Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/1378/23
Провадження № 2/528/136/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 січня 2024 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Вітківського М.О.,

при секретарі - Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка без проведення технічної фіксації в порядку загального позовного провадження цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Українська універсальна біржа, про визнання договору купівлі-продажу житлової квартири дійсним та про визнання права власності на житлову квартиру,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Потапенко Андрій Михайлович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить визнати дійсним правочин, а саме визнати реальними та виконаним договір купівлі-продажу № НГР-440 від 19.09.2001 року житлової квартири АДРЕСА_1 , який був укладений та зареєстрований між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діяли за себе та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на 2-х кімнатну житлову квартиру АДРЕСА_2 .

Зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу № НГР-440 від 19.09.2001 року позивач (Покупець) ОСОБА_1 придбав у (Продавців) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діяли за себе та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 житлову квартиру АДРЕСА_1 .

Продавці за вищевказаним договором запропонували покупцю оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна (житлової квартири) на Українській універсальній біржі, при цьому запевнивши покупця, що дані угоди не потребують наступного нотаріального посвідчення. Вказаний договір купівлі-продажу житлової квартири між сторонами було укладено в письмовій формі та відповідно з вимогами, встановленими на час укладення договорів ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу». В подальшому позивачем було зареєстровано право власності на житлову квартиру в Комунальному підприємстві «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» в книзі № 1 під реєстровим № 51.

Всі істотні умови договору купівлі-продажу позивачем (покупцем) та продавцями були виконані за домовленістю між ними, житлову квартиру було продано ОСОБА_1 , а відповідно покупцем, продавцям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діяли за себе та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 передано грошові кошти згідно умов договору, тобто фактично відбувся договір купівлі-продажу житлової квартири.

З часу придбання квартири, позивач разом із членами своєї сім`ї став проживати у вказаній квартирі, здійснював поточні ремонти, сплачував комунальні послуги.

З метою відчуження квартири, а саме укладення договору дарування квартири своєму синові ОСОБА_5 , позивачем було проведено технічну інвентаризацію квартири (виготовлено технічний паспорт, отримано відповідні інформаційні довідки), але у позивача постало питання про оформлення права власності на вищевказану квартиру, так як договори укладені на Українській універсальній біржі необхідно було нотаріально посвідчувати.

На даний час у позивача відсутня можливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вказаної квартири та реєстрації права власності на квартиру, оскільки за позивачем зареєстровано право власності в КП «Лубенське МБТІ» на підставі договору купівлі-продажу № НГР-440 від 19.01.2001 року, а тому позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

З метою захисту прав позивача та охоронюваних законом інтересів, просить суд визнати договір дійсним (реальним та виконаним) і визнати за позивачем право власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 03.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено дату підготовчого судового засідання на 27.11.2023 року о 10.00 год. Учасникам справи роз`яснено та надано право відповідачу надіслати відзив на позовну заяву і всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову. Позивачу підготувати відповідь на відзив, виклавши письмові свої міркування, аргументи та надати відповідні докази. Відповідачу підготувати заперечення на відповідь на відзив. Третій особі подати суду пояснення щодо позову. (а.с. 45-47).

05.12.2023 року через канцелярію суду представником позивача адвокатом Потапенко А.М. подано уточнену позовну заяву, в зв`язку з тим, що під час підготовки позовної заяви для подання до суду було допущено помилку в написанні прізвища позивача (а.с.66-71).

14.12.2023 року в підготовче засідання позивач та його представник адвокат Потапенко А.М., не з`явились, від представника позивача до суду подано заяву про проведення підготовчого засідання без участі сторони позивача, просить суд закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті (а.с.80-82).

Ухвалою суду від 14.12.2023 року прийнято до провадження уточнену позовну заяву та долучено до матеріалів справи, подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням вказаних змін. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні 16.01.2024 року на 11 год. 00 хв. (а.с.80-82).

16.01.2024 року позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість в матеріалах справи (а.с.92) міститься заява представника позивача, якою останній просить проводити розгляд справи у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від відповідачів до суду надійшли заяви, в яких відповідачі заявлений позов визнають, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, просять розгляд справи проводити без їх присутності (а.с.60-65).

Представник третьої особи: Українська універсальна біржа в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв чи клопотань суду про розгляд справи у його відсутність не надав.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу №НГР-440 від 19.09.2001 року, який укладено на Українській універсальній біржі, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діяли за себе та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 житлову квартиру АДРЕСА_1 . (а.с.15,16).

Вказаний вище договір купівлі-продажу оформили на Українській універсальній біржі, згідно із Законом України «Про товарну біржу».

