КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №372/628/21 Головуючий у 1 інстанції: Тиханський О.Б.

Провадження №22-ц/824/1125/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

16 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.,

за участю секретарів Дуб С.І. , Панчошної К.О., Василенко Д.В ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 червня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до малолітньої ОСОБА_4 , в особі матері ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гринько Ангеліна Павлівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федчик (Кунда) Ірина Олександрівна, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до малолітньої ОСОБА_4 , в особі матері ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гринько Ангеліна Павлівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федчик (Кунда) Ірина Олександрівна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є донькою ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті батька позивачка звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

В подальшому ій стало відомо про наявність заповіту складеного ОСОБА_7 09.10.2015, відповідно до якого, все майно померлого було заповідано доньці ОСОБА_4 .

Зазначила, що свідоцтво на спадщину відповідачу видавалось на підставі дублікату заповіту. Вважає, що підпис заповідача на заповіті йому не належить, а тому заповіт повинен бути визнаний судом недійсним.

Разом з позовною заявою було подано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи підпису на заповіті.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено жодним з доказів, що заповіт від імені ОСОБА_7 від 09.10.2015 був підписаний не ОСОБА_7 , а іншою особою, і що було порушено порядок складання чи посвідчення даного заповіту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, 18 липня 2023 року ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 червня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального права, виходячи із наступного.

Позивачем було подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, яке обґрунтовувалось тим, що усі експертні дослідженні проводилися за зверненням представників відповідача для дослідження експертам надавався не оригінальний примірник заповіту, який був оформлений у нотаріуса 09 жовтня 2015 року, а його дублікат.

Вказує що оригінальний примірник заповіту було втрачено. Зразки підпису та почерку (на документах, які складалися/оформлювалися за життя померлого ОСОБА_7 ), надавала сторона відповідача, тому результати викликали сумніви у апелянта.

Зазначає, що суду надавались наступні експертні дослідження: висновок № 14815/21-32/14816/21-33 від 27.05.2021, виготовлений Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз; висновок № 69/21 від 03.06.2021 року, виготовлений ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива»; висновок № СЕ-19/111-21/38944-ПЧ від 31.08.2021 року, виготовлений Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, базуються на аналізі такого документу, як «дублікат заповіту» від 09 жовтня 2015 року.

Висновок експерта № 69/21 за результатами проведення почеркознавчого дослідження за заявою № 01-0910 від 09.10.2020 адвоката Тригуба А.Ю. від 03.06.2021 року, виготовлений ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» на думку апелянта суперечить нормам чинного законодавства та не міг прийматися судом до уваги під час ухвалення судового рішення, оскільки ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» є приватною експертною установою.

Апелянт посилається, що судом, за наявності усіх підстав для призначення у справі повторної судової почеркознавчої експертизи, не було прийнято відповідних процесуальних рішень, у зв`язку із чим сторона позивача була необґрунтовано позбавлена можливості доведення тих обставин, на які вона посилалася у своєму позові. Вважає зазначені порушення порушенням норм процесуального права, допущені судом першої інстанції такими, що призвели до неправильного вирішення справи по суті.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

3 жовтня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Тригуба А.Ю. - представника ОСОБА_4 , в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

20 жовтня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Старовойтової Д.А. - представниці ОСОБА_4 , в якому вона просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник апелянта ОСОБА_8 , в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представники відповідача ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в судовому засіданні заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федчик (Кунда) Ірина Олександрівна в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином. 29 лютого 2024 року направила засобами поштового зв`язку до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження виданого 29.03.1980 № НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.03.2017 серії НОМЕР_2 , актовий запис №10.

09.10.2015 ОСОБА_7 заповів все свою майно своїй доньці ОСОБА_4 , що підтверджується витягом із спадкового реєстру, про те, що 09.10.2015 ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кундою І.О., №58046991, а 24.04.2017 було видано дублікат заповіту.

06.03.2017 ОСОБА_4 подала заяву про прийняття спадщини після смерті, батька ОСОБА_7 .

13.03.2017 ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини після смерті, батька ОСОБА_7

28.07.2017 приватним нотаріусом Гринько А.П., на ім`я ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_7 .

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 04.03.2019, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним з підстав не розуміння померли ОСОБА_7 значення своїх дій при складання заповіту, залишено без задоволення.

31.08.2021 Київським НДЕКЦ, відповідно до заяви адвоката Старовойтової Д.А. про призначення експертизи у даній цивільній справі, було складено висновок експерта №СЕ-19/111-21/38944-ПЧ.

Експерту було надано оригінал заповіту ОСОБА_7 від 09.10.2015 та вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_7 .

Експерт повідомлений та обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за ст.ст.385,385 КК України. Відповідно до даного висновку, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_7 на його заповіті, котрий був посвідчений 09 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кундою І.О., зареєстрований в реєстрі за №87, виконаний ОСОБА_7 . Рукописний запис «Цей заповіт прочитано мною, ОСОБА_7 вголос та підписано ОСОБА_7 » у графі: «ПІДПИС:____» у оригіналі заповіту ОСОБА_7 від 09 жовтня 2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кундою І.О. за №87 з додатком до нього «Апостиль», посвідченим Головним спеціалістом Голосіївського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві на 2 арк., виконаний ОСОБА_7 .

27.05.2021 Київським НДІСЕ, відповідно до заяви адвоката Козакевича О.С. про призначення експертизи у даній цивільній справі, було складено висновок експерта №14815/21-32/14816/21-33.

На експертизу було надано оригінал заповіту ОСОБА_7 від 09.10.2015 та інші документами з оригіналами підписів ОСОБА_7 . Експерти повідомлені та обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за ст.ст.385,385 КК України. Відповідно до даного висновку, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_7 , що міститься у рядку «ПІДПИС:» у заповіті, складеному від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 від 09.10.2015, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кундою І.О., зареєстрований в реєстрі за №87 (бланк серії НАМ №943442), виконаний рукописним способом за допомогою пишучого приладу - ручки без попередньої підготовки технічних засобів. Підпис від імені ОСОБА_7 , що міститься у рядку «ПІДПИС:» у заповіті, складеному від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 від 09.10.2015, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кундою І.О., зареєстрований в реєстрі за №87 (бланк серії НАМ №943442), виконаний ОСОБА_7 . Рукописний запис «Цей заповіт прочитано мною, ОСОБА_7 вголос та підписано особисто» що міститься, відповідно, у рядках «цей заповіт прочитаний мною,», «ПІБ» «вголос та підписано особисто» та рукописний запис « ОСОБА_7 », що міститься у рядку «ПІДПИС:» у заповіті складеному від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 від 09.10.2015, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кундою І.О., зареєстрований в реєстрі за №87 (бланк серії НАМ №943442), виконаний ОСОБА_7 .

09.10.2020 ТОВ «Центр судових експертиз», відповідно до заяви адвоката Тригуба А.Ю. про призначення експертизи, було складено висновок експерта №69/21.

На експертизу було надано оригінал заповіту ОСОБА_7 від 09.10.2015 та вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_7 .

Експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідно до даного висновку, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_7 у рядку «ПІДПИС:» у першому примірнику заповіту, складеному від імені ОСОБА_7 , посвідченому 09 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кундою І.О., зареєстрований в реєстрі за №87 (бланк серії НАМ №943442), виконаний ОСОБА_7 . Рукописний текст «Цей заповіт прочитано мною, ОСОБА_7 вголос та підписано особисто», у рядках «цей заповіт прочитаний мною,», «ПІБ» «вголос та підписано особисто» а також рукописний запис « ОСОБА_7 », у рядку «ПІДПИС:» у першому примірнику заповіту від імені ОСОБА_7 посвідченому 09.10.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кундою І.О., зареєстрований в реєстрі за №87 (бланк серії НАМ №943442), виконаний ОСОБА_7 .

01.02.2022 Київським НДІСЕ, відповідно до заяви адвоката Шевченка М.М. про призначення експертизи, було складено висновок експерта №632/22-32/633/22-32.

На експертизу було надано оригінал заповіту ОСОБА_7 від 09.10.2015 та інші документами з оригіналами підписів ОСОБА_7 . Експерти повідомлені та обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст.384 КК України. Відповідно до даного висновку, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_7 , що міститься у рядку «ПІДПИС:» у заповіті, складеному від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 від 09.10.2015, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кундою І.О., зареєстрований в реєстрі за №87 (даний примірник зберігається у матеріалах діловодства приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 ), виконаний ОСОБА_7 . Рукописний текст «Цей заповіт прочитано мною, ОСОБА_7 вголос та підписано особисто» що міститься, відповідно, у рядках «цей заповіт прочитаний мною,», «ПІБ» «вголос та підписано особисто» та рукописний запис « ОСОБА_7 », що міститься у рядку «ПІДПИС:» у заповіті складеному від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 від 09.10.2015, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кундою І.О., зареєстрований в реєстрі за №87 (даний примірник зберігається у матеріалах діловодства приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 ), виконаний ОСОБА_7 .

