РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/9129/23

Провадження № 22-ц/4815/31/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Мазурка В.С. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року, ухвалене в складі судді Левчука О.В., повний текст якого складено 09.08.2023 року у справі № 569/9129/23

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Позов обґрунтований тим, що сторони є батьками

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в сумі 22 886, 94 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував норми матеріального права відповідно до яких товарний чек та квитанція платіжного терміналу не є належним та допустимим доказом проведення розрахункової операції для суб`єкта господарювання, що надає послуги в тому числі стоматологічні, а відтак копія квитанції платіжного терміналу на суму 5000 грн від 06.04.23 не може бути взята судом до уваги. Крім того, в матеріалах справи відсутній належний розрахунковий документ на суму 35000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам відповідає.

Встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час шлюб між сторонами розірваний, малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09.11.2018 у справі №569/16724/17 змінено спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30.10.2012 з твердої грошової суми в розмірі 500 грн. щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу)відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно копії акту наданих послуг від 17.08.2022, за період з 23.01.2020 по 17.08.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «Дентамед 2000» в особі директора Майданець Тетяни Олександрівни, що діє на підставі статуту, ОСОБА_3 були надані медичні стоматологічні послуги на загальну суму 6 080,00 грн.

Відповідно до акту про надання стоматологічних послуг від 26.12.2022, за період з 29.09.2022 по 26.12.2022 для ОСОБА_3 були надані стоматологічні послуги у медичному центрі «DEF» на загальну суму 3 500, 00 грн., що стверджується та товарними чеками від 29.09.2022, 18.10.2022 та 26.12.2022

Також, за період з 17.02.2023 по 06.04.2023 для доньки сторін, згідно акту про надання стоматологічних послуг від 06.04.2023 та рахунку №13 від 06.04.2023 була встановлена брекет-система у медичному центрі «DEF» на загальну суму 35 300 грн.

Крім того, 19.01.2023 позивачем за огляд лікаря-отоларинголога доньки сторін та купівлю медикаментів було витрачено 893, 89 грн.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2018 року у справі № 761/6933/17.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Слід звернути увагу, що у кожній справі з подібним предметом спору суд виходить із конкретних обставин справ щодо необхідності стягнення додаткових витрат, в залежності від особистих, індивідуальних особливостей дитини.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Рішення суду переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Убачається, що дитині ОСОБА_3 призначено ортодонтичного лікування за допомогою брекет системи верхньої та нижньої щелепи, що підтверджується актом про надання стоматологічних послуг від 06.04.2023 медичного центру «DEF».

Під час розгляду справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, судом першої інстанції з урахуванням наявних в матеріалах справи копій медичних документів, товарних та фіскальних чеків, накладних було встановлено, що позивач понесла додаткові витрати на утримання дитини у загальному розмірі 45773,89 грн.

Щодо посилань апелянта на те, що позивачкою не надано суду жодних належних доказів щодо оплати наданих послуг встановлення брекет-системи лікарем-стоматологом, не заслуговують на увагу, оскільки позивачкою подано акт про надання стоматологічних послуг від 06.04.2023 медичного центру «DEF», що засвідчений печаткою та підписом лікаря-стоматолога ФОП ОСОБА_4 , що діє на підставі про державну реєстрацію платника єдиного податку, який являється належним доказом оплати медичних послуг стоматології та не суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №916/546/21 від 11.08.2022 року.

Медична послуга починається з угоди, наприклад, між пацієнтом та лікарем або між медичним закладом і Національною службою здоров`я України. Якщо йдеться про платні медичні послуги, то це угода між пацієнтом та лікарем. Договори при цьому можуть і не підписуватися, оскільки діє правило публічного договору.

Встановивши наявність у позивача, з якою проживає дитина, особливих обставин у додаткових витратах, зумовлених хворобами дочки, суд з урахуванням обставин, що мають істотне значення (рекомендацій лікарів; документального підтвердження виконання позивачем лікарських рекомендацій; матеріального стану позивача та відповідача), дійшов правомірного висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивача половини понесених позивачем додаткових витрат

Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та припущень, на яких не може ґрунтуватися судове рішення.

Наявним у справі доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку та з урахуванням всіх обставин у справі правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки витрати, які понесла позивач, зумовлені негативними фактами (хвороба), що вимагають додаткових матеріальних витрат на утримання дочки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене відповідно до ч.13ст.141ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Мазурка В.С. залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 18 січня 2024 року.

Головуючий :

Судді :