Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні, яке у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, продовженням строку дії воєнного стану в Україні, відповідно до рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2022 року № 6 та наказу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області «Про впровадження дистанційної роботи на період воєнного стану» № 29-к від 10 травня 2022 року, проводилось в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з 19.08.2000 по 06.05.2009, та 06.05.2009 їх шлюб було розірвано. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24.09.2013 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі частки всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, но не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суду було видано судом виконавчий лист, який було направлено позивачкою до ВДВС м. Слов`янська. Однак, відповідач вказане рішення суду виконує не задовільно, аліменти сплачує нерегулярно та не в повному обсязі, має заборгованість по їх сплаті по своїй провині, розмір якої станом на 01.10.2019 складає 22681,50 гривень відповідно до відомостей ВДВС. Позивачка посилається на ч.1 ст. 196 СК України та вказує, що таким чином розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідачем станом на 01.10.2019, за період с 13 серпня 2013 року по 30 вересня 2019 року включно складає 310520,19 гривень. У зв`язку з чим, просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період с 13 серпня 2013 року по 30 вересня 2019 року включно в розмірі 22681,50 гривень.

Позивачка будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймала. На адресу суду надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності, та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, та вказав, що позовні вимоги не визнає.

Крім того, відповідач на адресу суду надіслав відзив на позов в якому зазначено, що позовні вимоги не визнає з наступних підстав. Вказані позивачкою обставини в позові про те, що відповідач аліменти на дитину сплачує нерегулярно та не в повному обсязі, має заборгованість по їх сплаті по своїй провині не відповідають дійсності. Так, дійсно відповідно довідки наданої Слов`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в розрахунку заборгованості № АСВП-40196090/58941 від 18.11.2019, заборгованість за період с 13 серпня 2013 року по 30 вересня 2019 року складає 22681,50 гривень. Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Вказав, що він не ухилявся та не ухиляється від сплати аліментів, що слідує з довідки ДВС, лише 6 місяців за 6 років не сплачував аліменти, так як не мав можливості працевлаштуватися. В інший період із заробітної плати відповідача здійснювалися відрахування в розмірі її частини, отже ніяким чином відповідач свої доходи не приховував. До того ж, зазвичай відповідач надавав сину матеріальну допомогу безпосередньо, не здійснюючи офіційні платежі, за його проханням придбати речі, здійснити поповнення рахунку за інтернет, телефон тощо. Також, відповідач зазначив, що ніколи не уникав обов`язку щодо матеріального забезпечення дитини, однак іноді через складні сімейні обставини не мав можливості сплачувати колишній дружині аліменти в повному обсязі. Крім того, на утримання у відповідача перебувають його батьки, які є пенсіонерами, та з якими відповідач проживає однією сім`єю, тому відповідач несе майже всі витрати по їх лікуванню та забезпеченню. Вказав, що його батько ОСОБА_4 , 1950 року народження отримує пенсію в розмірі 2395,83 грн., після її перерахунку з 01.12.2019, до цього часу пенсія була значно менша. З 2000 року батько відповідача перебуває на обліку з діагнозом гіпертонічна хвороба, після перенесеного інсульту. В 2011 році перебував на стаціонарному лікуванні, в 2014 році переніс оперативне лікування через онкологічне захворювання. В 2015 році батько відповідача переніс інфаркт, в 2017 році повторний інсульт, та через перенесені захворювання перебував на стаціонарному лікуванні в 2018 та 2019 роках. Мати відповідача ОСОБА_5 , 1952 року народження отримує пенсію в розмірі 2338,35 грн., після її перерахунку з 01.12.2019, до цього часу пенсія також була значно менша. Пенсії обох батьків не вистачає на їх потреби, тому більша частина доходів відповідача витрачається на лікування батька, забезпечення непрацездатних батьків продуктами харчування, ліками, оплату комунальних послуг. Отже, жодних винних дій відповідача щодо несплати присуджених судом аліментів на утримання сина немає. Крім того, з довідки ДВС слідує, що в деякі місяці відповідач сплачував аліменти в розмірі більшому, ніж було визначено рішенням суду, намагаючись погасити заборгованість. Також вказав, що розрахунок пені позивачки не відповідає вимогам чинного законодавства. У зв`язку з чим відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши подані учасниками справи документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як було встановлено в судовому засіданні, та не оспорювалося учасниками справи

ОСОБА_6 та ОСОБА_2 з 19.08.2000 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 06.05.2009 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 .

Від даного шлюбу позивач та відповідачка мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції від 26.08.2004.

Згідно рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24.09.2013 вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення суду набуло законної чинності 04.10.2013 про що свідчить відповідна відмітка на ньому.

На виконання даного рішення суду 09.10.2013 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області позивачці було видано виконавчий лист № 2/243/3042/2013, який пред`явлено до виконання.

Згідно довідки про заборгованість по аліментам виданої Слов`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 18.11.2019 АСВП № - 40196090/58941 слідує, що на примусовому виконанні у даному відділі перебуває виконавче провадження АСВП № - 40196090 відкритого на підставі виконавчого листа за № 2/243/3042/2013, який видано на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24.09.2013. Згідно матеріалів виконавчого провадження за весь період сплати аліментів, а саме з 13.08.2013 по 30.09.2019 включно заборгованість по аліментам складає 22681,50 гривень.

Відповідно до довідки-розрахунку розміру заборгованості по аліментам виданої Слов`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 18.11.2019 АСВП № - 40196090/58941 слідує, що заборгованість по аліментам на 01.10.2019 складає 22681,50 гривень.

Відповідно до розрахунку позивачки, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 13 серпня 2013 року по 30 вересня 2019 року включно становить 310520,19 гривень.

В обґрунтування своїх заперечень викладених у відзиві на позов відповідач долучив наступні докази, а саме: особисте свідоцтво про народження, довідка про склад сім`ї видана ОСББ «Донской» № 30 від 23.09.2013, довідки про розмір пенсії батьків відповідача, виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого батька відповідача ОСОБА_4 .

Вирішуючи вказаний спір суд виходить з наступного.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно вимог ч.1 ст. 196 СК України разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Факт прострочення відповідачем сплати аліментів на користь позивачки за вказаний у позовній заяві період доведено належними й допустимими доказами, а саме довідкою-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідач у відзиві на позов вказав, що дійсно заборгованість по несплаті ним аліментів за період з 13 серпня 2013 року по 30 вересня 2019 року складає 22681,50 гривень, однак дана заборгованість виникла не з його вини.

Відповідачем, в свою чергу, доказів стосовно доводів на які він посилається у відзиві на позов, що в деякі місяці сплачував аліменти в розмірі більшому, ніж було визначено рішенням суду та щодо утримання ним своїх батьків, суду не надано та не доведено, що це прострочення сталося не з його вини.

При визначені розміру неустойки судом враховується правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18.

З наданих суду доказів про суми та строки проведення оплати, положень ст. 196 СК України в частині визначення розміру неустойки (пені) і строку в межах якого пред`явлений позов судом встановлено, що загальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 13 серпня 2013 року по 30 вересня 2019 року включно становить 310520,19 гривень, що відповідає розрахунку виконаному позивачкою та долученому останньою до матеріалів позову.

Таким чином, суд погоджується з розрахунком позивачки, щодо розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 13 серпня 2013 року по 30 вересня 2019 року включно, який становить 310520,19 гривень.

Разом з тим, враховуючи приписи ч.1 ст. 196 СК України, максимальний розмір неустойки обмежується 100 % розміром заборгованості по аліментам, що становить 22681,50 гривень,а відтак розмір неустойки, яка підлягає стягненню, складає саме 22681,50 гривень.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи викладене, а також з урахуванням наявності розміру заборгованості по сплаті аліментів, що визначений державним виконавцем, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до положення п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Від сплати судового збору при зверненні до суду 22.11.2019 з даною категорією позовних вимог позивачка була звільнена.

За змістом ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2019 року складав 1921,00 грн.

Відповідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яку подано фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатниїх осіб, що станом на день подання позову складав 768,40 грн. (1921,00 грн. х 0,4 = 768,40 грн.)

Отже, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180, 196 СК України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 259, 263-268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 13 серпня 2013 року по 30 вересня 2019 року включно в розмірі 22681 (двадцять дві тисячі шістсот вісімдесят одна) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 29.01.2024.

Суддя І.Ю. Фалін