14.02.2022 НЦЦ «Інститут судових експертиз ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса» відповідно до заяви ОСОБА_5 про призначення експертизи у даній цивільній справі, було складено висновок експерта №5679. На експертизу було надано оригінал заповіту ОСОБА_7 від 09.10.2015 (перший примірник) та вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_7 . Експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

Висновком встановлено, що підписи від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 від 09.10.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кундою І.О., зареєстрований в реєстрі за №87 розташовані в рядках «ПІДПИС:» - виконані ОСОБА_7 . Рукописні записи «Цей заповіт прочитано мною, ОСОБА_7 вголос та підписано особисто», що містяться, відповідно у трьох рядках «цей заповіт прочитаний мною,», «ПІБ» «вголос та підписано особисто» і рукописні записи « ОСОБА_7 », розташовані у рядках «ПІДПИС:» у двох примірниках заповіту складеного від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 від 09.10.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кундою І.О., зареєстрований в реєстрі за №87 - виконані ОСОБА_7 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про ненадання позивачем доказів того, що заповіт від імені ОСОБА_7 від 09.10.2015 був підписаний не ОСОБА_7 , а іншою особою, і було порушено порядок складання чи посвідчення заповіту.

Наданими суду першої інстанції представниками відповідачки експертними висновками було встановлено, що оспорюваний заповіт підписаний саме ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Згідно ч. 2 ст.1234 ЦК України, право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно ст.1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів . У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Згідно ст.1254 ЦК України , заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те що судом першої інстанції, за наявності усіх підстав для призначення у справі повторної судової почеркознавчої експертизи, не було прийнято рішення про призначення експертизи, у зв`язку із чим сторона позивача була необґрунтовано позбавлена можливості доведення тих обставин, на які вона посилалася у своєму позові.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05.12.2022 у справі № 753/8945/19 роз`яснив правило тлумачення favor contractus,

Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.

Щодо подання представником позивачки, при розгляді справи в суді першої інстанції, клопотання про призначення експертизи, яке було залишено без задоволення колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи, який є доказом у справі, або змінено його властивості, не замінює сам доказ та не є підставою для звільнення від обов`язку доказування.

Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи або змінено його властивості, до розгляду судом не приймається, крім випадків, коли особа, яка його подає, доведе можливість проведення додаткової та повторної експертизи з питань, досліджених у висновку експерта.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.

Заявляючи клопотання в суді першої інстанції про призначення експертизи представник позивачки не допитував експертів які надавали експертні висновки, не надав суду першої інстанції своїх обґрунтованих заперечень щодо висновків, та обґрунтувань необхідності призначення ще однієї експертизи.

Під час судового засідання представником апелянта було подано клопотання про призначення експертизи з переліком питань які не зазначались в суді першої інстанції, яке колегією суддів було залишено без задоволення з підстав не надання суду належних обґрунтувань призначення такої експертизи.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення ЄСПЛ у справі «Фрідлендер проти Франції» «Федіна проти України» від 2 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 8 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 2 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 5 лютого 2004 року).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Дульський проти України» зазначено, що очевидне безпідставне призначення судової експертизи є порушенням наведених приписів, що має наслідком порушення прав та охоронюваних законом інтересів учасників справи, у тому числі права на розгляд справи судом встановленим законом, у розумний строк.

ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

За змістом частин другої, третьої статті 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

За правилами статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

У відповідності до частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року в справі № 6-9цс12, від 17 вересня 2014 року в справі № 6-131цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження 61-7835сво19).

Таким чином питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 8 листопада 2018 року справі № 910/14672/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 910/9394/17 та від 26 жовтня 2018 року у справі № 910/9971/17.

Наявні в матеріалах справи експертні висновки, які апелянтом не спростовані, одноголосно підтвердили, що підписи від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 від 09.10.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кундою І.О., зареєстрований в реєстрі за №87 розташовані в рядках «ПІДПИС:» - виконані ОСОБА_7 .

Рукописні записи «Цей заповіт прочитано мною, ОСОБА_7 вголос та підписано особисто», що містяться, відповідно у трьох рядках «цей заповіт прочитаний мною,», «ПІБ» «вголос та підписано особисто» і рукописні записи « ОСОБА_7 », розташовані у рядках «ПІДПИС:» у двох примірниках заповіту складеного від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 від 09.10.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кундою І.О., зареєстрований в реєстрі за №87 - виконані ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», § 58).

У контексті вказаної практики колегія суддів вважає вищенаведене обґрунтування цієї постанови достатнім, а висновки суду першої інстанції по суті спору визнає більш логічно обґрунтованими та послідовними, аніж аргументи апеляційних скарги позивача.

За таких обставин суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційних скаргах, відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційні скарги залишаються без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат у вигляді сплаченого відповідачами судового збору відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України не проводиться.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2024 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко