Справа № 451/289/24
Провадження № 2/451/187/24
РІШЕННЯ

іменем України

(повне)

08 травня 2024 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Радехів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

Стислий виклад позиції учасників процесу

28 лютого 2024 року позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» обґрунтувало тим, що 09.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ТОВ «БІЗПОЗИКА) та ОСОБА_1 укладено Договір № 461554-КС-002 про надання кредиту (Далі - Договір кредиту, Кредитний договір), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 7 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (Далі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила, а разом - Договір). ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Також, 18.04.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 461554-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику додатково кредит в сумі 3 000,00 грн. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 450,00 грн. До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 461554- КС-002 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 461554-КС-002 Позичальника ОСОБА_1 , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором №461554-КС-002 Відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 461554-КС-002 на загальну суму 7 901,04 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у Боржника станом на 12.02.2024 утворилась заборгованість за Договором № 461554-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 31 124,80 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8 261,05 грн; суми прострочених платежів по процентах - 22 863,75 грн; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. З цих підстав, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» зазначену вище заборгованість за Договором № 461554-КС-002 про надання кредиту від 09.04.2023 (а. с. 3 - 16).

Представник ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» зазначену вище позовну заяву подав до суду через підсистему «Електронний суд», до позовної заяви додав докази направлення її відповідачу ОСОБА_1 листом з описом вкладення (а. с. 112 -116).

Відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, який надійшов до суду 20 березня 2024 року. У відзиві вона зазначила, що з вимогами зазначеними у заяві вона не згідна з таких підстав. Товариством з обмеженою відповідальність «БІЗНЕС ПОЗИКА» було надано фінансову послугу ОСОБА_1 шляхом укладення договору № 461554-КС-002 від 09.04.2023. Датою укладення договору між Товариством та клієнтом є дата його підписання, а Договір є укладеним з моменту відправки грошових коштів. Просила врахувати той факт, що надана копія Договору не містить її підпису. Крім того, суду не надано докази перерахування кредитних коштів на її рахунок (рахунок, виписка). Так само паспорт споживчого кредиту не містять підпису відповідача. Позивачем не надані суду докази на обґрунтування того, що вона була ознайомлена з умовами наданого кредиту та взагалі отримувала кредитні кошти. Просить врахувати той факт, що позивач посилається на Правила надання грошових коштів, але матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Правилами вона ознайомлювалася при укладенні договорів. Правила, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником. Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу вказаних норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1150 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ПК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того, позивачем не надано пояснення щодо сум заборгованості за Договором №461554-КС-002 від 09.04.2023, а саме, не надано пояснення щодо нарахування заборгованості за відсотками. Тому, як видно із вищезазначеного, заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги - недоведені. Надані позивачем розрахунок заборгованості за кредитами, підготовлені робітниками організації - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.). На думку позивача, у зв`язку з невиконанням Позичальником зобов`язань за Кредитним договором щодо своєчасної сплати процентів та погашення Кредиту, Позичальнику від Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» необхідним було звернення з досудовою вимогою про повне дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором, відповідно до якої Позичальник був зобов`язаний сплатити на користь Позивача, належні суми кредиту, процентів та штрафних санкцій за Кредитним договором. Установлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 31 124,80 грн, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 8261,05 гривень. З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, задоволенню не підлягають. Аналізуючи вище викладене, відповідач вважає, що позовна заява про стягнення кредитної заборгованості, подана Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до неї, є поданою з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою та передчасною. Таким чином, ОСОБА_1 просить суд у задоволені позовних вимог за позовною заявою, поданою Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до неї, про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту - відмовити повністю, провадження в справі - закрити (а. с. 127 - 129).

ОСОБА_1 надіслала відповідачу відзив 16.03.2024 рекомендованим листом, що підтверджується фіскальним чеком (а. с. 126).

25 березня 2024 року позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» подало до суду відповідь на відзив, яку обґрунтувало тим, що до позовної заяви були додані наступні документи: копія свідоцтва про реєстрацію фінансової установи; копія витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «БІЗПОЗИКА»; копія розпорядження Нацкомфінпослуг №1593 від 11.05.2017 про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (оригінал наявний в Нацкомфінпослуг). Ліцензія видана Товариству в електронній формі. Видача паперової форми ліцензії чинним законодавством не передбачена. Також додатково додали до цих письмових пояснень копію листа Національного банку України від 05.01.2023, в якому Національний банк України підтверджує, що Позивач має діючу ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Крім того, 14.03.2024 Національним банком України внесено запис до ДРФУ про переоформлення ліцензії ТОВ "БІЗПОЗИКА" (код за ) на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на ліцензію на діяльність фінансової компанії з правом надання послуги - надання коштів та банківських металів у кредит. Копія листа Національного банку України від 15.03.2024 що підтверджує вищезазначене, разом з копією нового Витягу з Державного реєстру фінансових установ, додаються. Чинним законодавством не передбачено наявність ліцензії, як окремого документу з назвою «Ліцензія», відповідно до вимог закону, Національний банк України вносить відповідний запис до Державного реєстру фінансових установ або реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги (ст. 38 Закону). Зазначена інформація до введення в дію військового стану була відкритою та знаходилася в публічному доступі, зараз у зв`язку з введенням воєнного стану, Національний банк України закрив доступ до Державного реєстру фінансових установ. Доступ отримують відповідні категорії, шляхом авторизації в Комплексній інформаційній системі НБУ, для внесення актуальної інформації по компанії. На сьогоднішній день ліцензія Товариства є чинною. Щодо правомірності укладення Кредитного договору, товариство зазначило, що невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності, повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства; саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином, не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) необхідно встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків. Звертало увагу суду, що до позовної заяви були додані візуальні форми послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору та Додаткової угоди до Кредитного договору, у яких детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес Позика» та Відповідача щодо укладення Кредитного договору та Додаткової угоди в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Ці візуальні форми послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору та додаткової угоди були посвідчені директором ТОВ «Бізнес Позика» Гайворонською М.М. Так, 09.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 461554-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 09.04.2023 направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 461554-КС-002 про надання кредиту. 09.04.2023 ОСОБА_1 , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 461554-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UА-7714, на номер телефону НОМЕР_2 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 09.04.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 було укладено Договір № 461554-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ОСОБА_1 , через веб-сайт Кредитодавця https://bizpozyka.соm/ шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшла до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно- телекомунікаційну систему (ІТС) подала Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказала номер свого поточного (карткового) рахунку. Отже, Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений. Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Крім того, ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів. Довідка на суму 7 000,00 грн була сформована технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн», який надає послуги Позивачу на підставі Договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020 була додана до позовної заяви та міститься в матеріалах справи. Також, ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Додатковою угодою до Кредитного договору виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 3 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів. Відповідач в підтвердження своїх доводів про начебто не отримання кредиту від Позивача, міг просто надати суду виписку зі свого карткового рахунку в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК». Щодо розрахунку заборгованості за Кредитним договором, товариство зазначило, що всі платежі Відповідача за Кредитним договором (якщо такі були відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором) були враховані у розрахунку заборгованості за Кредитним договором. Сума заборгованості Відповідача за Кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором підрахована з урахуванням всіх платежів Відповідача. Відповідач у Відзиві на позовну заяву не поясняє чому на його думку розрахунок, який до позовної заяви був доданий Позивачем, є начебто необґрунтованим, та таким, що начебто не узгоджується з матеріалами справи. Відповідач не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором. Щодо стягнення процентів за Кредитним договором та їх розміру, то пунктом 6.3. Кредитного договору передбачена відповідальність Позичальника за прострочення у формі штрафу, але відповідно до позовних вимог, викладених Позивачем у позовній заяві про стягнення заборгованості за кредитним договором до Відповідача, та відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором, ТОВ «Бізнес Позика» не нараховувала та не просить Суд стягнути з Відповідача на користь Позивача жодну пеню чи штрафи. ТОВ «Бізнес Позика» просить стягнути з Відповідача лише заборгованість по тілу, процентам, та комісії, які були нараховані відповідно до умов Кредитного договору. Звертало увагу суду, що всі істотні умови Кредитного договору, зокрема тип кредиту, його строк, процентна ставка та комісія за кредитом, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо - встановлені не у Правилах надання споживчих кредитів чи Паспорті споживчого кредиту, а у Кредитному договорі, який уклав Відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Щодо вимоги про повне дострокове повернення кредиту, то позовна заява Позивача до Відповідача була подана після закінчення строку дії Кредитного договору та в межах строку загальної позовної давності. Відповідно, повідомлення-вимога про повне дострокове повернення кредиту не була необхідною. Позивач не звертався до суду з позовною заявою про повне дострокове повернення кредиту. Щодо дотримання Позивачем вимог Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви, то Позовна заява Позивача була оформлена у відповідності до вимог ст. 175 ЦПКУ, та в ній зокрема були зазначені такі відомості: заходи досудового врегулювання спору між Позивачем та Відповідачем не здійснювались, оскільки їх проведення не є обов`язковими відповідно до чинного законодавства України та Кредитного договору (сторінка 10 позовної заяви); позивач підтверджує, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого Відповідача та з тим самим предметом та з тих самих підстав (сторінка 10 позовної заяви). Таким чином, просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Бізнес Позика, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечили (а. с. 140 - 163).

Представник позивача надіслав зазначений відзив відповідачу засобами поштового зв`язку «Укрпошта» та на її електронну пошту (а. с. 164 - 165, 187).

Заяви, клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі

Суд своєю ухвалою від 13 березня 2024 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання (а. с. 1 - 2).

Ухвалою судового засідання від 01 квітня 2024 року суд постановив витребувати у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», письмові докази, які становлять банківську таємницю (а. с. 210 - 211).

19 квітня 2024 року до суду надійшли витребувані документи (а. с. 227 - 231).

Сторони в судове засідання не прибули.

Представники позивача у позовній заяві, у відповіді на відзив та у заяві про розгляд справи без участі від 25 березня 2024 року, просили суд розгляд справи здійснювати без участі позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі (а. с. 202 - 203).

Відповідач ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за відсутності Відповідача, яка поступила до суду 9 квітня 2024 року, просила розгляд справи здійснювати без участі Відповідача, у задоволенні позовних вимог у цій справі відмовити повністю, провадження у справі - закрити (а. с. 219, 225).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони.

На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Установлені судом фактичні обставини справи

ТОВ «БІЗПОЗИКА» 09.04.2023 в електронній формі направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 461554-КС-002 про надання кредиту (а. с. 29 - 37).

09.04.2023 ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 461554-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором UA-7714 на номер телефону НОМЕР_2 (а. с. 51 - 59).

Таким чином, 9 квітня 2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором UA-7714 на номер телефону НОМЕР_2 , був укладений кредитний договір №461554-КС-002, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 7 000,00 грн, строком кредитування на 24 тижні до 24 вересня 2023 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом 1,15407143 % в день та комісії 1 050,00 грн (а. с. 38 - 46).

Також, 18 квітня 2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №461554-КС-002 про надання кредиту від 9 квітня 2023 року, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором UA-1659, на номер телефону 67, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились, що кредит збільшується на 3 000,00 грн у строки та на умовах, визначених у договорі, комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту становить 450,00 грн (а. с. 60 - 61).

Зазначена додаткова угода підписана сторонами аналогічним чином шляхом обміну електронними повідомленнями, у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» з накладенням одноразового ідентифікатора UА-1659 (а. с. 62 - 65).

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15407143, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.

Згідно з п. 3.2. Кредитного договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються заставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку№1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче.

Згідно з п. 3.2.1. Кредитного договору у разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті Процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до Зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору.

Згідно з п. 3.2.2. Кредитного договору сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку№1 до Договору, та до закінчення терміну дії Договору.

Відповідно до п. 3.2.3. Кредитного договору сторони на момент укладення Договору встановили графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка. Встановлений цим пунктом Кредитного договору графік платежів який передбачає сплату Відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією.

ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало 9 квітня 2023 року та 18 квітня 2024 року Позичальнику грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн та 3 000,00 грн відповідно, шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (який Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, а. с. 66), що підтверджує інформаційна довідка ТОВ «Платежі онлайн» про переказ грошових коштів ОСОБА_1 (а. с. 70, 74), та виписка за договором №б/н за період 09.04.2023 - 18.04.2023, складена АТ КБ «ПриватБанк» 11.04.2024 (а. с. 227, 228 - 228 зворот).

До позовної заяви були додані візуальні форми послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору та Додаткової угоди до Кредитного договору, у яких детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 щодо укладення Кредитного договору та Додаткової угоди в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Ці візуальні формі послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору та додаткової угоди були посвідчені директором ТОВ «Бізнес Позика» Гайворонською М.М. (а. с. 67 - 69, 71 - 73).

ОСОБА_1 , належним чином не виконувала свої зобов`язання за Договором №461554-КС-002, тому у неї станом на 14.02.2024 утворилась заборгованість про надання кредиту, в розмірі 31 124,80 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8 261,05 грн; суми прострочених платежів по процентах - 22 863,75 грн; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом у гривні станом на 14 лютого 2023 року (а. с. 20 - 24).

Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 461554-КС-002 Позичальника ОСОБА_1 , вона на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 461554-КС-002 на загальну суму 7 901,04 грн. Докази сплати Відповідачем коштів за Кредитним договором надаються у формі довідок, які були сформовані в платіжній систему «ТАС Рау» (а. с. 166, 185).

Вищевказані довідки були надані Позивачу на підтвердження успішності проведених операцій Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК», що надає посередницькі послуги ТОВ «БІЗПОЗИКА» з кредитування клієнтів за допомогою платіжної системи «ТАС Рау».

АТ «ТАСКОМБАНК» надає посередницькі послуги ТОВ «БІЗПОЗИКА» на підставі Договору №83 про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам від 11.11.2020 (а. с. 192 - 201).

Для підтвердження права позивача на видачу кредиту, до позовної заяви були додані такі документи: копія свідоцтва про реєстрацію фінансової установи (а. с. 99); копія виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «БІЗПОЗИКА» (а. с. 97); копія розпорядження Нацкомфінпослуг №1593 від 11.05.2017р. про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (а. с. 75); копія листа Національного банку України від 05.01.2023, в якому Національний банк України підтверджує, що Позивач має діючу ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а. с. 182); копія листа Національного банку України від 15.03.2024 що підтверджує те, що 14.03.2024 Національним банком України внесено запис до ДРФУ про переоформлення ліцензії ТОВ "БІЗПОЗИКА" (код за ) на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на ліцензію на діяльність фінансової компанії з правом надання послуги - надання коштів та банківських металів у кредит (а. с. 167 - 168).

ТОВ «Бізнес Позика» просить стягнути з відповідача лише заборгованість по тілу, процентам, та комісії, які були нараховані відповідно до умов Кредитного договору.

Зміст спірних правовідносин

Спірні правовідносини між сторонами виникли через неналежне виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Позиція суду

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосував норми Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електрону комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З огляду на зазначені норми Закону, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Указаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 року №127/33824/19.

На підставі частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожний правочин укладений в електронній формі вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243св20).

Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, які підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, суд вважає, що між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір в електронній формі, підписаний одноразовим ідентифікатором (UА-7714, а. с. 46).

Сторони договору узгодили розмір кредиту, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі ст. 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне) виконання.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже виписка за картковим рахунком (по кредитному договору) є належними доказами щодо перерахування банком коштів на рахунок позичальника, що відповідно, свідчить про виконання банком взятих на себе обов`язків по наданню кредитних коштів.

Саме таку позицію висловив Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020 у справі 278/2177/15-ц.

Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується наданою АТ КБ «Приват Банк» випискою по рахунку ОСОБА_1 за період з 09.04.2023 по 18.04.2023, з якої видно, що відповідач 09.04.2023 отримувала кредитні кошти в сумі 7000,00 грн та 18.04.2023 - 3000,00 грн, та користувалася ними.

Разом з тим, ОСОБА_1 неналежно виконувала зобов`язання за кредитним договором, тому заборгованість відповідача перед позивачем становить 31 124,80 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8 261,05 грн; суми прострочених платежів по процентах - 22 863,75 грн; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом у гривні станом на 14 лютого 2023 року.

Між тим, відповідач стверджує, що заявлена сума процентів до стягнення не ґрунтується на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому не може бути задоволена.

Проте, суд не погоджується з таким твердженням відповідача.

Строк дії Кредитного договору від 09 квітня 2023 року закінчився 24 вересня 2023 року (п. 2.7 Кредитного договору).

З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за Кредитним договором від 09 квітня 2023 року нараховувалися позивачем до 24 вересня 2023 року, тобто у межах строку дії договору.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 не зверталася за захистом своїх прав у порядку ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо визнання несправедливими умов договору, де йдеться про нарахування процентів за користування кредитом, власного розрахунку заборгованості, щодо кредитного договору суду не представила.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, наданий суду відповідачем відзив на позовну заяву не спростовує факту укладання договору, наданого суду розрахунку заборгованості та факту отримання відповідачем грошових коштів. Також, заперечення висловлені в цьому відзиві відповідачем ОСОБА_1 суд оцінює критично, оскільки укладаючи Кредитний договір, вона була повідомлена про розмір відсотків, порядок сплати, та інші суттєві обставини договору, і добровільно уклала цей договір та користувалася отриманими коштами.

Виходячи з аналізу наведених норм Закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача таку заборгованість.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене вище, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, зокрема судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 211, 223, 247, 258 - 259, 263 - 265, 279 ЦПК України, на підставі ст. 11, 203, 205, 207, 526, 536, 610, 612, 629, 638, 639, 652, 1049, 1054, 1055; ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»; ст. 9 Закону України ««Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»»,суд

ухвалив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) заборгованість за Договором № 461554-КС-002 про надання кредиту від 09.04.2023, що становить 31 124 (тридцять одна тисяча сто двадцять чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8 261 (вісім тисяч двісті шістдесят одна) гривня 05 (п`ять) копійок; суми прострочених платежів по процентах - 22 863 (двадцять дві тисячі вісімсот шістдесят три) гривні 75 (сімдесят п`ять) копійок; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяО. Семенишин

Рішення суду виготовлене у нарадчій кімнаті 8 травня 2024 року.