Справа № 347/528/22
Провадження № 22-ц/4808/294/24
Головуючий у 1 інстанції КРИЛЮК М. І.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Девляшевського В.А.,

секретаря Струтинської Д.В.,

з участю Ткачука Л.М. , представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Любомира Михайловича про визначення частки майна боржника ОСОБА_3 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу Косівського районного суду від 14 грудня 2023 року під головуванням судді Крилюк М.І. у м. Косів,

в с т а н о в и в:

В квітні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Л. М. звернувся з поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_3 .

В поданні зазначив, що в нього на виконанні перебуває виконавчий лист Косівського районного суду Івано-Франківської області №347/528/22 виданий 29.11.2022 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором безвідсоткової позики №24/12-21 від 24.12.2021 в сумі 487 722 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн та судовий збір в сумі 4 877,23 грн.

У відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» ним винесено постанову про відкриття виконавче провадження НОМЕР_1 від 23.01.2023 щодо виконання виконавчого листа.

Рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Під час вчинення виконавчих дії приватним виконавцем встановлено, що на праві власності у боржника відсутні грошові кошти, рухоме та нерухоме майно на яке можливо звернути стягнення. Однак, при проведенні виконавчих дій встановлено, що ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою ОСОБА_4 з 21.09.2021.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 29.07.2022 відповідно до договору купівлі-продажу № 411 виданого 29.07.2022 за громадянкою ОСОБА_4 зареєстровано об`єкт житлової нерухомості: однокімнатна квартира загальною площею 44,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Виходячи положень закону ст. 60, 63 Сімейного кодексу України, можна зробити висновок, що боржнику - ОСОБА_3 , належить на праві спільної сумісної власності 1/2 частина майна, набутого під час перебування у шлюбі, в тому числі 1/2 частина однокімнатної квартири загальною площею 44,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , оскільки дана квартира була придбана під час шлюбу.

Отже, враховуючи, що відсутність іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, унеможливлює виконання судового рішення, приватний виконавець звертається з поданням про визначення 1/2 частини однокімнатної квартири загальною площею 44,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 часткою боржника.

Просив визначити частку майна боржника - ОСОБА_3 у однокімнатній квартирі загальною площею 44,7 кв.м. що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . у розмірі частини.

Ухвалою Косівського районного суду від 14 грудня 2023 року відмовлено представнику стягувача ОСОБА_2 в задоволенні клопотання про зупинення розгляду справи до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 760/28602/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи: ОСОБА_5 про визнання шлюбного договору недійсним.

Відмовлено представнику ОСОБА_4 в клопотанні про закриття провадження в справі.

Подання приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Л.М. про визначення частки майна боржника ОСОБА_3 залишено без розгляду.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду.

Вказує, що за час розгляду подання, зацікавлені особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 08.09.2023 року уклали шлюбний договір з огляду на викладене у ньому вбачається, що спірна квартира вибуває із спільної сумісної власності подружжя. Тому до суду було подано заяву про закриття провадження у цій справі.

В свою чергу було подано і позовну заяву про визнання шлюбного договору недійсним та відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 08.12.2023 відкрито провадження у справі та відповідно подано клопотання про зупинення провадження.

Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції та зсилається на судову практику де зазначає, що необхідно розмежовувати випадки, коли вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, існує спір про право і коли такого спору немає.

На момент подачі подання про визначення частки майна в спільній сумісній власності спору про право не існувало.

В даному випадку розмір часток відомий та складає , тому на даній стадії розгляду справи відсутній спір про виділ частки майна в натурі.

Апелянт вважає, що правовідносини у цій справі є іншими.

На момент постановлення оскаржуваної ухвали існує спір про право, який розглядається в іншому позовному провадженні та до його вирішення необхідно зупинити розгляд у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у іншій справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи: ОСОБА_5 про визнання шлюбного договору недійсним.

Після розгляду справи буде відсутній спір про право, а розгляд подання приватного виконавця може бути продовжений. Вважає, що ухвала суду про залишення подання без розгляду є передчасною.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 443 ЦПК України розглядав вказане подання впродовж восьми місяців.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представник ОСОБА_2 і приватний виконавець Ткачук Л.М. апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час і місце слухання справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 , приватного виконавця Ткачука Л.М., перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Л.М. перебуває виконавчий лист Косівського районного суду Івано-Франківської області №347/528/22, виданий 29.11.2022, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором безвідсоткової позики №24/12-21 від 24.12.2021 в сумі 487 722 грн, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн та судового збору в сумі 4 877, 23 грн (а.с.3).

Постановою про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 23.01.2023 зобов`язано боржника ОСОБА_3 подати декларацію про доходи та майно і попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (а.с.5).

Копію постанови про відкриття провадження супровідним листом за вих. №62 від 23.01.2023 направлено боржнику ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_2 (а.с.4).

Приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачуком Л.М. 23.01.2023 винесено постанови про арешт коштів боржника та арешт майна боржника (а.с. 13,19).

Під час вчинення виконавчих дії приватним виконавцем встановлено, що на праві власності у боржника відсутні грошові кошти, рухоме та нерухоме майно на яке можливо звернути стягнення.

Приватним виконавцем встановлено, що ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою ОСОБА_4 з 21.09.2021, що убачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про шлюб (а.с.23).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що 29.07.2022 відповідно до договору купівлі-продажу № 411 виданого 29.07.2022 за громадянкою ОСОБА_4 зареєстровано об`єкт житлової нерухомості: однокімнатна квартира АДРЕСА_3 (а.с.25).

Відповідно до ч. 6 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні визначений ст. 443 ЦПК України, відповідно до якої питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до правового висновку ВП ВС від 08.06.2022 у справі № 2-591/11 у разі, якщо наявний спір щодо визначення частки боржника у спільному майні, звернення виконавця до суду завжди за своєю суттю має характер позовної заяви (незалежно від її назви), оскільки вона звернена до суду з метою вирішення матеріального спору. При цьому позовна заява має подаватися в порядку позовного провадження, а не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. В останньому випадку суд має або закрити провадження (якщо порушені правила про юрисдикцію спору), або залишити заяву (подання) без розгляду (якщо правила про юрисдикцію спору не порушені).

Якщо під час розгляду подання виконавця або скарги в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України суд дійде висновку про наявність спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає подання або скаргу без розгляду і роз`яснює заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах. Такий висновок узгоджується з висновком, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц (провадження № 14-194цс18) про залишення позову без розгляду.

Таким чином розгляд подання державного чи приватного виконавця за правилами статті 443 ЦПК України не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за наявності спору про право.

Отже, норми статті 443 ЦПК України підлягають застосуванню виключно за відсутності спору про право.

Залишаючи без розгляду подання приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Л.М. про визначення частки майна боржника ОСОБА_3 суд першої інстанції вказав про те, що приватний виконавець звернувся до суду із поданням про вирішення питання про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності подружжя, яким боржник володіє спільно з членами його сім`ї; частка боржника у спільному майні не визначена, а отже наявний спір про право, який повинен вирішується в позовному провадженні, а не в межах справи в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

З врахування фактичних обставин справи які були встановлені судом першої інстанції, зокрема наявністю спору про право, яке стосується спільного сумісного майна подружжя, суд дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що подання приватного виконавця слід залишити без розгляду та роз`яснивши, що він має право подати позов на загальних підставах.

Доводи апелянта, що на момент подачі подання про визначення частки майна в спільній сумісній власності спору про право не існувало і на цій стадії розгляду справи відсутній спір про виділ частки майна в натурі, є необґрунтованими.

Обставини справи вказують на наявність спору про право щодо спільного сумісного майна подружжя, що було вказано судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі. В цьому випадку звернення виконавця до суду з поданням за своєю суттю має характер позовної заяви, оскільки таке звернення полягає у вирішенні матеріального спору, який вирішується в порядку позовного провадження, що узгоджується з правовими висновками Великою Палатою Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 2-591/11 та у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц.

Доводи апелянта, що на час розгляду цієї справи вже існував інший спір про право, який розглядався в іншому позовному провадженні і тому були підстави для зупинення провадження у цій справі також не заслуговують на увагу. Судом зазначено, що подання (заява) приватного виконавця про визначення частки майна боржника підлягає розгляду по суті в порядку позовного провадження за наявності спору про право. У такому випадку подання приватного виконавця підлягає залишенню без розгляду. З огляду на сталу судову практику при зверненні приватного виконавця з таким поданням, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні такого клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Косівського районного суду від 14 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

В.А. Девляшевський