Справа № 459/20/24
Провадження № 2/459/9/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі: головуючої судді Демяновської Ю.Д.,

за участю секретаря судових засідань Гук Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій,-

в с т а н о в и в:

02.01.2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестохіллс Веста» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , яким просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по сплаті 3% річних та інфляційні втрати за користування кредитними коштами за кредитним договором №0032/08/6/10-N від 25 квітня 2008 року в розмірі 123 839,51 грн., 20000 грн. витрат на правову допомогу та 2684,00 грн. понесених судових витрат. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ОСОБА_1 , який є позичальником, та АКБ «ФОРУМ» 25.04.2008 був укладений кредитний договір №0032/08/6/10-N, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 75000,00 доларів США зі сплатою 13,5% річних. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28.12.2009 року у справі № 2-3164/09, стягнуто з ОСОБА_1 692 273,46 грн. заборгованості за кредитним договором, 1700,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Зазначає, що станом на дату подачі позову вказане рішення суду залишається невиконаним. 26.03.2019 між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ТзОВ «ФК «Веста» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «БАНК ФОРУМ» відступило ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №0032/08/6/10-N. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 07.06.2019 року замінено стягувача у справі № 459/1366/19 на ТзОВ «ФК «Веста». Позивач зазначає, що таким чином ТзОВ «ФК «Веста» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ «БАНК ФОРУМ» втратив такі права. Позивач вважає, що з огляду на те, що позичальником після набрання законної сили рішенням суду таке не було виконано, тому у ТзОВ «ФК «Веста» виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за рішенням суду, що підлягає стягненню станом на 08.12.2023, відповідно до розрахунку заборгованості, який позивач додає до цієї позовної заяви, становить 123 839,51 грн., з яких: 25206,34 грн. нараховані 3% річних; 98633,17 грн. втрати від інфляції. Враховуючи наведене просить позов задовольнити.

Ухвалою від 26.01.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

09.02.2024 року представник відповідача подав відзив на позов, у якому висловився про пропуск позивачем строків давності по вимогах про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за користування кредитними коштами за кредитним договором №0032/08/6/10-N від 25 квітня 2008 року, оскільки, на його думку, пред`явлення зазначеної вимоги можливе лише разом із пред`явленням вимоги про стягнення задавненої вимоги. Вказав, що кредитний договір №0032/08/6/10-N від 25 квітня 2008 року розірваний 07.03.2013 року, отже, вважає, що перебіг позовної давності розпочався 07.03.2013 року і закінчився 07.03.2016 року. Відтак просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

09.02.2024 року розгляд справи відкладено на 20.03.2024 року, в подальшому на 03.04.2024 року.

В судове засідання 03.04.2024року сторони не з`явились.

Представник позивача подав клопотання, у якому просить проводити розгляд справи у відсутності сторони позивача (а.с.17).

Відповідач та його представник не з`явилися в судове засідання, не повідомили суду про причини своєї відсутності.

В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

На підставі ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 , який є позичальником, та АКБ «ФОРУМ» 25.04.2008 був укладений кредитний договір №0032/08/6/10-N, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 75000, 00 доларів США зі сплатою 13,5 % річних (а.с.5-6).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28 грудня 2009 року розірвано кредитний договір №0032/08/6/10-N укладений 25 квітня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум» в особі Львівської філії акціонерного комерційного банку «Форум» та ОСОБА_1 ; стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного комерційного банку «Форум» в особі Львівської філії акціонерного комерційного банку «Форум» 692 273,46 грн. боргу за кредитним договором;стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного комерційного банку «Форум» в особі Львівської філії акціонерного комерційного банку «Форум» 1700 грн. державного мита та 120 грн витрат на інформаційно - технічне забезпечення (а.с.7).

06.04.2012 року Червоноградським міським судом Львівської області видано виконавчі листи №2-3164/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного комерційного банку «Форум» в особі Львівської філії акціонерного комерційного банку «Форум» 692 273,46 грн. боргу за кредитним договором, 1700 грн. державного мита та 120 грн витрат на інформаційно - технічне забезпечення (а.с.7 зворот, 8).

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Львівської області від 07.03.2013 року рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 грудня 2009 року залишено без змін.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 07.06.2019 року у справі №459/1366/19 замінено сторону у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2-3164/09, що виданий 06.04.2012 року Червоноградським міським судом Львівської області, а саме стягувача ПАТ «БАНК ФОРУМ» на його Правонаступника - ТОВ «ФК «ВЕСТА» (а.с.9).

26 березня 2019 року між ПАТ «Банк Форум» та TзOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» було укладено договір про відступлення прав вимоги №0002/19/5, відповідно до якого ПАТ «БАНК ФОРУМ» відступило, а TзOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 0054/07/6.10-N.

Як вбачається із протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю TзOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» за №06/08-2019 від 06.08.2019 року «Про перейменування TзOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», TзOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», в зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» виступає правонаступником прав та обов`язків TзOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» (а.с.12 зворот -13).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).

Натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3% річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі №757/44680/15-ц (провадження №61-32171сво18)).

Особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності (частина перша статті 267 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором (стаття 625 ЦК України).

Не допускається зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності (пункт 4 частини першої статті 602 ЦК України).

Відповідно до правової позиції Верхового Суду, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23листопада 2022року у справі №285/3536/20, тлумачення вказаних норм, з урахуванням принципу розумності свідчить, що:

-натуральним зобов`язання (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, оскільки боржник заявив про застосування позовної давності і яка застосована судом, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном;

-задавненим зобов`язанням є зобов`язання, в якому стосовно задавненої вимоги спливла позовна давність, кредитор не пред`являє в судовому порядку позову про захист задавненої вимоги і боржник відповідно не заявив про застосування до неї позовної давності;

-законодавець в пункті 4 частини першої статті 602 ЦК України передбачає заборону для зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності в задавненому зобов`язанні для охорони інтересів боржника. Сплив позовної давності при пред`явленій позовній вимозі кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності. Зарахування, яке є по своїй суті замінником належного виконання зобов`язання, не має створювати механізм обходу заборони передбаченої в пункті 4 частини першої статті 602 ЦК України. Така заборона стосується випадку, коли кредитор ініціює зарахування за задавненою вимогою. У такому разі кредитор за допомогою зарахування може обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору в межах пред`явленої позовної вимоги кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, і яка дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності;

-очевидно, що аналогічний підхід для охорони інтересів боржника при задавненому зобов`язанні має бути й стосовно 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу в задавненому зобов`язанні. Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3% річних та інфляційних втрат, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги;

-приватне право не може допускати ситуацію за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовну давність, а кредитору надає можливість обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги.

ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», звертаючись до суду з даним позовом, просить стягнути ОСОБА_1 3% річних та інфляційні збитки на підставі статті 625 ЦК України від суми заборгованості за період з грудня 2020 по 23.02.2022. Однак, 3% річних та інфляційні збитки нараховані позивачем на задавнену вимогу, оскільки, звертаючись до суду (рішення суду від 28 грудня 2009 року) з позовом до відповідача з вимогою про розірвання кредитного договору та повернення кредитних коштів АКБ «Форум» змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором. Позовна давність щодо стягнення боргу за кредитним договором спливла у 2016 році, тому, як наслідок, правовідносини між сторонами трансформувалися у натуральне зобов`язання. ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» позову до суду про стягнення задавненої вимоги не пред`явило. Також суд бере до уваги те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 16 травня 2012 року.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, то суд вважає за необхідне судові витрати, пов`язані з розглядом справи, понесені позивачем, віднести за рахунок позивача.

Керуючись статями 12, 13, 76-81, 137, 141, 247, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестохіллс Веста» (, 03035, м. Київ, вул Сурикова,3 корп.8б, офіс 103);

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 03.04.2024 року.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська