Номер провадження: 22-ц/813/2523/24
Справа № 509/548/22
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Коновалова В.А., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пухи А.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 червня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви та рух провадження у справи

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 01.02.2021 року сталося затоплення її квартири. Згідно акту перевірки №305 від 18.03.2021 року №305 від 18.03.2021 року, комісії Великодолинської селищної ради, актів обстеження №248 та 249 від 15.03.2021 року, складені комісією у складі: директора КП «Великодолинське`і депутата Великодолинської селищної ради Гончаровим С.М., майстра дільниці КП «Великодолинське`Дмитрищук А.Б., сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , встановлено, що при огляді балкону і стелі балкону кв. АДРЕСА_2 , було виявлено, що з балкону кв. АДРЕСА_3 вкриті чорними слідами плісняви. Видно відшарування та осипання штукатурки. Відповідно до вищевказаного акту перевірки будинку (квартири) затоплення квартири сталося від таїння снігу з балкону розташованого над балконом позивача ОСОБА_1 , а саме з балкону відповідача ОСОБА_2 . Згідно Висновку судового експерта ОСОБА_6 від 20.12.2021 року №20-12/21 за результатами проведення судової будівельно технічної експертизи встановлено, що вартість відновлювальних ремонтно будівельних робіт, матеріалів та експлуатації машин і механізмів, необхідних для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири АДРЕСА_4 , з урахуванням усереднених кошторисних цін станом на час обстеження, складає 10703, 00 грн. В результаті залиття квартири з вини відповідача, позивачу спричинено і моральну шкоду, яка полягає в порушенні фундаментального конституційного права позивача на житло, неможливості нормального користування ним, негативних емоцій та переживання з приводу порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Позивач позбавлена нормальних умов проживання, помешкання втратило естетичний вигляд, пошкоджені речі домашнього вжитку. Все це завдає позивачу значних фізичних та моральних страждань. Позивач є інвалідом ІІІ групи та внаслідок залиття квартири перенесла психотравмуючу ситуацію, з`явились тривожність, страх, безсоння, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна. Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 10703,00 грн., завдану моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Також просить стягнути сплачений судовий збір у розмірі 992, 40 грн., а також витрати за проведення судової будівельно технічної експертизи в розмірі 3000 грн. з відповідача на її користь.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 травня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 10703 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., судові витрати в розмірі 3992,40 грн., а всього 19695, 40 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15.01.2023 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області скасовано та постановлено нове.

Цивільну справу №509/548/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди направлено на розгляд за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси.

06.04.2023 року зазначена цивільна справа надійшла на адресу Малиновського районного суду м. Одеси.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 10 703 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на залучення спеціаліста в розмірі 3000 грн.

В мотивування рішення суд першої інстанції зазначав, що відповідачка ОСОБА_2 не належним чином користувалась квартирою, в якій вона проживала, внаслідок чого здійснилося затоплення квартири АДРЕСА_4 , чим відповідачка порушила п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою КМ України від 08.10.1992 року. Вина відповідачки ОСОБА_2 у порушенні Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, підтверджується актом обстеження від 01.02.2021 року, актом обстеження від 11.02.2021 року, актом перевірки будинку від 15.03.2021 року. Відповідно до висновку судового експерта №20-12/21 від 20.12.2021 року, щодо встановлення вартості відновлювального ремонту нерухомого майна вартість матеріальної шкоди складає 10 703 грн. В зв`язку з тим, що між діями відповідачки ОСОБА_2 та матеріальною шкодою, яку зазначила позивачка є прямий причинний зв`язок, суд вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивачки матеріальну шкоду в розмірі 10 703 грн.Внаслідок завданої шкоди у зв`язку з пошкодженням майна позивачки в внаслідок залиття квартири, у зв`язку з отриманням шкоди з пошкодженням майна був змінений спосіб її життя, було витрачено багато часу на поновлення майна, були заподіяні сильні душевні страждання, які були перенесені позивачкою безпосередньо після завданої шкоди її майну, та при подальшому тривалому поновленні образу життя, дані обставини свідчать про те, що позивачці була завдана душевна біль та страждання, а тому з урахуванням матеріального та сімейного становища позивачки та відповідачки, відповідно до ст.23,1167 ЦК України суд вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. При подані позову позивачка сплатила судовий збір в розмірі 992,40 грн., крім цього позивачкою були здійснені витрати на залучення спеціаліста в розмірі 3000 грн., а всього 3992,40 грн. Оскільки суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України вважав, що судові витрати підлягають стягненню з відповідачки в повному обсягу.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати судове рішення у справі та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю. Судове рішення в частині задоволених позовних вимог залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що як вбачається з Актів обстеження від 01.02.2021 та від 11.02.2022 останні були складені не комісією у складі головного інженера виконавця послуг, майстра, слюсаря-сантехніка, а лише майстром дільниці КП «Великодолинське» ОСОБА_7 . Зазначали, що Акти були складені без присутності винної особи та зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної, без обстеження балкону відповідача, без зазначення характеру залиття, а висновок щодо причин залиття зроблений візуально без належного обстеження балкону квартири АДРЕСА_5 , акти про залиття не містять таких обов?язкових ознак, як перелік пошкодженого майна, їх орієнтовну вартість, з Актами не було ознайомлено ні позивача, ні відповідача, адже відповідних відміток чи підпису дані акти не містять. Окрім цього, в Акті обстеження від 11.02.2022 відсутні необхідні реквізити: не зазначено прізвище, ім?я, по-батькові відповідача (власника квартири АДРЕСА_6 ) та не зазначена завдана шкода та чіткий перелік пошкоджених об?єктів. Тому вважали, що Акти обстеження від 01.02.2022 та від 11.02.2022 не могли братися судом першої інстанції до уваги, адже не є належними доказами заподіяння майнової шкоди, інших доказів позивачем не надано у тому числі відсутні будь-які фотоматеріали на підтвердження вимог позивача. Зазначали, що вбачається з акту перевірки (будинку) квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який був складений депутатом Великодолинської селищної ради Гончаровим С.В. у присутності та зі слів сусідів зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Однак, ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_7 , ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_8 . Тобто дані свідки жодного відношення до буд. N? АДРЕСА_9 не мають та у даному будинку не проживають, відповідно свідками події щодо залиття балкону квартири АДРЕСА_2 не є. Судом першої інстанції при визначенні майнової шкоди завданої внаслідок залиття квартири взято до уваги та вкладено у зміст рішення суду висновок судового експерта №20-12/21 від 20.12.2021 без його належного дослідження. Як вбачається з матеріалів справи залиття балкону позивача відбулося 01.02.2021 та 11.02.2021. До судового експерта щодо проведення судової будівельно-технічної експертизи для подання до суду позивач звернулась лише 17.08.2021 (через 6 місяців), натомість висновок судового експерта N?20-12/21 від 20.12.2021 складений 20.12.2021 (через 10 місяців після «залиття»). За даних обставин висновки викладені у висновку судового експерта N?20-12/21 від 20.12.2021 щодо встановлення вартості відновлювального ремонту нерухомого майна вважали таким, що не може братися судом до уваги з огляду на те, що візуальне та обмірне обстеження та фотофіксація балкону квартири N? 22, що розташована за адресою: проводилось 17.08.2021, тобто висновки, які надані експертом не можливо вважати достовірними, адже зі спливом 6 місяців після ймовірної дати залиття балкону встановити дійсні пошкодження майна з таким проміжком часу не є можливим, адже у даний період позивач самостійно могла вчинити будь-які дії, які б спровокували пошкодження її майна. Окрім цього, до висновку N?20-12/21 від 20.12.2021 судовим експертом додавалась фототаблиця пошкоджень на 1 аркуші та зведений кошторисний рахунок ремонту квартири АДРЕСА_4 , що розташований за вищевказаною адресою, однак у матеріалах справи вищевказані докази відсутні. Таким чином, позивачем на обґрунтування завдання матеріальної шкоди було долучено до матеріалів справи лише висновок судового експерта N?20-12/21 від 20.12.2021 щодо встановлення вартості відновлювального ремонту нерухомого майна без долучення переліку пошкодженого майна внаслідок залиття, доказів існування такого майна та речей. фототаблиці пошкоджень, кошторисного рахунку ремонту. Тобто, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження розміру збитків, які б відображали вартість реальних збитків, визначених спеціалістом на підставі спеціальних знань із застосуванням положень відповідних актів, спеціальних програм для здійснення калькуляції вартості відновлювального ремонту, як це зокрема передбачено ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» до суду вважали не поданими. Зазначали, що суд першої інстанції не у повній мірі дослідив матеріали справи, та порушив принцип процесуальної рівності сторін, віддавши перевагу доводам позивача без одночасного дослідження доводів відповідача, в результаті чого не надав належну оцінку доводам наведеним представником відповідача у відзиві. Крім того, було очевидно, що суд першої інстанції був невдоволений отриманням зазначеної справи, яка відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 15.01.2023 року була направлена на розгляд за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси, після скасування рішення Овідіопольського районного суду Одеської області. А тому не був зацікавлений у відправлення справедливого правосуддя. Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Вважали, що викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом (ч. 4 Постанови пленуму ВГСУ від 23.03.2012 р. N? 6 «Про судове рішення»). Однак, балконна плита є конструктивним елементом будинку. Будинок N?70 за адресою: АДРЕСА_9 перебуває на обслуговуванні Комунального підприємства «Великодолинське», яке згідно вимог закону несе обов?язок щодо проведення періодичного комплексного обстеження її цілісності та ремонту у разі необхідності. Згідно з пунктом 2.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства N? 76 від 17.05.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за N? 927/11207, позапланові огляди передбачають огляд окремих елементів будинку або приміщень після злив, ураганних вітрів, сильних снігопадів, повеней та інших явищ стихійного характеру, що викликають ушкодження окремих елементів будинків, а також у разі аварій на зовнішніх комунікаціях чи при виявленні деформації конструкцій і несправності інженерного обладнання, що порушують умови нормальної експлуатації. Зазначали, що виконавець послуг повинен уживати термінових заходів для забезпечення безпеки людей, попередження подальшого розвитку деформацій, а також негайно інформувати про те, що трапилося, власника будинку чи уповноважену ним особу. Будь-яких дій із обстеження та проведення ремонту балкону та балконної плити квартири відповідача, яка знаходиться на поверх вище квартири позивача, працівниками КП «Великодолинське» не проводилось, жодних приписів щодо приведення балкону відповідно до будівельних чи санітарно-технічним нормам відповідач не отримувала. Відповідальність за шкоду, заподіяну спільному майну, співвласників внаслідок невиконання або неналежного виконання управителем своїх обов`язків несе сам управитель тобто відповідач, а власник квартири та майна якому внаслідок недбалого виконання своїх обов?язків було завдано шкоди, має право на її відшкодування у повному обсязі. Також зазначали, що балкон відповідача не змінювався з моменту побудови будинку, будь-яких конструктивних змін до балкону відповідачем не вносилося. Натомість позивачем було здійснення засклення балкону та змінено балконний навіс. Як вбачається з фотокарток, балкон позивача не містить балконного навісу, який би надавав можливість будь-яким опадам належним чином стікати та не потрапляти до приміщення (фото наявні в матеріалах справи). Відтак, вважали, що саме позивач повинна діяти обачно та опікуватись своїми правами, здійснювати усі залежні від неї дії для збереження свого майна, а не перекладати відповідний обов?язок на відповідача. Якщо б сама позивач, при проведенні реконструкції балкону, дотрималась необхідних конструктивних облаштувань та встановила навіси та відливи, будь-яких ушкоджень від природних явищ такий балкон не зазнав би. З огляду на вищевикладене вважали, що доводи позивача є лише припущеннями, відповідач не має жодного відношення до затоплення балкону позивача. А докази, на які посилався позивач є неналежними, недопустимими, недостовірними та недостатніми у розумінні ст. ст. 77- 80 ЦПК України, та не підтверджують заявлені вимоги. Щодо моральної шкоди скаржником зазначалось, що позивач не надає жодних доказів на підтвердження його душевних страждань, відсутні будь-які звернення до відповідача у досудовому порядку. У матеріалах справи відсутні докази наявності моральної шкоди; протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв?язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, наявність вини останньої в заподіянні шкоди. Заявлений розмір моральної шкоди нічим не підтверджений та вказує на намір позивача збагатитися за рахунок відповідача. Тому вважали, що деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв?язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов?язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об?єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Будь-яких даних, що затоплення квартири відбулося саме з вини відповідача, через його дії або бездіяльність у суду першої інстанції не було.

Явка в судове засідання

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розгляд апеляційної скарги в даній справі слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Квартира позивача розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку.

На четвертому поверсі, над квартирою АДРЕСА_10 , що належить відповідачу ОСОБА_2 , що підтверджується відомостями з реєстру прав на нерухоме майно та відомостей про право власності.

01.02.2021 року сталося затоплення квартири, що належить позивачу та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 177 ч.1 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Відповідно до ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно акту перевірки №305 від 18.03.2021 року №305 від 18.03.2021 року, комісії Великодолинської селищної ради, актів обстеження №248 та 249 від 15.03.2021 року, складені комісією у складі: директора КП «Великодолинське`і депутата Великодолинської селищної ради Гончаровим С.М., майстра дільниці КП «Великодолинське`Дмитрищук А.Б., сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , встановлено, що при огляді балкону і стелі балкону кв. АДРЕСА_2 , було виявлено, що з балкону кв. АДРЕСА_3 вкриті чорними слідами плісняви. Видно відшарування та осипання штукатурки.

Відповідно до вищевказаного акту перевірки будинку (квартири) затоплення квартири сталося від таїння снігу з балкону розташованого над балконом позивача ОСОБА_1 , а саме з балкону відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно Висновку судового експерта ОСОБА_6 від 20.12.2021 року №20-12/21 за результатами проведення судової будівельно технічної експертизи встановлено, що вартість відновлювальних ремонтно будівельних робіт, матеріалів та експлуатації машин і механізмів, необхідних для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири АДРЕСА_4 , з урахуванням усереднених кошторисних цін станом на час обстеження, складає 10703, 00 грн.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції вважав, що відповідачка ОСОБА_2 не належним чином користувалась квартирою, в якій вона проживала, внаслідок чого здійснилося затоплення квартири АДРЕСА_4 , чим відповідачка порушила п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою КМ України від 08.10.1992 року.

Вина відповідачки ОСОБА_2 у порушенні Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, підтверджується актом обстеження від 01.02.2021 року, актом обстеження від 11.02.2021 року, актом перевірки будинку від 15.03.2021 року.

В зв`язку з тим, що між діями відповідачки ОСОБА_2 та матеріальною шкодою, яку зазначила позивачка є прямий причинний зв`язок, суд першої інстанції вважав можливим стягнути з відповідачки на користь позивачки матеріальну шкоду в розмірі 10 703 грн.

Також судом першої інстанції було встановлено, що в наслідок залиття квартири позивачка отримала душевні страждання, був змінений спосіб її життя.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Внаслідок завданої шкоди у зв`язку з пошкодженням майна позивачки в внаслідок залиття квартири, у зв`язку з отриманням шкоди з пошкодженням майна був змінений спосіб її життя, було витрачено багато часу на поновлення майна, були заподіяні сильні душевні страждання, які були перенесені позивачкою безпосередньо після завданої шкоди її майну, та при подальшому тривалому поновленні образу життя, дані обставини свідчать про те, що позивачці була завдана душевна біль та страждання, а тому з урахуванням матеріального та сімейного становища позивачки та відповідачки, відповідно до ст.23,1167 ЦК України суд першої інстанції вважав можливим стягнути з відповідачки на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що відповідач на власний розсуд скористався правом доведення відсутності вини в його діях щодо завдання майнової шкоди позивачу. В той же час з боку позивача надані належні та допустимі докази на підтвердження завдання з боку відповідача їй майнової шкоди як власника квартири АДРЕСА_4 .

Переглядаючи рішення суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана не правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частина друга ст. 1166 ЦК України встановлює презумпцію вини завдавала шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Таким чином, цивільне законодавство передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Фактично підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок, як елемент цивільного право порушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Частиною першою статті 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76,80 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, N 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, тоді як на позивача покладено тягар доведення факту наявності шкоди.

Основними доказами, на які посилається позивач, є акт про наслідки залиття квартири у №305 від 18.03.2021 року, комісії Великодолинської селищної ради, актів обстеження №248 та 249 від 15.03.2021 року, складені комісією у складі: директора КП «Великодолинське`і депутата Великодолинської селищної ради Гончаровим С.М., майстра дільниці КП «Великодолинське`Дмитрищук А.Б.,та висновок судового експерта Проскуровського П.П. від 20.12.2021 року №20-12/21 .

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Окрім, забезпечення присутності осіб, визначених у зазначених Правилах, зацікавленим особам слід домогтися належного оформлення акта (оскільки нерідко представники ОСББ, житлово-експлуатуючих організацій та інші особи, що входять до складу комісій, не мають юридичної освіти, в силу чого складають акти про залиття, не вказуючи необхідної інформації). Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення.

Окрім цього, в актах повинна бути вказана чітка причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п. 2.3.6 зазначених Правил: "чітко зазначити причини". Проста фіксація замокання стін та стелі не буде розцінена судом як належний доказ того, що залиття сталося з вини відповідача.

Наданий позивачкою акт, в цілому, відповідає наведеним вимогам та йому притаманні такі властивості доказу як належність, допустимість, достовірність (ст. 77, 78, 79 ЦПК України).

Посилання відповідачки в апеляційній скарзі на акт складений за її відсутності, не заслуговують на увагу, оскільки належними та допустимими доказами з боку відповідачки не доведений та спрямований на ухилення від цивільно-правової відповідальності.

Помилковим є також позиція відповідачки про те, що акт не містить відомостей про вартість пошкоджень спричинених залиттям, тощо, так як це не мета такого акту, оскільки, реалізуючи будь-який нормативно-правовий акт, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, всі ключові вимоги до такого дотримано: вказані дата складання акту, склад комісії - а це працівники КП Великодолинське та Великодолинської селищної ради Одеського району, об`єкт обстеження належна позивачці квартира, виявлені пошкодження у вигляді залиття приміщення балкону позивачки та джерело такого пошкодження, обсяг пошкоджень, а також чітко зазначено про причину залиття внаслідок обстеження вище розташованої квартири з балкону кв. АДРЕСА_3 вкриті чорними слідами плісняви, видно відшарування та осипання штукатурки.

Оскільки судом вірно встановлено та доводами апеляційної скарги не спростовано належність вище розташованої квартири саме відповідачці то вказаний Акт відповідає всім вимогам, які до нього ставляться, і який в сукупності з іншими дослідженими судом доказами покладено в основу судового рішення про задоволення позовних вимог.

Довід скарги про проведення експертизи через 6 місяців після складення Акту, не спростовує наведених відомостей та не впливає на зміст зафіксованих в цьому відомостей, крім того, законодавець не встановлює строк для його складення .

Клопотання про виклик та допит вказаних осіб, які брали участь у складенні акту, відповідачем на спростування висновків суду апеляційна та викладених в акті обставин скарга не містить.

Як не надано відповідачем доказів того, що вона вчиняла дії для усунення вказаних в актах недолік, у той час коли згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, тощо.

Не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про неналежність наданого позивачкою доказу висновку експерта № 20-12/21 від 20.12.2021 року щодо розміру завданої ОСОБА_1 шкоди. Вказаний висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 20-12/21 від 20.12.2021 року незалежно від його кваліфікації як висновку експертизи є письмовим доказом, який стосується предмета доказування в справі та наданий позивачкою в обґрунтування розміру понесених нею збитків, у зв`язку з чим підлягав спростуванню відповідачем та оцінці судом у загальному порядку.

Доводи апеляційної скарги, що особи зазначені в графі сусіди, а саме ОСОБА_4 ( АДРЕСА_7 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_8 ) не заслуговують на задоволення з огляду на наступне. Відповідно до положень Правил утримання

жилих будинків та прибудинкових територій , на виконання п.2.3.6 і у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4), не закріплює поняття поняті, свідки, а зазначає сусіди, в разі їх відсутності згоди сусідей не забороняє залучення участі інших осіб при складанні даного акту, тому апеляційний суд зазначає, що присутності двох незаінтересованих осіб при складанні такого акту законом не заборонено, та також підтверджує законність даної процедури

Щодо доводів апеляційної скарги, що балкон відповідача не змінювався, натомість позивачем проведено будівельні роботи зі своїм балконом з порушенням конструкції водовідведення потрапляння опадів, не заслуговує на задоволення так як необґрунтовано належними та допустимими доказами.

Судова колегія зауважує, що будь-яких клопотань з боку відповідача, щодо проведення повторних експертних досліджень , допиту свідків з її боку не заявлялись.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано та всебічно розглянув справу на підставі наданих сторонами доказів.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Посилання апелянта, що суд першої інстанції не у повній мірі дослідив матеріали справи, та порушив принцип процесуальної рівності сторін, віддавши перевагу доводам позивача без одночасного дослідження доводів відповідача, в результаті чого не надав належну оцінку доводам наведеним представником відповідача у відзиві, є на думку колегії суддів припущенням відповідача якє не обгрунтовано належним чином.

Враховуючи вищезазначене, виходячи з досліджених матеріалів заяви та системного аналізу наведених норм права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку..

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Наведені в апеляційній скарзі які були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2024року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко