Справа № 159/861/24
Провадження № 2/159/565/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря Щесюк Н.Й., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу загального провадження за позовом ОСОБА_1 до Ковельської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за законом

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду про визнання права власності на гараж АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач стверджує, що спадщину прийняла належним чином, оскільки, вступила в управління та володіння спадковим майном, вказує на ч.3 ст.1268 Цивільного Кодексу України.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Позивач суду надав заяву про розгляд справи у його відсутністі, просив позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, відзив не подав.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку про таке.

З Будівельного паспорту на забудову земельної ділянки вбачається, що Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради народних депутатів 258 від 12.10.1978 року, ОСОБА_2 виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального гаража по АДРЕСА_1 . В Акті обстеження забудови і технічного стану будівлі індивідуального гаража від 28.07.2023 року виданого та затвердженого КП «Госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурго-планувальне бюро м.Ковеля» зазначено, що гараж був побудований в період 1978 по 1980 роки ОСОБА_2 .

У Висновку відділу містобудування та архітектури м.Ковель №83 від 24.07.3023р. зазначено, що гараж № НОМЕР_1 побудований ОСОБА_2 відповідає будівельному паспорту та план-схеми забудови гаражного масиву та згідно норм ДБН.

В технічному паспорті на об`єкт нерухомого майна, зазначено, що гараж побудований 1979 році.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Вищезазначена позиція викладена у Постанові ВС від 10 жовтня 2018 року по справі №557/1209/16-ц.

Таким чином, суд приходе до висновку, що право власності ОСОБА_2 на гараж виникло з моменту його побудови у 1979 р. відповідно до вимог діючого на той час законодавства.

Із матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину прийняла його дочка ОСОБА_1 , шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини і їй 05.08.2010р. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом в частині права на грошові вклади, що зберігаються в банковських установах. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 відсутні.

08.02.2024р. №224/01-16 державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва на спадщину на гараж, оскільки вважає, що він не пред`явив правоустановлюючи документи.

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як зазначено в ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача права на спадкування.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в Постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц.

Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача ОСОБА_1 , в спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України, а саме шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування.

Керуючись ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 354, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 право власності на гараж АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.04.24

Головуючий:О. Г. ШИШИЛІН