ПОСТАНОВА

Іменем України

15 квітня 2024 року м. Кропивницький

справа № 405/2836/23

провадження № 22-ц/4809/158/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Дьомич Л.М,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2023 року у складі судді Драного В.В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 22.05.2007. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач при підписанні анкети заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банк складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2., п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 15.04.2023 заборгованість відповідача по кредиту становить 32234,03 грн., а саме: 27541,37 грн. заборгованість за кредитом; 4692,66 грн.- заборгованість за відсотками.

Посилаючись на зазначені обставини позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 22.05.2007 року у розмірі 32234,03 грн та витрати по сплаті судового збору.

Короткий зміст рішення суду

Заочним рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 27541 (двадцять сім тисяч п`ятсот сорок одна) грн. 37 коп. за кредитним договором № б/н від 22.05.2007 року, а також судові витрати у розмірі 2293,23 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача зазначав, що судом першої інстанції не враховано всі докази, які є в матеріалах справи, допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вказує, що на підтвердження того, що сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами, а також розмір процентної ставки, відповідачем надано до суду Заяву-анкету від 22.05.2007, яка підписана особисто відповідачем, та в якій сторони погодили базову процентну ставку 22,8% на суму залишку заборгованості по кредиту на місяць, валюту кредиту, порядок погашення заборгованості.

Звертав увагу, що із виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами вже після ознайомлення з умовами кредитування та погодження таких умов шляхом підписання заяви від 22.05.2007, тому не має підстав вважати, що розмір відсотків не було погоджено сторонами.

Вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

22.05.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений договір б/н шляхом заповнення відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 18).

17.07.2009 проведено державну реєстрацію правонаступника ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк».

21.05.2018 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до вказаної анкети-заяви ОСОБА_1 поставив підпис у графі про згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, а також, що дана заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомився із договором про надання банківських послуг і погоджується з його умовами.

У наданому банком паспорті споживчого кредиту про умови кредитування від 29.07.2022 року, який підписаний ОСОБА_1 зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом, розмір щомісячних платежів від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (а. с. 19-22).

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку

з порушенням ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним договором, його заборгованість перед банком станом на 15.04.2023 року становить 32234,03 грн., а саме: 27541,37 грн. заборгованість за кредитом; 4692,66 грн.- заборгованість за відсотками (а.с. 4-15).

Також судом встановлено, що відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості та виписки за рахунком ОСОБА_1 останній здійснював як використання кредитних коштів так і погашення кредиту, що підтверджує фактичне виконання умов кредитного договору (а.с. 4-15, 42-55).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині вимог, у задоволені яких відмовлено, тому, з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, в іншій його частині апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині цим вимогам не відповідає, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 22.05.2007 між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви б/н від 22.05.2007.

Згідно з проведеним позивачем розрахунком заборгованості за договором № б/н від 22.05.2007, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 15.04.2023 вона становить 32234,03 грн., та складається з: 27541,37 грн. заборгованість за кредитом; 4692,66 грн. - заборгованість за відсотками.

З виписки за договором б/н за період з 22.05.2007 18.04.2023 вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами банку, здійснював оплату ними, знімав та перераховував кошти, а також частково погашав заборгованість. Останнє погашення було здійснено 10.12.2022 шляхом поповнення готівкою своєї картки (а.с. 42-55).

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , вбачається зміна кредитного ліміту, а саме встановлення його банком 22.05.2007 в розмірі 21600,00 грн., зменшення та збільшення кредитного ліміту. Станом на 08.02.2022 кредитний ліміт встановлено 0 грн. (а.с. 17).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З доказів, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором б/н від 22.05.2007, з умовами якого він погодився, підписавши Заяву позичальника.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/564/18, доказами які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Поставою Правління Національного банку Українивід18 червня 2003року№ 254 виписка з особовогорахункуклієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій.

Аналогічна за змістом норма закріпленауп. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

АТ КБ «Приват Банк», звертаючись до суду з позовом, надало Заяву від 22.05.2007, підписану ОСОБА_1 , паспорт споживчого кредиту, Умови та Правила надання банківських послуг, виписку про рух коштів по рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості, з яких слідує, що відповідач активно користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість, а тому є достатні підстави для висновку про доведеність факту отримання та використання відповідачем встановленого кредитного ліміту та про те, що сторонами в письмовому вигляді погодили розмір відсотків.

Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину.

Відмовляючи у стягненні заборгованості за відсотками, суд першої інстанції посилався на те, що у анкеті-заяві позичальника від 22.05.2007 процентна ставка не зазначена, що саме наданий позивачем витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету надання банківських послуг.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи.

У анкеті-заяві яка підписана ОСОБА_1 22.05.2007 зазначано суму кредитного ліміту у розмірі 250,00 грн. та базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 2,8 % та розрахунку 360 днів у році (а.с.18).

Підписавши заяву, які є складовою частиною кредитного договору, позичальник відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками підлягає скасуванню у відповідності до п.п. 1, 3, 4 ст. 376 ЦПК України з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 4692 грн. 66 коп.

Судові витрати у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 4026,00 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 4692 грн. 66 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 4026 грн. 00 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Дуковський

Л.М. Дьомич