Відповідно до технічного паспорту на квартиру у будинку квартирного типу, який виготовлено станом на 26.01.2023 року, житлова квартира АДРЕСА_1 складається із: 2-х кімнат, коридора, кухні, кладова, загальна площа 49,4 кв.м., житлова площа 31,9 кв.м. Замовник технічної документації ОСОБА_1 (а.с. 19-22).

Згідно довідки Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 25.01.2022 № 83, слідує, що станом на 29.12.2012 року житлова квартира АДРЕСА_1 , зареєстровано в КП «Лубенське МБТІ» в низі № 1 реєстровий № 51 за ОСОБА_1 - згідно договору купівлі-продажу реєстровий №НГР-440, виданого Українською універсальною біржею від 19.09.2001 року. (а.с.14).

ФОП ОСОБА_6 було проведено незалежну оцінку ринкової вартості об`єкта «2-ох кімнатної квартири», розташованого за адресою: квартира АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкту оцінки становить 4 3298,00 грн.(а.с. 25).

Предметом судового розгляду у цій справі є визнання договору купівлі-продажу дійсними та визнання права власності на житлову квартиру.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За нормами ЦК України підставами виникнення (набуття) права власності є різні правостворюючі юридичні факти або правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК).

За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про власність», який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Згідно із частиною другою статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (чинного на час укладення спірного договору купівлі-продажу квартири від 05 вересня 1995 року) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Аналогічні правові висновки викладені у Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 522/14088/17.

Згідно зі ст.128 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передання речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Переданням визнається вручення речей набувачеві.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод можливе лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне оформлення угоди не вимагається.

Згідно із ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору ( стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу квартири підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Таке правове регулювання правовідносин щодо права власності на майно застосовується до справ, які виникли, або могли виникнути до січня 2004 року. Відповідні правові положення унормовано в ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (стаття 657 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України при вирішенні питання про правомірність набуття права власності суд враховує презумпцію правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість (постанова Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 665/2266/16-ц ).

Документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

До 01.01.2004 право власності в набувача майна за договором виникало з моменту передання речі. Такий висновок зробив Верховний Суд України в постанові № 640/2034/15-ц.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

За наслідком судового розгляду судом встановлено, що договір купівлі-продажу житлової квартири було оформлено на Українській універсальній біржі, визначено всі істотні умови договору та передано предмет договору покупцю ОСОБА_1 , покупець повністю сплатила кошти продавцю за договором. Проте, спірний договір залишився не посвідченим нотаріально, так як на момент укладення працівники Української універсальної біржі та продавець запевнили покупця, що договори купівлі-продажу, які укладені на Української універсальної біржі не підлягають нотаріальному посвідченню та мають повну юридичну силу. Як слідує з договору купівлі-продажу № НГР-440 від 19.09.2001 року зареєстрованого товарною біржою, продавці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діяли за себе та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 та покупець ОСОБА_1 діяли через брокерів брокерської контори, а від так були членами Української універсальної біржі. Укладений договір купівлі-продажу відповідав дійсності та законності. (а.с. 15,16).

Реєстрація комунальним підприємством «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на січень 2001 року не суперечило чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в КП «Лубенське МБТІ», тому позивач ОСОБА_1 на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на спірну квартиру і правомірно володіє нею. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі- продажу квартири, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 2001 році.

Таким чином, суд вбачає підстави для визнання правочину дійсним відповідно до положень ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин у цій справі. Зазначене є підставою для визнання права власності на житлову квартиру.

Принцип юридичної визначеності та остаточності, не повинен суперечити статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Як констатував ЄСПЛ, держава, яка створює суди, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватися всіма фундаментальними гарантіями п. 1 ст. 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (рішення у справі «Delcourt v. Belgium», заява № 2689/65, п. 25).

При застосуванні процедури правил, суди повинні уникати надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури (справа «Walchili v. France», № 35787/03, п. 29, від 26.07.2007), а особливо суворе застосування процесуальної норми може знівелювати саму суть права на доступ до суду (справа Labergere v. France, № 16846/02, п. 23, від 26.09.2006).

За заявою позивача суд не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Українська універсальна біржа, про визнання договору купівлі-продажу житлової квартири дійсним та про визнання права власності на житлову квартиру задовольнити повністю.

Визнати дійсним правочин, а саме визнати реальними та виконаним договір купівлі-продажу № НГР-440 від 19.09.2001 року житлової квартири АДРЕСА_1 , який був укладений та зареєстрований між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діяли за себе та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на двох-кімнатну житлову квартиру АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 ).

Відповідач 1: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , (проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 ).

Відповідач 2: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , (проживаюча за адресою: АДРЕСА_4 ).

Відповідач 3: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , (проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 ).

Третя особа: Українська універсальна біржа ( місцезнаходження :36000 м.Полтава, вул. Шевченка, буд.52).

Повний текст рішення складено 22.01.2024 року.

Суддя М. О. Вітківський