Справа № 452/2948/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2024 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Роман Л.І.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Самбірського міськрайонного суду Львівської області цивільну справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням осіб з їх викликом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

19 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про розірвання шлюбу між сторонами, який зареєстровано 26 жовтня 2013 року у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, відповідний актовий запис №704. Позивач вказала, що від даного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей, проте відповідач відмовляється від звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про розірвання шлюбу в добровільному порядку. Позивач вважає одруження з відповідачем невдалим через розбіжність у характерах, відсутність спільних інтересів та почуттів, у зв`язку з чим сторони на протязі одного року не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. За таких обставин позивач вимушена була звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить їх інтересам. Крім того, у заяві позивач просить стягнути з ОСОБА_2 суму понесених судових витрат, а саме, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11100 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. (а.с.1-4).

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 05 жовтня 2023 року із викликом сторін (а.с.19-20).

02 жовтня 2023 року відповідач ОСОБА_2 подав до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому не погодився на розірвання шлюбу та заявив клопотання про надання подружжю строку для примирення терміном шість місяців (а.с.24-25).

04 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 вказавши, що наполягає на розірванні шлюбу та заперечує проти надання строку для примирення (а.с.29-31).

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 жовтня 2023 року вказану позовну заяву прийнято суддею Кущ Т.М. до свого провадження та призначено розгляд справи по суті на 22 грудня 2023 року із викликом сторін (а.с.36,37).

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 грудня 2023 року клопотання відповідача ОСОБА_2 задоволено частково та надано подружжю строк для примирення три місяці, тобто

до 22 березня 2024 року. Провадження у цивільній справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом (а.с.46-47).

Разом з тим, після закінчення строку для примирення, визначеного судом, ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 березня 2024 року поновлено провадження у справі та розгляд справи по суті призначено на 15 квітня 2024 року із викликом сторін (а.с.52).

Позивач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.53,54), заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не подавала. Разом з тим, у відповідних письмових заявах, поданих до суду ОСОБА_1 особисто та її представником адвокатом Згодою О.О., а також у відповіді на відзив, поданому до суду 04 жовтня 2023 року, зазначено, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, позивач та її представник прохали суд провести розгляд справи без їх участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с.1-4,29-31,35,41-42,44,49-50,55).

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.54 зворотна сторона), заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не подавав, 02 жовтня 2023 року подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.24- 25), в якому заперечував проти розірвання шлюбу, посилаючись на можливість зберегти шлюбні відносини. Разом з тим, після поновлення провадження у справі у зв`язку із закінченням строку для примирення, визначеного судом, будь-яких заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило.

Виходячи з положень ч.5 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10.

Суд, з`ясувавши позицію позивача, викладену у позовній заяві, а також у додаткових письмових заявах, поданих нею та її представником до суду, а відповідачем у відзиві на позовну заяву, поданому до суду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Із свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 26 жовтня 2013 року у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що 26 жовтня 2013 року складено відповідний актовий запис №704 (а.с.5).

Від даного шлюбу сторони дітей не мають (а.с.1-4,24-25).

З письмових пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося через розбіжність у характерах, відсутність спільних інтересів та почуттів, у зв`язку з чим подружжя на протязі більше ніж одного року не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, відтак шлюб носить формальний характер. При цьому, позивач вважає подальше спільне життя і збереження шлюбу між ними неможливим і недоцільним (а.с.1-4,7-8,9,24-25,29-31).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_2 , не заперечуючи проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, скористався правом подати відзив на позовну заяву, у якому зазначив про бажання та можливість зберегти шлюбні відносини (а.с.24-25).

Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Після надання судом подружжю строку для примирення позивач письмово прохала позов задовольнити та наполягала на розірванні шлюбу (а.с.49-50,55), а відповідач будь-яких заяв та клопотань з процесуальних питань, у тому числі клопотань про надання подружжю додаткового строку для примирення та будь-яких заперечень проти позову з посиланням на відповідні докази не подавав.

Відтак, вказане свідчить про те, що сторони не примирились та не виявили бажання зберегти подружні відносини.

Таким чином, на переконання суду, відповідач ОСОБА_2 вищезазначені обставини у справі не оспорював, фактично їх визнав, тому у відповідності до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню.

Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає.

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача ОСОБА_1 на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1 як особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу (а.с.5), не зверталася до суду з проханням відновити своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_4 ».

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Порядок розподілу судових витрат по справі визначений ст.141 ЦПК України, відповідно до якого та з врахуванням положень ст.265 ЦПК України, яка визначає зміст рішення суду, за загальним правилом судові витрати розподіляються під час ухвалення рішення суду, за умови надання стороною до ухвалення такого рішення доказів понесення відповідних витрат.

Виключення з цього правила міститься в ч.8 ст.141 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесенних нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такою сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

При цьому, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частини 1 та 2 ст.134 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов ОСОБА_1 задоволено, суд в порядку ст.141 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача понесених нею судових витрат в сумі 1073 грн. 60 коп., а саме, в межах суми сплаченого судового збору при пред`явленні позову до суду (а.с.6).

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно положень чч.1-3 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів

щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До позовної заяви на виконання вимог п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем не було долучено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які поніс або очікує понести позивач у зв`язку з розглядом справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додано лише договір про надання правничої допомоги від 12 липня 2023 року, укладений між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Згодою О.О., а також ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с.10-12,13). Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, розрахунок вартості правової допомоги (звіт про виконану роботу), акт виконаних робіт, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), тощо позивачем суду не надано.

Відтак, підтвердження понесення позивачем конкретних витрат на правову допомогу не надано як при зверненні до суду, так і на час ухвалення судового рішення. При цьому, позивач не зверталася до суду із заявою про подання у майбутньому доказів понесення витрат на правову допомогу у розумінні ч.8 ст.141 ЦПК України.

За відсутності документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, вимога позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись стст.24,110-113 СК України, стст.12-13,76-82,133,134,137,141,247,259,263-268,274,279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса Одеської області (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ у м. Одесі ГУДМС України у Одеській області від 24 грудня 2013 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Самбір Львівської області (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Самбірським МРВ УМВС України у Львівській області від 01 липня 1995 року), зареєстрований 26 жовтня 2013 року у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, відповідний актовий запис №704 від 26 жовтня 2013 року, які не мають спільних дітей.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 й надалі іменуватися цим самим прізвищем.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Самбірським МРВ УМВС України у Львівській області від 01 липня 1995

року), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ у м. Одесі ГУДМС України у Одеській області від 24 грудня 2013 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) суму понесених судових витрат в розмірі 1073 (однієї тисячі сімдесяти трьох) гривень 60 (шістдесяти) копійок.

В задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, - відмовити.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.М. Кущ