Справа № 758/456/24
У Х В А Л А

15 січня 2024 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Якимець О.І., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в :

на адресу Подільського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та Приватному акціонерному товариству «ДТЕК Київські електромережі» про заборону вчинення дій, у якій просить заборонити ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та Приватному акціонерному товариству «ДТЕК Київські електромережі» відключити електричну енергію, за адресою - АДРЕСА_1 .

Оглянувши матеріали заяви, суддя приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина 2 статті 149 ЦПК України).

Пунктом 2 частини 1 статті 152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Тобто першочерговим при прийнятті заяви про забезпечення позову до свого провадження є оцінка дотримання процесуального порядку (юрисдикції) звернення із заявою про забезпечення позову до суду.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

ЦПК України розмежовує наступні види підсудності: загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст.27 ЦПК), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК).

У поданій заяві не зазначає та судом не встановлено, підстав для визначення загальної підсудності чи альтернативної підсудності за вибором позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 №3, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, слід дійти висновку, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року (справа № 911/2390/18).

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

При вивчені заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви установлено, що така подана у відповідності до ч. 15 ст. 28, ч. 2 ст. 27 ЦПК України (за зареєстрованим місцем знаходження одного із відповідачів).

Попри те, враховуючи, що забезпечення позову до подання позовної заяви безпосередньо стосується нерухомого майна, місцерозташування якого не належить до Подільського району м. Києва, а відтак, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви необхідно передати у відповідності до ч. 1 ст. 30 ЦПК України на розгляд до Березанського міського суду Київської області.

Керуючись ст. ст. 31, 149, 152, 260, 261 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - передати на розгляд до Березанського міського суду Київської області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 15 січня 2024 року.

Суддя О. І. Якимець