печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Звонарьова В.О.

справа № 757/35553/22-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

представник відповідача ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до Печерського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якого просила стягнути з відповідача різницю між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування, а саме 319 066,38 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.06.2022 року о 20 год. 00 хв. у м. Києві по бульв. Дружби Народів відповідач, керуючи автомобілем марки «Audi» р/н НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz» р/н НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить позивачу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, у зв`язку з чим позивачу було завдано матеріальної шкоди.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2022 у справі № 757/16267/22-п відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо-транспортна подія. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як винної особи, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № 209254266, виданого ПрАТ СК «ВУСО», дійсного на дату дорожньо-транспортної пригоди. Ліміт відповідальності Страховика за вказаним полісом складає 130 000 грн, а тому відповідальність в межах зазначеної суми несе ПрАТ СК «ВУСО».

З метою визначення дійсного розміру заподіяного збитку, позивач замовила огляд пошкодженого транспортного засобу «Mercedes-Benz» р/н НОМЕР_2 у оцінювача ФОП ОСОБА_5 . На підставі огляду було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власникові колісного транспортного засобу «Mercedes-Benz» р/н НОМЕР_2 № 269/07-22 від 14.07.2022 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes-Benz» р/н НОМЕР_2 складає 449 066,38 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактично завданою шкодою та розміром страхового відшкодування, а саме :449 066,38 грн. (розмір збитку, заподіяного позивачу - вартість відновлювального ремонту транспортного засобу) - 130 000,00 грн. (ліміт відповідальності страховика за полісом ОСЦПВВНТЗ № 209254266) = 319 066,38 грн.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 9 грудня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами позовного (спрощеного) провадження з викликом сторін (а.с. 38).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2022 року після відкриття провадження позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с. 39).

5 січня 2023 року на адресу Печерського районного суду міста Києва від представника позивача ОСОБА_6 надійшла заява про усунення недоліків (а.с. 41-42).

20 лютого 2023 року на адресу Печерського районного суду міста Києва від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 60-100), відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на необґрунтованість та завищення розміру відшкодування завданої шкоди. Разом з цим, відповідач не заперечує проти фактичних обставин справи, а саме завданої шкоди автомобілю позивача, не заперечує проти відшкодування розміру збитків, зазначених у звіті № 06-07/В22 про визначення вартості матеріального збитку, складеного 06.10.2022 року, СПД ОСОБА_7 за заявою ПрАТ «СК «ВУСО», а саме: 142 902,34 грн та не заперечує сплатити визначену різницю між завданою шкодою і виплаченими коштами страховою компанією в розмірі 14 498,25 грн (142 902,34 грн - 128 404,09 грн = 14 498,25 грн). Окрім цього, відповідач не заперечує щодо сплати судового збору, оплаченого позивачем за подання даного позову в розмірі 3 190,67 грн. Щодо решти вимог позивача, а саме відшкодування за проведення оцінки майна та витрат на професійну правничу допомогу, відповідач заперечує. З урахуванням викладеного просив суд відмовити у задоволенні позову за виключенням стягнення судового збору.

17 березня 2023 року на адресу Печерського районного суду міста Києва від представника позивача ОСОБА_6 надійшла відповідь на відзив (а.с. 107-111), відповідно до якої заперечив щодо доводів відповідача, зазначивши, що відповідач зобов`язаний відшкодувати розмір завданого збитку з урахуванням страхової виплати та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу, а саме 319 066,38 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача інші витрати позивача, а саме на професійну правничу допомогу. З урахуванням викладеного, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

18 квітня 2023 року в судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_3 надано клопотання про проведення комплексної, незалежної транспортної товарознавчої експертизи для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача на час дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 114-117).

В судовому засідання 18 квітня 2023 року відповідач та його представник підтримали клопотання. Представник позивача ОСОБА_8 заперечив щодо заявленого клопотання.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (а.с.119, 121-122).

29 листопада 2023 року на адресу Печерського районного суду міста Києва надійшло повідомлення заступника директора Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Решетченка Олександра про неможливість проведення експертизи у зв`язку з несплатою вартості експертизи та не наданням експерту об`єкта дослідження (автомобіля позивача) для проведення експертизи (а.с. 140-143).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 січня 2024 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання (а.с. 146).

26 березня 2024 року на електронну адресу Печерського районного суду міста Києва від представника позивача ОСОБА_6 надійшло клопотання про проведення судового засідання 26.03.2024 року без участі позивача та його представника (а.с. 166-168).

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 17.06.2022 року о 20 год. 00 хв. у м. Києві по бульв. Дружби Народів відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Audi» р/н НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz» р/н НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить позивачу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2022 у справі № 757/16267/22-п відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо-транспортна подія (а.с. 6).

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як винної особи, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № 209254266 виданого ПрАТ СК «ВУСО», дійсного на дату дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 7).

Згідно зі ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування страхувальник зобов`язаний сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента, та визначенні умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У силу ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, в даному випадку - Договору страхування.

Ліміт відповідальності Страховика за вказаним полісом складає 130 000 грн, а тому відповідальність в межах зазначеної суми несе ПрАТ СК «ВУСО».

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 8 Закону України «По страхування» страховий випадок, це подія передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страхової компанії здійснити виплату страхового відшкодування вигодонабувачу, третій особі на користь якої укладено Договір страхування.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» та ст. 979 ЦК України договір страхування це письмова угода між сторонами, згідно з якою одна зі сторін бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату особі, визначеній у договорі страхування, на користь якої укладено договір страхування. Тому, будь-яке рішення, яке відповідач виносить стосовно виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування або зменшення його суми, ґрунтується виключно на умовах Договору страхування.

Позивач просить стягнути з відповідача різницю між розміром заподіяного збитку та виплаченим страховою компанією відшкодуванням відповідно до ліміту відповідальності.

З метою визначення дійсного розміру заподіяного збитку, позивач замовила огляд пошкодженого транспортного засобу «Mercedes-Benz» р/н НОМЕР_2 , у оцінювача ФОП ОСОБА_5 . На підставі огляду було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власникові колісного транспортного засобу «Mercedes-Benz» р/н НОМЕР_2 №269/07-22 від 14.07.2022 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes-Benz» р/н НОМЕР_2 складає 449 066,38 грн (а.с. 9-26).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна Україна від 24.11.2003 №142/5/2092, відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або робото здатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Позивач просить стягнути вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на момент проведення дослідження.

Разом з цим, відповідно до Звіту № 06-07/В22 про визначення вартості матеріального збитку, складеного 06.10.2022 року, СПД ОСОБА_7 за заявою ПрАТ«СК «ВУСО» вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 142 902,34 грн.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до абз. 10 ч. 2 ст. 7 Закону проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування.

З урахуванням викладеного, визначення суми страхової виплати ґрунтуються на Законі України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», а саме вказано, що в обов`язковому порядку оцінка проводиться з метою визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Розмір збитку повинен визначатися експертом на момент настання пригоди. Розмір страхового відшкодування повинен бути визначений саме звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати відповідним положенням законодавства.

Аналогічну позицію наведено у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 липня 2019 року у справі справа № 221/6180/16-ц (провадження № 61-32283св18), відповідно до якої «Сума матеріального збитку, заподіяного потерпілій особі, повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як звіт про оцінку майна (акт оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).Суди попередніх інстанцій, вирішуючи питання щодо стягнення з винуватця ДТП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 завданої майнової шкоди, врахували, що страховою компанією відповідача позивачу сплачено страхове відшкодування у сумі 2 170 грн, а наданий акт прийому-передачі виконаних робіт від 15 серпня 2016 року не є належним доказом ремонту автомобіля на суму 4 018 грн, оскільки він не відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів».

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодуванні шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди.

Аналізуючи висновки Верховного суду України наведені у постанові суд звертає увагу, що відшкодування шкоди слід ґрунтувати саме відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди, тобто з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу вузлів і деталей на момент проведення дослідження.

Крім того, позивач не повідомляла відповідача про проведення самостійної оцінки вартості матеріального збитку зазначеного автомобіля і не запрошувала для участі в проведенні огляду.

За результатами розгляду справи судову автотоварознавчу експертизу не було проведено у зв`язку з неможливістю її проведення.

Разом з цим, позивачем не заявлялось клопотання про проведення судової експертизи для визначення остаточної вартості ремонту.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, за відсутності висновку судової експертизи, суд бере до уваги Звіт про визначення вартості матеріального збитку № 06-07/В22 про визначення вартості матеріального збитку, складеного 06.10.2022 року, СПД ОСОБА_7 за заявою ПрАТ «СК «ВУСО», проведеного після настання страхового випадку, відповідно до умов договору страхування відповідача та згідно з вимогами законодавства щодо проведення такого дослідження. Відповідно до даного звіту вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 142 902,34 грн.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит вих.№ 1991 від 17.10.2022 року ПрАТ «СК «ВУСО» було сплачено на розрахунковий рахунок позивача страхове відшкодування в загальному розмірі 128 404,09 грн (а.с. 65).

Отже, виходячи зі звіту про визначення вартості матеріального збитку № 06-07/В22 про визначення вартості матеріального збитку, складеного 06.10.2022 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 142 902,34 грн та сплаченої страховою компанією суми страхового відшкодування в розмірі 128 404,09 грн. різниця невідшкодованої шкоди позивачу складає 14 498,25 грн. Визначена сума підлягає стягненню з відповідача.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу та пов`язанні із збиранням доказів суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу;2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК Українирозмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно з позицією Верховного Суду наведеного у постанові від 02.09.2020 року у справі № 329/766/18 зазначено. що при вирішенні питання про стягнення з позивача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Тивоненка Д. Р. апеляційний суд з урахуванням обставин і складності справи повинен надати оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально вказати про відсутність підстав для компенсації таких витрат на користь відповідача за рахунок позивача.

Позивачем долучено до матеріалів справи акт виконаних робіт № 1 відповідно до Договору про правничу допомогу № 16/11/18-ЮП/IL, відповідно до якого позивачем сплачено юридичні послуги в розмірі 10 000 грн.

Таким чином, відшкодування витрат на професійну правничу покладається на відповідача в розмірі 10 000 грн.

Водночас, ціна позову становила 319 066 грн. 38 коп. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на суму 14 498 грн 25 коп., що становить 4,54%.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 454 грн., що пропорційно сумі задоволених вимог (4,54% від 10 000 грн.).

Щодо відшкодування оплати проведення оцінки пошкодження транспортного засобу у розмірі 4 500 грн суд зазначає, що позивачем не надано доказів оплати таких витрат. Крім того, проведену оцінку позивачем, суд не взяв до уваги у якості доказу завданої шкоди. Тому, відповідні витрати позивачу не відшкодовуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач не заперечує щодо оплати судового збору в повному обсязі. Тому, з урахуванням викладеного, принципу диспозитивності, передбаченого ст. 13 ПЦК України, суд вважає за необхідне стягнути суму сплаченого судового збору з відповідача на користь позивача в сумі 3 190, 67 грн.

Керуючись ст. 16, 526,627, 629, 979, 988 ЦК України, Закону України «Про страхування», ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 273, 274, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14 498 грн 25 коп. відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 3 190 грн 67 коп., а також 454 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

відповідач: ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя О.В.Батрин