факт , що нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та прохав визнати за ним право власності на житловий будинок в порядку спадкування .

Ухвалою судді від 21.12.2023 року відкрито загальне позовне провадження , підготовче судове засідання призначено на 16.02.2024 року.

В підготовче судове засідання сторони не з`явились , сторона позивача надали заяву в якій прохали розгляд справи провести за їх відсутності , позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити ( а.с. 42), відповідачі по справі в судове засідання не з`явилися, представник Зіньківської міської ради надав заяву в якій прохав справу розглянути у відсутність представника, а позовні вимоги визнають ( а.с. 39) , відповідач ОСОБА_2 також надав у суд заяву про розгляд справи у його відсутність , позовні вимоги визнав в повному обсязі ( а.с. 41).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні без фіксування судового процесу. А враховуючи визнання відповідачем позову , суд ухвалив розглянути справу у підготовчому судовому засіданні з винесенням рішення.

Суд, прийнявши до уваги заяви, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Зіньківської міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 про визнання права власності підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем по справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с. Гришки Зіньківського району Полтавської області і його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.5,6). Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу № 4 від 07.12.2023 року 04 листопада 1975 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7 ( а.с.7). ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та є рідною сестрою позивача по матері. Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 5 від 07.12.2023 року 28.09.1976 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 ,після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_9 (а.с.5). Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу № 4 від 07.12.2023 року 28.11.1989 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано, після розірвання шлюбу дружині залишено прізвище ОСОБА_9 (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Гришки Зіньківського району Полтавської області ( а.с. 10). На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.11). Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Гришки Зіньківського району Полтавської області ( а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Гришки Зіньківського району Полтавської області ( а.с. 13). На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 і разом з нею за вищевказаною адресою проживала та була зареєстрована ОСОБА_4 - дочка ( а.с.14). На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 і разом з нею за вищевказаною адресою проживала та була зареєстрована ОСОБА_6 - мати ( а.с.14). Згідно по господарської книги №5 особовий рахунок № НОМЕР_1 будинковолодіння в АДРЕСА_2 станом на 01.07.1990 року відносилося до типу колгоспного двору, членами якого були ОСОБА_6 -голова двору, ОСОБА_5 -чоловік, ОСОБА_1 -син, ОСОБА_4 - дочка (а.с.16). На час звернення до суду житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 складається із житлового будинку ( літ. А-1) , гараж ( літ. Б) , ворота огорожі № 1,огорожа №2 ( а.с. 18-20). Спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 заведена у Зіньківській державній нотаріальній конторі за № 117/2023 на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщина. На звернення позивача до Зіньківської державної нотаріальної контори, з`ясувалося, що видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно - будинок садибного типу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 нотаріус не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на цей будинок (а.с. 21).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві власності. Згідно з ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, то викладені у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору строк (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатною члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку майна двору, вона визначається виходячи з тою майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування ", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як було встановлено в судовому засіданні, що спірне майно відносилось до бувшого «колгоспного двору» , головою двору була ОСОБА_6 , членами двору були: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , за життя голови двору , члени двору не виділяли своєї долі у колгоспному дворі , ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_6 шляхом звернення до нотаріальної контори у встановлений законом строк , але не зміг отримати спадкові документи на житловий будинок на тій підставі, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок .

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору ( в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду і прохав визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в цілому , оскільки він як член бувшого колгоспного двору долі не виділяв, його мати ОСОБА_6 та сестра ОСОБА_4 також своєї долі не виділяли та померли, ОСОБА_5 не заперечує ,щоб право власності на житловий будинок в цілому перейшло до позивача про що подав відповідну заяву до суду, тому вищезазначений житловий будинок повинен перейти у спадщину до позивача ОСОБА_1 .

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України далі ЦК). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК).

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК). За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24 -753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулює виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. По- господарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні. В по-господарських книгах при визначенні року побудови зазначався рік введення в експлуатацію будинку. Тобто записи в по-господарських книгах визнавались в якості актів органів влади , що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене та те, що перешкодою для видачі позивачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину є відсутність належним чином оформлених документів про право власності на особу спадкодавця на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, хоча право власності виникло з підстав, встановлених на дату будівництва записом у по господарській книзі, та враховуючи, що бувші члени колгоспного двору ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та і сам позивач ОСОБА_1 як бувший член двору своєї долі не виділяли за життя спадкодавця , то увесь житловий будинок перейшов йому у спадщину після смерті ОСОБА_6 та позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 76-81, 82, 89, 211, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Зіньківської міської ради Полтавської області , ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право приватної власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та складається із житлового будинку ( літ. А-1) , гараж ( літ. Б) , ворота огорожі № 1,огорожа №2 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області О.В. Ситник