ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29282/23

Провадження № 22-ц/4820/455/24

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. ( суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю: заявника, її представника, заінтересованої особи ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/29282/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2023 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватний нотаріус Кот Марина Олександрівна про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 постійно проживали разом за однією адресою у квартирі АДРЕСА_1 .

При цьому заявниця вказувала, що вона з 15 травня 2015 року постійно проживала у власній квартирі разом із своєю матір`ю ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_2 . Її мати проживала за цією адресою з 12 травня 2010 року до своєї смерті. За час їх спільного проживання заявник приймала безпосередню участю у житті матері, а саме: допомагала матеріального, купувала продукти, ліки, одяг, предмети домашнього вжитку, а також лікувала. ІНФОРМАЦІЯ_2 її мати померла. За життя ОСОБА_4 заповіту не залишила, а тому на даний час єдиними спадкоємцями першої черги за законом після померлої матері є її доньки: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а також був їхній батько ОСОБА_5 , але він помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . На час своєї смерті ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , але фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 . До спадкового майна після смерті ОСОБА_4 належить частка у праві власності на квартиру у АДРЕСА_3 та інше спадкове майно. Заявниця посилається, що 25 серпня 2022 року вона звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини, однак отримала відмову, через відсутність доказів, які б підтверджували факт її проживання із матір`ю, як спадкодавцем, за однією адресою на момент відкриття спадщини. З огляду на вказані обставини, ОСОБА_3 просила задовольнити подану нею заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, при цьому зазначала, що спору між нею та сестрою ОСОБА_1 щодо спадкового майна немає.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2023 року залучено ОСОБА_2 до участі у справі в якості заінтересованої особи, а заяву ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини залишено без розгляду в зв`язку з наявністю спору про право, роз`яснено ОСОБА_3 її право подати позов на загальних підставах.

ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, вважає що ухвалу суду першої інстанції незаконною, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Так судом безпідставно залучено до участі у справі ОСОБА_2 в якості заінтересованої особи, оскільки вона не знала і не могла знати про факт спільного проживання заявниці та її матері, тому що на час смерті ОСОБА_4 , вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з їхнім батьком ОСОБА_5 , спадкоємцями після померлої є її доньки: ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , а також їхній батько ОСОБА_5 ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з їхнім батьком 04 серпня 2020 року, а тому вона стала спадкоємцем першої черги лише після смерті свого чоловіка - ІНФОРМАЦІЯ_3 і подала заяву про прийняття спадщини виключно на майно належне спадкодавцю ОСОБА_5 , а саме квартири АДРЕСА_4 та інше спадкове майно, отже ОСОБА_2 на має ніякого відношення до спадщини належній ОСОБА_4 . Також, на думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно посилався на судові рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради, ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки в межах вказаного провадження факт сумісного проживання заявниці із спадкодавцем ОСОБА_4 не встановлювався, не досліджувались докази та факти з цього питання.

Апелянтка вважає, що висновок суду про наявність спору у даній справі є безпідставними, як і необхідність залучення до участі у справі ОСОБА_2 , тому ОСОБА_3 просила скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2023 року та розглянути справу в окремому провадження.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_4 є матір`ю, заявниці ОСОБА_3 та заінтересованої особи ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На час смерті місце проживання ОСОБА_4 було зареєстровано в кв. АДРЕСА_4 . Разом з нею на час смерті проживав ОСОБА_5 та за цією ж адресою було зареєстроване його місце проживання.

Таким чином спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв ОСОБА_5 як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак на належну ОСОБА_4 частину квартири АДРЕСА_4 право власності не зареєстрував

В серпні 2022 року позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_3 звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , однак постановами нотаріуса від 25 серпня 2022 року їм відмовлено в заведенні спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , так як спадкоємці пропустили шестимісячний строк для прийняття спадщини та не пред`явили документів, які б підтверджували їх проживання за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадщину після його смерті прийняли його дружина ОСОБА_2 та його дочки ОСОБА_3 , ОСОБА_1 шляхом подання нотаріусу відповідних заяв від 08 листопада 2021 року, 06 грудня 2021 року, 03 серпня 2022 року.

28 вересня 2023 року приватним нотаріусом Кот М.О. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 . Дане Свідоцтво про право на спадщину за законом видано спадкоємцям ОСОБА_5 дружині ОСОБА_2 , дочками ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , кожній на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 .

В Свідоцтві зазначено, що спірна квартира належала ОСОБА_5 :

- частини квартири на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 27.08.2004 року на його ім`я;

- частини квартири на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 27.08.2004 року, що належала ОСОБА_4 , дружині померлого ОСОБА_5 , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , але не оформив свої спадкових прав.

Відповідно до ч. 1 ст. ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Процесуальний закон передбачає умови, за яких в окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають установленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК).

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, поняття "спір про право" пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

За приписами ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернулася в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме того факту, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 постійно проживали разом за однією адресою у квартирі АДРЕСА_1 .

З огляду на доводи поданої заяви, встановлення вказаного факту потрібно заявниці для відновлення права на отримання спадщини, до складу якої входить частки квартири АДРЕСА_4 та належала спадкодавцю ОСОБА_4 , і інше спадкове майно.

Залишаючи без розгляду подану заяву, суд першої інстанції правильно вважав, що в даному випадку вбачається спір про право.

Як вбачається з Свідоцтва про право на спадщину від 28.09. 2023 року спадщину після смерті ОСОБА_4 яка складалась в тому числі і з частика квартири квартири АДРЕСА_4 , прийняв її чоловік ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги за законом, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Інші спадкоємці, в тому числі і заявниця, заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 у встановлений строк не подали.

Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли його дружина ОСОБА_2 та його дочки ОСОБА_3 , ОСОБА_1

28 вересня 2023 року приватним нотаріусом Кот М.О. спадкоємцям ОСОБА_5 дружині ОСОБА_2 , дочкам ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 кожній на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 .

При цьому в Свідоцтві нотаріус зазначила, що частин спірної квартири, що належала ОСОБА_4 , дружині померлого ОСОБА_5 , була успадкована ОСОБА_5 , однак останній не оформив свої спадкових прав.

Тобто фактично частини спірної квартири, що належала ОСОБА_4 , для відновлення права на отримання якої у вигляді спадщини після смерті ОСОБА_4 заявниця і звернулась до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання разом з ОСОБА_4 , була розподілена між трьома спадкоємцями ОСОБА_5 .

Оскільки ОСОБА_2 також є спадкоємицею після смерті ОСОБА_5 , який був спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , їй видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину спірної квартири, в тому числі і на частину від частини квартири, що належала ОСОБА_4 , між спадкоємцями першої черги вбачається спір про право, а саме щодо розміру частки спадкового майна, до складу якого входить частка у квартирі АДРЕСА_4 , що належала ОСОБА_4 .

Тому, судом першої інстанції об`єктивно і правильно залучено до участі у справі ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 як його дружину, яка є спадкоємицею першої черги, як і заявниця у справі ОСОБА_3 .

Матеріали справи містять достатньо даних, з яких вбачається, що існує спір про право між заявником та ОСОБА_2 щодо розміру частки спадкового майна, до складу якого входить частка у квартирі АДРЕСА_4 , що належала ОСОБА_4 , тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у даній справі наявний спір про право, це виключає можливість розгляду заяви ОСОБА_3 в порядку окремого провадження.

Доводи апеляційної скарги, що судом безпідставно залучено до участі у справі ОСОБА_2 в якості заінтересованої особи, оскільки вона не знала і не могла знати про факт спільного проживання заявниці та її матері, тому що на час смерті ОСОБА_4 , вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з їхнім батьком ОСОБА_5 , вона стала спадкоємцем першої черги лише після смерті свого чоловіка - ІНФОРМАЦІЯ_3 і подала заяву про прийняття спадщини виключно на майно належне спадкодавцю ОСОБА_5 , а саме квартири АДРЕСА_4 та інше спадкове майно, отже ОСОБА_2 на має ніякого відношення до спадщини належній ОСОБА_4 слід відхилити.

Судом встановлено, що нотаріусом 28.09.2023 року видано Свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 на спадкове майно у вигляді всієї квартири АДРЕСА_4 , яка, як зазначено в Свідоцтві, належало спадкодавцю ОСОБА_5 в повному об`ємі як власнику частини на підставі Свідоцтва про право власності на нерухому майно 2004 року та як єдиному спадкоємцю ОСОБА_4 , якій належала частини цієї ж квартири на підставі того Свідоцтва про право власності на нерухому майно 2004 року

З цих же підстав є необґрунтованими твердження апелянта у справі про безпідставність залучення до участі у справі ОСОБА_2 як зацікавленої особи.

Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з дотриманням вимог процесуального закону, залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2023 року залишити без мін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова