Провадження №2/592/434/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., за участю секретаря судового засідання Середницької І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Хоменко Оксана Володимирівна про визначення часток у праві спільної сумісної власності,

установив:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мазурова К.Д. звернулася до суду з позовом та позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все належне їй майно. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Ганнівсько- Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 08 грудня 2020 року, згідно з яким вона все своє майно заповідала ОСОБА_1 . Згідно з свідоцтвом про право власності па житло, виданого 09.06.1999 Управлінням комунального майна та приватизації виконавчого комітету Сумської міської ради, зареєстрованого в Сумському ООБТІ за р. № 94 квартира під номером АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності без визначення часток. З метою оформлення права власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , Позивач через свого представника звернувся до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спільній сумісній власності на квартиру Позивачу було відмовлено у зв`язку з не визначенням 1/3 частки у праві спільної сумісної власності за ОСОБА_3 . Оскільки 01 листопада 2023 року приватним нотаріусом СРНО Хоменко О.В. на адресу ОСОБА_2 був надісланий лист - виклик для підписання заяви про визначення розміру часток за померлою особою. Станом на 14 листопада 2023 року ОСОБА_2 до нотаріуса не з`явився, зв`язку з ним немає. На сьогоднішній день у Позивача склалася така ситуація, що відсутність визначених часток у спільній сумісній власності спадкоємців та самого Позивача унеможливлює оформлення права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Тому просить суд визначити частки в спільній сумісній власності на житлове приміщення - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/3 часток відповідно за кожним.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся на офіційному веб-сайті судової влади України.

Приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. надала до суду заяву у якій просить розглядати справу без її участі, при вирішенні питання по суті покладаються на думку суду.

Суд, заслухавши представника сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 37 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все належне їй майно.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Ганнівсько- Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 08 грудня 2020 року, згідно з яким вона все своє майно заповідала ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно з свідоцтвом про право власності па житло, виданого 09.06.1999 Управлінням комунального майна та приватизації виконавчого комітету Сумської міської ради, зареєстрованого в Сумському ООБТІ за р. № 94 квартира під номером АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності без визначення часток (а.с. 8).

З метою оформлення права власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , Позивач через свого представника звернувся до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спільній сумісній власності на квартиру Позивачу було відмовлено у зв`язку з не визначенням 1/3 частки у праві спільної сумісної власності за ОСОБА_3 (а.с. 11).

На сьогоднішній день у Позивача склалася така ситуація, що відсутність визначених часток у спільній сумісній власності спадкоємців та самого Позивача унеможливлює оформлення права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Постанови Великої Палати , Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі №522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) зроблено висновок, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 лютого 2021 року у справі №925/642/19 (провадження № 12-52гс20) зазначено, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22.12.1995, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Отже, частки кожного власника - 1/3 від частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. про визначення часток у праві спільної сумісної власності на житлове приміщення - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/3 часток відповідно за кожним.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 128, 263-265 ЦПК України, ст. 15, 16, 316-317, 319, 355-356, 358, 361, 367 ЦК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Хоменко Оксана Володимирівна про визначення часток у праві спільної сумісної власності задовольнити повністю.

Визначити частки в спільній сумісній власності на житлове приміщення - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/3 часток відповідно за кожним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Б. Князєв