ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» квітня 2024 року

м. Харків

справа № 638/12357/23

провадження № 22ц/818/1324/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Маміної О. В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2023 року в складі судді Подус Г.С.

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 29 травня 2020 року.

Зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Посилався на те, що в подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» та 21 листопада 2021 року між сторонами підписано кредитний договір про надання строкового кредиту в розмірі 176 600,00 грн шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки в розмірі 18%.

Вказав, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором.

Проте, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 05 липня 2023 року має заборгованість в розмірі 163 307,23 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредита 156 977,76 грн, заборгованості за нарахованими відсотками 6 329,47 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 22 листопада 2021 року в розмірі 163 307,23 грн станом на 05 липня 2023 року та судовий збір 2 684,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 листопада 2021 року у загальному розмірі 163 307,23 грн, яка складається з тіла кредиту 156 977,76 грн, відсотків за користування кредитом 6 329,47 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір - 2 684,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким банку у позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права. Так, позивачем належним чином не посвідчені копії документів, які додані до позовної заяви. Зазначив, що 29 травня 2020 року він не підписував договорів на отримання кредитних коштів. Цього ж дня він отримав банківську картку «Універсальна», а 05 лютого 2021 року - картку для виплат. Вказав, що заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг не передбачає надання йому суми вказаної у позові кредитних коштів. Вказав, що кредитний договір, який надано банком, він не укладав. З цього договору вбачається, що його укладено між банком та ОСОБА_3 . Він скріплений не його підписом.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк довів існування заборгованості ОСОБА_1 перед банком за кредитом у заявленому банком розмірі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 травня 2020 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій зазначено: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія; сума/ліміт кредиту 50 000,00 грн для картки «Універсальна», 75 000,00 грн для картки «Універсальна Gold»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту споживчі цілі; процентна ставка, відсотків річних 43,2% для картки «Універсальна», 42% для картки «Універсальна Gold»; тип процентної ставки фіксована; порядок повернення кредиту договірне списання з рахунку клієнта, в тому числі за рахунок кредитного ліміту в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором 1-го числа календарного, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та відсутності прострочених зобов`язань клієнта шляхом внесення клієнта коштів в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому здійснено трати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн щомісячно; у разі прострочення з 31-го дня - 10% від заборгованості; у разі прострочення з 18-го дня 100% від заборгованості; пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання, але не більше 15% суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань, не може перевищувати половини суми, одержаної за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін; штрафів немає; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 86,4% для картки «Універсальна», 84% для картки «Універсальна Gold» (а.с.8-15).

В пункті 3 цієї заяви передбачено угоду про використання простого електронного підпису: банк та клієнт узгодили при наданні банком будь-яких послуг клієнту, в тому числі, але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису. Сторони визнають простим електронним підписом такі способи підпису клієнта: ОТР-пароль, QR-код, підпис стилусом на планшеті у відділенні банку, кнопки «підпис», «підписав», «підтверджую», «ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах банку у мережі інтернет, де клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, дати доручення банку на здійснення операції з переказу коштів, тощо, або якщо інтерфейс відповідного ПК банку дає клієнту змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої клієнт надає банку шляхом підписання способами, що узгоджені сторонами вище. Сторони визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними, обов`язковими для сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження. При здійсненні будь-якої операції та правочинів між сторонами за допомогою ОТР-паролю як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону клієнта. Сторони узгодили, що банк самостійно приймає рішення про застосування того чи іншого виду електронного підпису.

Згідно з вказаним договором, ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 176 600,00 грн.

Матеріали справи містять копію кредитного договору № б/н від 22 листопада 2021 року, яким передбачено: тип кредиту строковий кредит; сума кредиту 20 000,00 грн; строк кредитування 20 місяців; процентна ставка 1,5% на місяці (18% річних).

Зі змісту вказаного кредитного договору вбачається, що в найменуванні сторін позичальника вказано ОСОБА_3 , однак в пункті 9 цього договору, а саме в розділі реквізити сторін позичальником є ОСОБА_1 та проставлено підпис (а.с.17-22).

Додатком до цього договору є графік платежів з розрахунку на 36 місяців. Щомісячний платіж становить 7 554,56 грн, який включає суму кредиту та відсотки (а.с.23-24).

Також, матеріали справи містять загальні умови надання кредитів «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», в якій зазначено тип кредиту строковий кредит; сума/ліміт кредиту 176 600,00 грн; строк кредитування 36 місяців; процентна ставка 1,5% на місяць (18% річних). В графі підпис споживача зазначено про те, що сторони погодили при підписанні документів, укладенні правочинів використання простого електронного підпису (а.с.25-28).

З графіку платежів вбачається, що оплата щомісяця з розрахунку на 36 місяців. Щомісячний платіж становить 7 554,56 грн, який включає суму кредиту та відсотки (а.с.16).

З виписки за договором № б/н за період з 22 листопада 2021 року по 23 серпня 2023 року вбачається, що 22 листопада 2021 року ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 176 600,00 грн, за які він в цей же день здійснив покупку на всю суму (а.с.6).

Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 22 листопада 2021 року вбачається, що станом на 05 липня 2023 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 163 307,23 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредита 156 977,76 грн, заборгованості за нарахованими відсотками 6 329,47 грн.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Під час розгляду справи встановлено, що кредитний договір від 22 листопада 2021 року містить інформацію про суму кредиту, мету кредиту, умови та порядок видачі, строк їх повернення, погашення, розмір відсоткової ставки (річної), відповідальність сторін, вони підписані сторонами, сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору, на момент укладення договору позичальник не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому частково виконував його умови, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним й відповідало їхній внутрішній волі.

Однак, отримавши від банку кошти в кредит, в порушення умов виконання кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення кредиту і сплаті процентів за користування грошима належним чином не виконав.

ОСОБА_1 отримував кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою, які було надано банком до суду першої інстанції та не заперечується самим відповідачем. Тому і підлягає стягненню з нього на користь банку сума заборгованості в заявленому банком розмірі.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредит за договором № б/н від 22 листопада 2021 року, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти не повернув, тому наявні підстави для стягнення з нього на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 156 977,76 грн.

Доводи ОСОБА_1 про те, що кредитний договір він з банком не укладав колегія суддів до уваги не приймає, оскільки матеріали справи містять належні докази отримання ним кредитних коштів 22 листопада 2021 року в розмірі 176 600,00 грн. Це - виписка за договором, кредитний договір № б/н від 22 листопада 2021 року та загальні умови надання кредитів «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою».

Посилання ОСОБА_1 на те, що він кредитний договір не підписував колегія суддів вважає безпідставними, оскільки належних та достатніх доказів щодо цього матеріали справи не містять. Також таких доказів не надано і до суду апеляційної інстанції.

Погоджується судова колегія і з висновком суду щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами.

Як вбачається з кредитного договору № б/н від 22 листопада 2021 року та загальних умов надання кредитів «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» сторони погодили, що процентна ставка становить 18% річних (1,5% на місяць). Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Тому, наявні правові підстави для стягнення не тільки тіла кредиту, а також заборгованість за нарахованими відсотками.

Матеріали справи свідчать про те, що строк кредитного договору закінчується 22 листопада 2024 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості нарахування відсотків за користування кредитними коштами проводилося до 22 серпня 2023 року. З розрахунку заборгованості вбачається, що розмір заборгованості за відсотками становить 6 329,47 грн, які суд першої інстанції обґрунтовано стягнув.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О. В. Маміна

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 16 квітня 2024 року.