КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №366/1217/23 Головуючий у суді І інстанції: Гончарук О.П.
провадження №22-ц/824/1281/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Гаращенка Д.Р., суддів Сушко Л.П., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Іванківського районного суду Київської області від 21 червня 2023 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначав, що ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву № б/н від 25 червня 2011 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та позивачем Договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис у заяві. Заявою відповідача підтверджується факт, що вона повністю була проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Підписавши заяву, між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема умови договору банківського рахунку та кредитного договору. При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався пунктами 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких позичальник при укладенні цього Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою та рішенням Банку. Згідно до умов договору позичальник зобов`язаний погашати заборгованість, однак, свої зобов`язання не виконує. Станом на 20 березня 2023 року утворилась заборгованість в розмірі 65171,67 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 53313,11 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом 11858,56 грн. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 65171,67 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2684, 00 гривень.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 21 червня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 25 червня 2011 у сумі 53313 грн 11 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2177 грн. 41 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник АТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та вцій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін. Також просила стягнути з відповідача судові витрати.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що відповідно до підписаної відповідачем анкети-заяви, відповідач погодився, що дана анкета-заява разом з Умовами та правила надання банківських послуг, Тарифами Банку, правилами користування карткою, основними умовами обслуговування складають договір про надання банківських послуг.

Представник апелянта вважає, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Вказувала, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користування карткою, отримував кредитні кошти з власної ініціативи, а також здійснював частково погашення заборгованості по кредитному договору. Вважає, що активація картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надав.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, тому суд першої інстанції вбачав наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за кредитом в розмірі 53313 грн 11 коп.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону. Рішення в цій частині сторонами не оспорюється.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками, суд першої інстанції посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 (справа № 342/180/17-ц) та обґрунтовував свої висновки тим, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому суд першої інстанції вважав позовні вимоги банку в частині стягнення відсотків за користування кредитом, необґрунтованими та не доведеними банком, тому у їх задоволенні відмовив.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 25 червня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанк (а.с. 45).

Своїм підписом в анкеті-заяві ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася із договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, а також зобов`язується виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті АТ КБ «Приватбанк».

З вказаної анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_1 виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку «Зарплатна карта», без зазначення бажаного кредитного ліміту.

З наданої позивачем до позовної заяви довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти "Кредитка Універсальна" 55 днів пільгового періоду вбачається, що це довідка по договору SAMDN9218, яка підписана ОСОБА_1 - 6 липня 2011року (а.с. 46).

Вказана довідка передбачає, що ОСОБА_1 отримала крім зарплатної картки, ще кредитну карту «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» й встановлені наступні умови: базова відсоткова ставка у розмірі 2,5% на місяць, розмір щомісячних платежів, що включає плату за користування кредитними коштами у звітному періоді - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Окрім того, вказана довідка передбачає умови щодо пені. Так, пеня за невчасне погашення заборгованості складається із пені-1 (базова процентна ставка/30 - нараховується за кожен день прострочення) та пені-2 (1% заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується один раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн.

Також встановлено розмір штрафу, який становить 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту із врахуванням нарахованих і прострочених комісій.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що 06.07.2011 року їй було встановлено кредитний ліміт 1 300,00 грн. та того ж дня було зменшено кредитний ліміт до 300,00 грн., 27.10.2012 року кредитний ліміт було збільшено до 4000,00 грн., 26.12.2012 року кредитний ліміт було збільшено до 8000,00 грн., 06.01.2015 року кредитний ліміт було збільшено до 8700,00грн., 16.02.2015 року кредитний ліміт було зменшено до 8700,00 грн., 11.07.2016 року кредитний ліміт було збільшено до 13000,00 грн., 24.05.2017 року кредитний ліміт було збільшено до 30000,00 грн., 22.08.2017 року кредитний ліміт було збільшено до 35000,00 грн., 14.09.2017 року кредитний ліміт було збільшено до 39000,00 грн., 13.12.2017 року кредитний ліміт було збільшено до 46000, 00 грн., 29.10.2018 року кредитний ліміт було збільшено до 50000,00 грн., 09.11.2020 року кредитний ліміт було збільшено до 55000, 00 грн., 25.05.2021 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн (а.с. 43).

Як вбачається з наданої позивачем довідки, 06.07.2011 року відповідач отримала у АТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку Універсальна № 5577….9295, терміном дії до 02/15; 16.02.2015 року отримала кредитну картку Універсальна GOLD № 5168….1800, терміном дії до 01/18, 01.02.2018 року отримала кредитну карту Універсальна GOLD № 4149….9038, терміном дії до 11/21; 16.06.2020 року - отримала кредитну картку Універсальна GOLD № 5168….2752, терміном дії до 08/23 (а.с. 44).

Крім того, банком також було надано виписку по картковому рахунку в АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 за період з 06.07.2011 року по 24.03.2023 року, інформацію та контактні дані кредитодавця, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк, а також копію паспорта відповідача.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 станом на 20.03.2023 року по укладеному кредитному договору № б/н від 25.06.2011 року рахується на загальну суму 65171,67 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 53313,11 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом 11858,56 грн (а.с. 7-20).

Позивачем надано копію виписки по рахунку, який відображає рух коштів по рахункам за період 06.07.2011 року - 24.03.2023 року, отримання коштів та розпорядження ними, а також невчасне погашення заборгованості по тілу та відсоткам (а.с. 21-42).

На підтвердження укладення між сторонами кредитного договору, крім анкети-заяви, позивач також надав паспорт споживчого кредиту, Витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг».

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 сформульований висновок, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) базується на римській правовій максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновки відмовляючи в частині позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, оскільки суд першої інстанції не звернув уваги, що матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 від 25.06.2011 року, яка підписана нею, про отримання від АТ КБ «Приватбанк» банківських послуг (а.с. 45).

Підписавши вищевказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, а також паспорт споживчого кредиту, ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору та взяла на себе відповідні зобов`язання.

Суд першої інстанції також не звернув уваги на те, що підписаний відповідачкою паспорт споживчого кредиту, передбачає пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін (а.с. 47-49).

Як вже встановлено судом згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 станом на 20.03.2023 року по укладеному кредитному договору № б/н від 25.06.2011 року становить 65171,67 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 53313,11 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом 11858,56 грн (а.с. 7-20).

Розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань.

Відповідачкою не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості. Відповідачка не оспорювала даний кредитний договір.

В матеріалах справи наявні довідки видані позивачем про те, що з липня 2011 року по червень 2020 року відповідачці видавались кредитні картки відповідно до договору б/н (а.с. 44).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачка отримує послуги від банку - позивача з 2011 року, тому приходить до висновку, що у відповідачки було достатньо часу для вивчення правил та умов надання банківських послуг, крім того відповідачка фактично погоджувалася з ними, оскільки неодноразово отримувала нові кредитні картки.

Банком виконано свої зобов`язання, а саме, на підставі Договору надання банківських послуг, відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, яка додається до позову, а відповідачеві надано у користування кредитну картку.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними висновки суду першої інстанції та посилання суду на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки анкета боржника підписана у 2011 році, отже боржник мав можливість користуватись банківською карткою та ознайомитись із усіма правилами надання банківських послуг. Разом з цим, відповідачка користувалась коштами, частково погашала заборгованість, тобто погоджувалась із умовами договору, в тому числі і нарахованими відсотками.

Апеляційний суд вважає, що відповідач не виконав своїх зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк», що призвело до порушення прав останнього.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про помилковість висновку суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками за період з 06.07.2011 року по 23.03.2023 року у розмірі 11858 грн 56 коп..

При вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити із положень ст.ст. 536, 1048, 1056-1 ЦК України.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6710 грн, що складає 2684 грн - сплачений судовий збір при подачі позову та 4026 грн - сплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягало у невірному наданні оцінці доказів та тлумаченні закону, і підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині відповідно до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 21 червня 2023 року в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками та судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.06.2011 року за простроченими відсотками у розмірі 11858 грн 56 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 6710 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: Акціонерне товариства Комерційний банк "ПриватБанк", , адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст постанови складено «29» січня 2024 року.

Головуючий суддя Д.Р. Гаращенко

Судді Л.П. Сушко

В.І. Олійник