Справа №: 296/5346/23
Провадження № 2/272/267/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року

Суддя Андрушівського районного суду Житомирської області Карповець В.В., вирішуючи питання про прийняття до свого провадження цивільну справу № 296/5346/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд-

встановив:

До Андрушівського районного суду Житомирської області на підставі ухвали Корольовського районного суду м. Житомира надійшла цивільна справа № 296/5346/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вирішуючи питання про прийняття до свого провадження вказану справу суд доходить до наступних висновків:

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно зі ст.2, ч.1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Відповідно до статті 1 ЦПК України, цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що звертаючись з вказаним позовом саме до Корольовського районного суду м. Житомира позивачка зазначила, що має трьох неповнолітніх дітей від попередніх шлюбів та долучила до матеріалів справи копії свідоцтв про їх народження (а.с. 9,10,11).

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 24.01.2024 про направлення справи за підсудністю мотивовано тим, що позивачка не надала доказів того, що неповнолітні діти перебувають на її утриманні.

Вказані обставини є підставою для застосування положень ч. 1 ст. 185 ЦПК України або положень ч. 11 ст. 187 ЦПК України, з урахуванням вимог ст. ст. 175, 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність, не допускається. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Ураховуючи викладене суд доходить висновку, що цивільна справа № 296/5346/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає поверненню за підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира. При цьому суд враховує, що ч. 2 ст. 28 ЦПК України вказує лише на наявність малолітніх або неповнолітніх дітей та не містить такої умови, як спільні діти з особою, з якою розривається шлюб, а та обставина, що позивачкою не зазначено докази на підтвердження тієї обставини, що діти перебувають на її утриманні, є підставою для залишення позову без руху, а не направлення справи за підсудністю.

Керуючись ст.ст.1, 2, 4, 27, 28, 31, 258-261 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Цивільну справу № 296/5346/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати для розгляду за підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира (10014, Майдан Соборний, 1, м. Житомир).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Суддя:В. В. Карповець