Справа №442/8973/23
Провадження №2/442/245/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Павлів З.С.

з участю секретаря судового засідання Голяк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Східницької селищної ради Львівської області про визнання власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, загальною площею 40,5 кв.м, житловою площею 14,8 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабця ОСОБА_2 . Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_1 , у якому вона проживала до дня своєї смерті. За життя бабця склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому, своєму внукові, ОСОБА_1 . Як спадкоємець, який проживав разом з бабцею до дня її смерті та продовжував утримувати майно після її смерті вважає, що прийняв спадщину. 27.01.2021 він звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_2 на підставі якої нотаріусом заведено спадкову справу №11/2021. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку - немає. 08.11.2023 нотаріус повідомила його про неможливість видати йому Свідоцтво про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. А тому для захисту спадкових прав змушений звертатись до суду.

Процесуальні дії:

Ухвалою суду від 15.12.2023 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 19.01.2024.

Ухвалою суду від 19.01.2024 підготовче провадження у даній справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 09.02.2024, залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П. та витребувано в останньої спадкову справу.

Представник позивача адвокат О.Партика подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, з приводу задоволення позову не заперечує.

Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, з приводу задоволення позову покладається на думку суду.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Встановлено, що ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

За життя ОСОБА_2 зробила розпорядження щодо належного їй майна, зокрема заповіла все своє майно внукові ОСОБА_1 .

Як вбачається з довідки Опаківської сільської ради №622 від 12.08.2020 на день смерті ОСОБА_2 разом із нею в одному будинку проживали без реєстрації онук ОСОБА_1 , дружина онука ОСОБА_3 , та його діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

27.01.2021 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П. на підставі заяви ОСОБА_1 заведено спадкову справу №11/2021 після смерті ОСОБА_2 .

Однак, як вбачається з листа приватного нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П. від 08.11.2023 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Як вбачається з довідки Опаківської сільської ради №511 від 2020 року згідно запису в по господарській книзі сільської ради житловий будинок числиться за ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 .

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ч.1 ст.534 ЦК УРСР (1963 року) - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно до ст.535 ЦК УРСР (1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту відповідно до ст.535 ЦК УРСР (1963 року), немає.

Згідно до ст.548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, ЗУ «Про власність», ЗУ від 07.12.1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25.12.1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вступив у володіння спадковим майном та постійно проживав за однією адресою зі спадкодавцем, тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 206, 264 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, загальною площею 40,5 кв.м, житловою площею 14,8 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Територіальна громада в особі Східницької селищної ради Львівської області, адреса: Львівська область, смт.Східниця, вул.Золота Баня, 3.

Суддя Павлів З.С.