Справа № 182/5264/23
Провадження № 2/0182/620/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.03.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Нікополя в особі виконкому Нікопольської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Територіальної громади м.Нікополя в особі виконкому Нікопольської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

В обгрунтування вимог посилається на те, що її дошлюбним прізвищем є ОСОБА_2 , її батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 15 вересня 1990 року вона уклала шлюб з ОСОБА_5 . Після укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище чоловіка ОСОБА_6 . 19 квітня 1983 року її батьки припинили шлюбні відносини і шлюб між ними було розірвано, про що був складений актовий запис № 268, вчинений ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, її бабуся по батьковій лінії мала прізвище ОСОБА_7 . За життя бабусі, ІНФОРМАЦІЯ_2 , їй була відведена земельна ділянка, площею 550 кв.м, під житлове будівництво в с.Кам`янському Нікопольського району, згідно акту від 08 березня 1955 року та нею був розроблений план будівництва, який вподальшому був затверджений належним чином 08 березня 1955 року. При цьому, оскільки вулиць ще не було, було затверджено генплан будівництва дільниці № 75 в Кам`яному кар`єрі. В 1957 році вона побудувала житловий будинок АДРЕСА_1 та в цьому ж будинку проживала разом зі ОСОБА_3 , який є її батьком. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 померла. Після її смерті ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті своєї матері фактично, залишився проживати в збудованому будинку АДРЕСА_1 . Проте, з часом він почав оформляти технічну документацію на будинок, однак, за життя цього не зробив в повному обсязі. На його ім`я був виготовлений та затверджений архітектором Нікопольського району план житлового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її батько ОСОБА_3 , який на випадок своєї смерті заповіту не склав. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з будинку АДРЕСА_1 . Після його смерті вона як єдина спадкоємиця першої черги за законом звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом в шестимісячний строк з дня його смерті, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з ненаданням документів про державну реєстрацію права власності батька на спадкове майно. Натомість, як на підставу звернення до суду з даним позовом, послалась на те, що у 1955 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-11 і прийнятою, відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року, постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі ст.1 Указу від 26 серпня 1948 року, кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти, як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Аналіз вищенаведених норм закону свідчить про те, що право власності на такі будинки у порядку спадкування може визнаватися, якщо будівництво житлового будинку, який є об`єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво. Тобто, спадковий будинок вважається прийнятим в експлуатацію. При цьому, оскільки право власності на житловий будинок не було належним чином оформлено спадкодавцем, вона не має можливості оформити своє право на спадщину. Тому, змушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею - 26,4 кв.м, з господарчими спорудами (літня кухня «Б»; підвал «Г»; вбиральня «Д»; сарай «Е»; підвал «Ж»; сарай «З»; вбиральня «И»; навіс «К»; споруди № 1-4; 1) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивачка в судове засідання не з`явилась, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.98).

Представник відповідача про розгляд справи був повідомлений належним чином, однак, своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, при цьому, 27 березня 2024 року на адресу суду подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за їх відсутності та прийняти законне рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.94-95).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини по поважній причині, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

При цьому, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 позивачці доводиться батьком (а.с.5). ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, про що свідчить актовий запис № 43, складений 17 червня 2008 року виконкомом Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина на будинок АДРЕСА_1 , який померлий прийняв фактично після смерті своєї матері ОСОБА_7 , будучи зареєстрованим та мешкаючи за даною адресою. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, що складається з будинку АДРЕСА_1 . Згідно спадкової справи, яка була заведена державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори до майна померлого, після смерті ОСОБА_3 єдиною спадкоємицею першої черги за законом є позивачка по справі, яка у визначений законом строк з дня його смерті звернулась з заявою про прийняття спадщини, однак, постановою від 23 серпня 2023 року у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з ненаданням документів про державну реєстрацію права власності батька на спадкове майно (а.с.18).

Відповідно до листа Держбуду від 23 березня 1999 року та п.3 Постанови Кабінету Міністрів від 09 вересня 2009 року № 1035 «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, спорудженими без дозволу на будівництво», до серпня 1992 року оформлення права власності на будинки проводили органи місцевого самоврядування на основі висновку про технічний стан будинку, складений у бюро технічної інвентаризації і документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений об`єкт.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто, до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності, одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть, якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.

Враховуючи всі обставини та надані позивачкою по справі письмові докази, суд вважає, що житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 був побудований ОСОБА_7 , який фактично був успадкований ОСОБА_3 , який, у відповідності до порядку та діючих норм закону, які діяли на той час, успадкував будинок, який був побудований його матір`ю на земельній ділянці, що була виділена їй для індивідуального будівництва житлового будинку.

За таких обставин, позивачка як спадкоємець першої черги після смерті свого батька має всі правові підстави для набуття право власності в порядку спадкування за законом після смерті свого батька, оскільки в будь-якому іншому позасудовому порядку вона позбавлена вчинити дані дії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Нікополя в особі виконкому Нікопольської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Нікополя в особі виконкому Нікопольської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м, з господарчими спорудами (літня кухня «Б»; підвал «Г»; вбиральня «Д»; сарай «Е»; підвал «Ж»; сарай «З»; вбиральня «И»; навіс «К»; споруди № 1-4; 1) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал