Справа № 484/1535/24
Провадження № 2/484/765/24
У Х В А Л А

про вирішення клопотання щодо залишення позову без розгляду

22.04.2024 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Панькова Д.А.

секретар судового засідання Кузьменко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та про повернення стягненого за виконавчим написом,

У С Т А Н О В И В:

20 березня 2024 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та про повернення стягненого за виконавчим написом.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача вказала, що 20.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 28509, за яким з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" стягнуто заборгованість за кредитним договором № 02.02.2020-100002545 від 02.02.2020р. в сумі 10 750 грн. 00 коп. 16.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 68680994 з виконання вище вказаного виконавчого напису. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства, оскільки, нотаріусом належним чином не перевірено безспірність заявлених до стягнення вимог. Крім того, відповідачем нотаріусу не було надано всі необхідні документи, передбачені переліком, які підтверджують безспірність заборгованості. Також, представник позивача просила стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти.

Представник позивача, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просила його задовольнити та справу слухати без її участі та участі позивача.

22 квітня 2024 року від відповідача ТОВ "Споживчий центр" надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, вказуючи, що умовами кредитного договору встановлено, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного Договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, окрім справ у спорах щодо захисту прав споживачів, підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду №007-2005 від 21.06.2005 р., видане Київським міським управлінням юстиції), згідно з регламентом третейського суду. У зв`язку з чим, даний спір повинен вирішуватись у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, оскільки, на думку представника відповідача, правовідносини за кредитним договором № 02.02.2020-100002545 від 02.02.2020р. не підпадають під сферу дії Закону України «Про споживче кредитування». На підставі викладеного відповідач просить суд залишити позов без розгляду на підставі п.6 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович в судове засідання не з`явилися, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Причини неявки не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов та письмові пояснення до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 02.02.2020 року між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_3 , укладено кредитний договір № 02.02.2020-100002545.

Згідно п.6 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Разом з тим, згідно ч.2 ст.12 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) зобов`язаний надати споживачеві документ, який засвідчує факт укладення договору і є підставою для виникнення взаємних прав та обов`язків. Такий документ повинен містити інформацію про: 1) дату укладення договору; 2) найменування та місцезнаходження продавця (виконавця); 3) найменування продукції; 4) ціну; 5) строк виконання робіт (надання послуг); 6) інші істотні умови договору; 7) права та обов`язки сторін договору.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України "Про захист прав споживачів" перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: 1) найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії; 2) основні характеристики продукції; 3) ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; 4) гарантійні зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції; 5) інші умови поставки або виконання договору; 6) мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг; 7) вартість електронних комунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу; 8) період прийняття пропозицій; 9) порядок розірвання договору.

Отже, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця, кредитні умови.

Зі змісту кредитного договору № 02.02.2020-100002545 від 02 людтого 2020 року вбачається, що позичальник підтверджує, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та в частині другій статті 12, частині другій статті 13 Закону України "Про захист прав споживачів" йому надана. Для прийняття позичальником усвідомленого рішення та задля зручності надання інформації кредитор до укладення договору надав позичальнику всю необхідну інформацію у обсязі та формі, встановлених Законом України "Про споживче кредитування".

Водночас, Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно п.22 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Кредитні договори, укладені фізичними особами з банками за своєю суттю є споживчими договорами і на них розповсюджуються положення Закону України "Про захист прав споживачів". При цьому частина 14 статті 6 Закону України "Про третейські суди"вказує на те, що третейські суди не мають права розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер, як споживчого, відтак і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору, як споживача, а його вирішення, незалежно від ініціатора судового розгляду, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України "Про захист прав споживачів".

Тобто, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів".

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 грудня 2018 року в справі № 755/11648/15-ц.

Також, подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року в справі № 643/2870/18.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що кредитний договір № 02.02.2020-100002545 від 02 лютого 2020 року за своїм змістом є договором про надання споживчого кредиту, оскільки відсутні докази на підтвердження того, що кредит надавався позичальнику не для задоволення особистих потреб, що кредит пов`язаний зі здійсненням позичальником підприємницької діяльності чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником.

Отже, декларація сторін кредитного договору в п.1.2 Договору, що кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту, не має жодного правого значення.

Пунктом 10.1 кредитного договору № 02.02.2020-100002545 від 02 лютого 2020 року сторони визначили, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, окрім справ у спорах щодо захисту прав споживачів, підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду № 007-2005 від 21 червня 2005 року, видане Київським міським управлінням юстиції), згідно з регламентом третейського суду.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Згідно ч.3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Оскільки кредитний договір № 02.02.2020-100002545 від 02 лютого 2020 року, укладений між сторонами, за своєю правовою природою є споживчим, тому третейське застереження, викладене в п.10.1 даного кредитного договору, не може бути виконане.

Законом України "Про третейські суди" виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

При цьому, Закон України «Про третейські суди» передбачає виключно право, а не обов`язок сторін на звернення до цього суду. Окрім того, необхідна наявність волі обох сторін для виникнення у третейського суду підстав для розгляду спору по суті. При відсутності волі, в даному випадку, позивача, на звернення до третейського суду, чинне законодавство України жодним чином не позбавляє його права на звернення до суду.

Отже, суд приходить до висновку, що спір про визнання виконавчого напису нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, відносно кредитного договору № 02.02.2020-100002545 від 02 лютого 2020 року необхідно розглядати судом загальної юрисдикції.

На підставі викладеного суд вважає, що клопотання відповідача ТОВ "Споживчий центр" про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 257 - 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та про повернення стягненого за виконавчим написом - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: