Справа № 405/4160/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2024 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря: Мишевець Т.І.

представника позивача: адвоката Слюсар О.В.

представника відповідача: Тарасенка Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв`язку із втратою майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на його користь матеріальну шкоду у зв`язку із втратою майна в сумі 510 500,00 грн. та моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн. та з відповідача судові витрати по справі в сумі 5 205,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що він є власником транспортного засобу AUDI A6 Quattrо, сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 19.03.2013 року ВРЕР-4 ДАІ в м. Києві.

09.06.2020 року державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в ході примусового виконання судового рішення про стягнення з нього коштів, було винесено постанову про розшук майна боржника ВП № НОМЕР_6 відповідно до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження». 03.07.2021 року його транспортний засіб, який оголошено в розшук державним виконавцем, було виявлено патрульними поліцейськими при русі по вул. Яновського у м. Кропивницькому. На виконання постанови державного виконавця, поліцейськими вищевказаний транспортний засіб було тимчасово затримано та доставлено за допомогою евакуатора на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у Кіровоградській області у м. Кропивницький по проспекту Інженерів, 1, про що складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, акт № 1044 технічного стану та комплектності транспортного засобу, акт прийому-передачі речового доказу (огляду транспортного засобу) та внесено відомості до Журналу обліку прийняття і видачі тимчасово затриманих транспортних засобів, що зберігаються на спеціальному майданчику з внесеними відмітками про дату і час доставки транспортного засобу.

Вказані документи складено у відповідності до вимог Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1102 та Порядку обліку прийняття і видачі тимчасово затриманих транспортних засобів, що зберігаються на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого наказом МВС України від 28.08.2020 року № 633.

З моменту тимчасового затримання транспортного засобу у нього була відсутня інформації про вчинені з ним дії, його місце перебування та подальшу передачу органам державної виконавчої служби. З метою отримання інформації щодо місцезнаходження транспортного засобу до ГУНП в Кіровоградській області було направлено адвокатський запит від 19.04.2023 року № 000285/26. З відповіді ГУНП в Кіровоградській області від 28.04.2023 року № 872/05/38-2023, вбачається, що вказаний транспортний засіб був дійсно було доставлено та прийнято спеціальний майданчик для збереження тимчасово затриманих транспортних засобів Центру забезпечення ГУНП в Кіровоградській області; за період перебування на майданчику вимога державного виконавця чи власника про вилучення транспортного засобу не надходила і акт передачі не складався; транспортний засіб AUDI A6 Quattrо, сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 на території спеціального майданчика для збереження тимчасово затриманих транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Кіровоградській області станом на 19.04.2023 року не перебуває; вказаний автомобіль було передано у користування військовослужбовцям в/ч НОМЕР_4 (при цьому жодних підтверджуючих документів такої передачі не надано).

Вважає, що бездіяльність відповідача ГУНП в Кіровоградській області, яка полягає у відсутності контролю за зберіганням транспортного засобу, призвела до втрати його транспортного засобу AUDI A6 Quattrо, сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 із завданням збитків внаслідок втрати майна. Згідно звіту про оцінку вказаного транспортного засобу № 345/23 від 06.06.2023 року, складеного ТОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «ЮРЕКС» ринкова вартість автомобіля AUDI A6 Quattrо, сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , становить 510 500,00 грн.

Обгрунтовуючи моральну шкоду зазначає, що змоменту тимчасового затримання транспортного засобу (з липня 2021 року) він продовжує рахуватись в Реєстрі боржників, а виконавчі провадженні відносно нього не закрито. При цьому, майно (транспортний засіб) за рахунок якого державний виконавець провидить виконання судових рішень втрачено. Це майно не повернуто ні йому, ні передано державному виконавцю для проведення виконання судових рішень за рахунок його майна. Така ситуація напряму пов`язана з негативними переживаннями, оскільки викликала занепокоєння і тривогу відносно вилучення транспортного засобу, тривалою відсутністю інформації про подальші дії з ним і як наслідок отримання інформації про його втрату. Крім того, втрата транспортного засобу привела до відчуття несправедливості, оскільки його майно вилучено, але не направлено на заходи з метою яких це майно вилучалось (на примусову реалізацію з метою погашення боргів) і жодних компенсацій він в результаті втрати майна не отримав. Більше того, він вимушений докласти додаткових зусиль пов`язаних з судовим захистом своїх прав та вирішення в судовому порядку питання компенсації вартості вилученого майна у вигляді стягнення шкоди. За таких обставин, обґрунтовує розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості в розмірі 10 000,00 грн.

Посилаючись на вказані обставини. норми чинного законодавства просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 16.06.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов.

29.06.2023 року відповідачем Державною казначейською службою України подано відзив на позов.

06.07.2023 року позивачем подано відповідь на відзив.

11.07.2023 року відповідачем ГУНП в Кіровоградській області подано відзив на позов.

25.08.2023 року позивачем подано відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 12.09.2023 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, що викладені в позові і відповіді на відзив та просив позов задовольнити.

Представник відповідача ГУНП в Кіровоградській області в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов, просив відмовити в його задоволенні, зазначивши, що позивач не надав належних доказів незаконності дій відповідача.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився. про час та місце слухання справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомляв.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частинами 1, 2 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_1 є власником транспортного засобу AUDI A6 Quattrо, сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 19.03.2013 року ВРЕР-4 ДАІ в м. Києві.

09.06.2020 року державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в ході примусового виконання судового рішення про стягнення коштів з ОСОБА_1 , було винесено постанову про розшук майна боржника ВП № НОМЕР_6, а саме вищевказаного транспортного засобу, відповідно до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження».

03.07.2021 року транспортний засіб AUDI A6 Quattrо, сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , який оголошено в розшук державним виконавцем, було виявлено патрульними поліцейськими при русі по вул. Яновського у м. Кропивницькому і на виконання постанови державного виконавця, поліцейськими вищевказаний транспортний засіб було тимчасово затримано та доставлено за допомогою евакуатора на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у Кіровоградській області у м. Кропивницький по проспекту Інженерів, 1, про що складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, акт № 1044 технічного стану та комплектності транспортного засобу, акт прийому-передачі речового доказу (огляду транспортного засобу) та внесено відомості до Журналу обліку прийняття і видачі тимчасово затриманих транспортних засобів, що зберігаються на спеціальному майданчику з внесеними відмітками про дату і час доставки транспортного засобу.

Вказані документи складено у відповідності до вимог Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1102 та Порядку обліку прийняття і видачі тимчасово затриманих транспортних засобів, що зберігаються на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого наказом МВС України від 28.08.2020 року № 633.

Порядок тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1102 визначені правила зберігання транспортних засобів вилучених поліцейськими на спеціальних майданчиках і стоянках, а також їх повернення.

Пунктом 2 вказаної Постанови КМУ № 1102 покладено на Національну поліцію забезпечити функціонування спеціальних майданчиків і стоянок для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

У пункті 2-21 Порядку № 1102 , передбачено, що у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» здійснюється його тимчасове затримання шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1102 строк затримання транспортного засобу обчислюється з моменту складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, а строк зберігання - з моменту доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.

В порушення встановленого порядку зберігання відповідальними працівниками ГУНП в Кіровоградській області письмового повідомлення державному виконавцю, приватному виконавцю не пізніше наступного робочого дня з дня затримання із зазначенням місця зберігання транспортного засобу направлено не було, чим порушено п. 8 Порядку № 1102.

Єдиною уповноваженою особою на вилучення тимчасово затриманого транспортного засобу із спеціального майданчика чи стоянки, в даному випадку, є державний виконавець яким оголошено розшук майна, що прямо передбачено п. 12 Порядку № 1102. Однак, жодних документів від державного виконавця про вилучення транспортного засобу, а також акт передачі державному виконавцю транспортного засобу не складався.

За правилом встановленим п. 14 Порядку № 1102 на спеціальному майданчику і стоянці ведеться в установленому МВС порядку облік прийняття і видачі тимчасово затриманих транспортних засобів.

Однак, відомості про переміщення вказаного транспортного засобу в Журналі обліку прийняття і видачі тимчасово затриманих транспортних засобів, що зберігаються на спеціальному майданчику відсутні. Транспортний засіб AUDI A6 Quattrо, сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 не перебуває на інших спецмайданчиках Головного управління Національної поліції.

Відповідач ГУНП в Кіровоградській області є відповідальною особою за зберігання транспортних засобів, які тимчасово затримані та передані на відповідальне зберігання на спеціалізовані майданчик. Проте, ГУНП в Кіровоградській області не було забезпечено збереження тимчасово затриманого транспортного засобу, який в подальшому зник під час його зберігання на території майданчика територіального підрозділу ГУНП.

Вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, зокрема, свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 пояснили, що на штраф майданчик автомобіль Ауді був доставлений працівниками патрульної поліції в липні 2021 року як майно боржника, автомобіль був прийнятий актом і щодо вказаного автомобіля ніяких дій не проводилось, ніхто не звертався. Свідок ОСОБА_5 пояснив, що автомобіль Ауді був у розшуку і працівники патрульної поліції його затримали та доставили на штраф майдан, а 26.02.2022 року на підставі наказу передали військовим, дане питання вирішувалось в телефонному режимі.

Відповідно до п. 15 Порядку № 1102 у разі заподіяння транспортному засобу шкоди під час його транспортування та/або зберігання завдані збитки відшкодовуються за рахунок суб`єкта господарювання, що надає такі послуги, та/або відповідного страхового відшкодування, що здійснюється за правовідносинами обов`язкового страхування цивільної відповідальності суб`єкта господарювання, що надає послуги з транспортування та/або зберігання транспортних засобів у разі їх тимчасового затримання.

Суд приходить до висновку, що саме через дії Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, що проявилися у недбалому ставленні до обов`язку забезпечити належне зберігання транспортного засобу, позивачу завдано збитків внаслідок втрати його майна та критично приймає до уваги пояснення представника відповідача щодо правомірності дій представників ГУНП в Кіровоградській області враховуючи наступне.

Згідно з частиною 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-31 34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» від 17.05.2012 року № 4765-VI (далі Закон № 4765) визначено можливості примусового відчуження та примусового вилучення майна, так:

- примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості;

- вилучення майна - позбавлення державних підприємств, державних господарських об`єднань права господарського відання або оперативного управління індивідуально визначеним державним майном з метою його передачі для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

Примусове відчуження майна - це дія щодо приватного та комунального майна з можливою подальшою компенсацією його вартості або без такої (п.1-2 ст.3 Закону № 4765-VI), а вилучення стосується державного майна та не передбачає будь-якого відшкодування вартості такого майна (п.3 ст.3 Закону № 4765-VI).

В даному випадку могло йтися про примусове відчуження майна з обов`язковим відшкодуванням його вартості, оскільки автомобіль перебуває в приватній власності, але з дотриманням відповідної процедури.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону № 4765, примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.

Рішення військового командування, яке погоджено Кіровоградської військовою обласною адміністрацією, які б слугували підставою для ГУНП в Кіровоградській області здійснити передачу транспортного засобу і примусово відчужити його з власності позивача суду не надано.

Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» не встановлює процедури подальшого оформлення документів, як вказано представником відповідача у відзиві на позов. На момент виконання дій з примусового відчуження майна приватної особи мають бути наявні та складені передбачені цим Законом документи.

Порядок виконання військово-транспортного обов`язку для задоволення потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецзв`язку та Держспецтрансслужби (далі - військові формування) на особливий період транспортними засобами і технікою усіх типів і марок вітчизняного та іноземного виробництва, їх повернення під час демобілізації та компенсації шкоди, завданої транспортним засобам і техніці внаслідок їх залучення під час мобілізації визначений Положенням про військово-транспортний обов`язок затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 року № 1921.

Пунктом 2 Положення № 1921 визначено, що частковий наряд - розпорядчий документ голови місцевої держадміністрації, в якому встановлено під час мобілізації для керівників підприємств, установ та організацій завдання з передачі військовим формуванням визначених транспортних засобів і техніки, а також порядок, пункти та строки передачі. Голова місцевої держадміністрації та керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки підписують частковий наряд і скріплюють підписи своїми печатками. Громадянам - власникам транспортних засобів частковий наряд надається у разі введення правового режиму воєнного стану.

Відповідного документа, а саме складеного часткового наряду підписаного головою місцевої держадміністрації та керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки суду не надано.

Відповідно до п.1 ст.7 Закону № 4765-ІV про факт примусового відчуження майна складається акт. Бланк акту виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Постановою КМУ «Деякі питання здійснення повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» від 31.10.2012 року № 998.

Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів.

У разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження.

Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику.

Складеного акту про примусове відчуження майна суду також не надано як і не надано доказів проведеної оцінки транспортного засобу, яка в такому випадку має бути обов`язково відповідно до статті 8 Закону № 4765.

Суд приходить до висновку, що дії відповідача ГУНП в Кіровоградській області з передачі автомобіля третім особам є незаконним і неправомірним. Процедури передачі транспортного засобу належного позивачу в порядку примусового відчуження в умовах воєнного стану про яку вказує представник відповідача не дотримано. Жодного підтверджуючого документу про те, що транспортний засіб позивача було передано відповідачем ГУНП в Кіровоградській області саме за особливими процедурами в умовах воєнного стану не надано.

Лист командира в/ч НОМЕР_4 від 01.06.2022 року не може слугувати належною правовою підставою вилучення транспортного засобу AUDI A6 Quattrо, сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 у позивача.

Згідно звіту про оцінку транспортного засобу № 345/23 від 06.06.2023 року складеного ТОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «ЮРЕКС» ринкова вартість автомобіля AUDI A6 Quattrо, сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , становить 510 500,00 грн.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч.3 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

При цьому, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 Цивільного кодексу України).

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі № 920/715/17, постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 916/978/19.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14.04.2020 по справі № 925/1196/18 зазначає, що ст.ст. 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Особою, відповідальною перед потерпілим за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, відповідно до наведених вище положень ЦК України, та відповідачем у справі є держава, яка набуває і здійснює свої цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді.

Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 року № 215, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

З урахуванням наведеного, Державна казначейська служба України, як орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, у цій справі є органом, через який держава бере участь у справі як сторона.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, статтею 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови).

Щодо особливостей розгляду спорів з відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 року у справі № 464/3789/17 дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

У даному випадку відповідач ГУНП в Кіровоградській області не забезпечив зберігання та схоронність транспортного засобу позивача. Безумовно, внаслідок втрати транспортного засобу, позивачу було завдано душевних страждань та переживань.

З моменту тимчасового затримання транспортного засобу позивач продовжує рахуватись в Реєстрі боржників, а виконавчі провадженні відносно нього не закрито. При цьому, майно (транспортний засіб) за рахунок якого державний виконавець провидить виконання судових рішень втрачено. Це майно не повернуто ні позивачу, ні передано державному виконавцю для проведення виконання судових рішень за рахунок майна позивача і вказана ситуація пов`язана з негативними переживаннями позивача, викликає занепокоєння і тривогу.

Як зазначає позивач трата транспортного засобу привела до відчуття несправедливості, оскільки його майно вилучено, але не направлено на заходи з метою яких це майно вилучалось і жодних компенсацій він в результаті втрати майна не отримав та вимушений докласти додаткових зусиль пов`язаних з судовим захистом своїх прав та вирішення в судовому порядку питання компенсації вартості вилученого майна у вигляді стягнення шкоди.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди у визначеному ним розмірі, а саме 10 000 грн.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 5 205,00 грн. в розмірі сплаченого позивачем судового збору при зверненні в суд.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв`язку із втратою майна задовольнити.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у зв`язку із втратою майна в сумі 510 500,00 грн., моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн. та судові витрати по справі в сумі 5 205,00 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення в повному обсязі виготовлено 09.02.2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , прож. АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, м. Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, 41, .

Державна казначейська служба України, 01601 м. Київ, вул. Бастіонна, 6, .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко