Номер справи 220/1704/23
Номер провадження № 2/220/35/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Беспалова В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про конфіскацію земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

14.12.2023 р. Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області звернулось до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що ОСОБА_1 , який є громадянином Російської Федерації має у власності земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Під час здійснення моніторингу було встановлено, що ОСОБА_1 , який є громадянином російської федерації відповідно до паспорту НОМЕР_1 виданого 12.12.2012 відділом УФМС Росії по Тамбовській області Сосновському районі, має у власності земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН№ 087889 від 14.10.2005 р., який видано на підставі розпорядження голови Великоновосілківської районної державної адміністрації № 240 від 06.07.2005 року вбачається, що власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0348, загальною площею 3,520 га, яка знаходиться на території Іскрівської сільської ради є ОСОБА_1 .

Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо об`єкта нерухомого майна 04.06.2019 за № 31922697 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 212).

В подальшому громадянином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який діяв на підставі довіреності номер 68 АА 0960199 від 04.06.2018 від імені громадянина ОСОБА_1 укладено з ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки від 27.05.2019 р. на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0348, площею 3,520 га. строком на 49 років 11 місяців, про що здійснено запис № 31923174 від 04.06.2019 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Земельна ділянка розташована на території Іскрівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області (нині Комарська сільська територіальна громада Волноваського району).

Як вбачається з інформацій Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, Державного акту на право власності на земельну ділянку та договору оренди землі, ОСОБА_1 на дату реєстрації права власності на земельну ділянку був громадянином російської федерації.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи громадянином російської федерації має у приватній власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :02:001:0348, загальною площею 3,520 га., а упродовж року добровільно не здійснив її відчуження.

У зв`язку з цим, вищезазначена земельна ділянка сільськогосподарського призначення підлягає конфіскації у громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 на користь держави України.

Просив суд конфіскувати на користь держави земельну ділянку сільськогосподарського призначення громадянина російської федерації ОСОБА_1 , з кадастровим номером :02:001:0348, загальною площею 3,520 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Іскрівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, відомості про яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 04.06.2019 за № 31922697, шляхом припинення права власності та визнання права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ). Крім того, стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області витрати зі сплати судового збору у сумі 2684,00 грн.

Ухвалою суду від 15.12.2023 р. по справі відкрите загальне позовне провадження та відповідачу надано строк для подання відзиву на позов.

Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на позов суду не подав.

Ухвалою від 14.02.2024 р. підготовче провадження по справі закрите. Справа призначена до судового розгляду по суті.

Представник позивача - Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному сайті суду, у відповідності до вимог ч.11 ст.128, ст.ст.129, 130 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, згідно відповіді на запит суду третя особа, як внутрішньо переміщена особа не зареєстрований, за зареєстрованим місцем його проживання проводяться бойові дії, а тому поштові відділення не працюють, відомості про інші засоби зв`язку з цією особою та відомості про її фактичне місце перебування відсутні, в зв`язку з чим викликався до суду за допомогою Веб оголошення на офіційному сайті Судова влада.

Приписами ч.1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача, відповідача, третьої особи так як про дату, час і місце розгляду справи відповідача та третю особу було повідомлено належним чином, причини неявки суду невідомі.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 Цивільного кодексу України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН№ 087889 від 14.10.2005, який видано на підставі розпорядження голови Великоновосілківської районної державної адміністрації № 240 від 06.07.2005 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0348, загальною площею 3,520 га, яка знаходиться на території Іскрівської сільської ради.

Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 04.06.2019 за № 31922697 державним реєстратором Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області Ніколабай І.М. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 212).

Таким чином, саме 04.06.2019 р. громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Іскрівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області (нині Комарська сільська територіальна громада Волноваського району Донецької області).

Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 27.05.2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який діяв на підставі довіреності номер 68 АА 0960199 від 04.06.2018 в інтересах ОСОБА_1 , громадянина Російської Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданий 12.12.2012 відділом УФМС Росії по Тамбовській області Сосновському районі, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , укладено з ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки від 27.05.2019 р. на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0348, площею 3,520 га. строком на 49 років.

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер відомостей про речове право: 31922697) земельна ділянка з кадастровим №:02:001:0348 на підставі договору оренди землі від 27.05.2019 р. передана орендодавцем ОСОБА_1 в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 строком на 49 років з правом пролонгації.

Таким чином, як вбачається з інформацій Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, Державного акту на право власності на земельну ділянку та договору оренди землі, ОСОБА_1 на дату реєстрації права власності на земельну ділянку був громадянином російської федерації.

Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного та Земельного кодексів України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.

Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про міжнародне приватне право» виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Таким чином, оскільки земельна ділянка належить до нерухомого майна в силу ч.1 ст.181 Цивільного кодексу України, знаходиться на території України, то на спірні правовідносини поширюється дія права України.

Відповідно до ст.ст.373, 374 Цивільного кодексу України, ст.80 Земельного кодексу України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Суб`єктами права приватної власності на землю, згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України, визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч.2 ст.81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно із ч. 3 ст.81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті, в тому числі, у разі прийняття спадщини.

Відповідно до ч.5 ст.22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.

Одночасно за змістом ч.4 ст.81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Суду не надано доказів, що ОСОБА_1 протягом року виконав покладений на нього обов`язок та відчужив земельну ділянку. Зазначений факт підтверджується інформаціями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У разі невиконання вимог ч.4 ст.81 ЗК України настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення ( конфіскація) у випадках, встановлених законом.

Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 348 ЦК України встановлено, що якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Якщо майно не було продане, воно за рішенням суду передається у власність держави. У цьому разі колишньому власникові майна виплачується сума, визначена за рішенням суду.

Відтак, враховуючи, що ОСОБА_1 , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 04.06.2019 р. по даний час) не відчужив її, є підстави для її конфіскації у власність держави.

Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч. 4 ст. 81 ЗК України). Ця норма є імперативною та не передбачає винятків.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 вказаного Закону України державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Отже, поновити порушені інтереси держави у даному випадку в майбутньому можливо шляхом внесення державним реєстратором змін до відомостей Державного реєстру речових прав та їх обтяжень про вищевказану земельну ділянку у вигляді припинення права приватної власності відповідача на таку ділянку.

Також суд зазначає, що компетентним суб`єктом владних повноважень у даних відносинах є Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Згідно з висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган.

Так, ч. 4 ст.145 Земельного кодексу України передбачено, що позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель.

Відповідно до Положення про Державну служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який організовує та здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності.

Зокрема, підпунктом 42 пункту 4 Положення передбачено, що Держгеокадастр, відповідно до покладених на нього завдань, подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом.

Згідно Положення про Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, затвердженого Наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 р. №603, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області є територіальним органом Держгеокадастру та реалізує його повноваження на території Донецької області.

Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Донецької області. Головне управління здійснює державний нагляд (контроль) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, надає адміністративні послуги у сфері земельних відносин, землеустрою, Державного земельного кадастру та національної інфраструктури геопросторових даних. Відповідно до підпункту 36 пункту 4 даного Положення Головне управління подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом.

У постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі №513/444/15-ц зроблено висновок, що, якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна.Статтею 153 ЗК Українипередбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Суд вважає, що примусове відчуження спірної земельної ділянки без компенсації відповідачу її вартості буде порушенням права власності.

Суд не вбачає підстав для визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку, вважаючи позовні вимоги в цій частини передчасними, оскільки суду не надано доказів наявності спору.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом фактично задоволено позовні вимоги позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області судовий збір в розмірі 2684,00 грн., сплата якого підтверджена платіжною інструкцією №521 від 07.12.2023 р. про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області задовольнити частково.

Припинити право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0348, загальною площею 3,520 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Іскрівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, відомості про яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 04.06.2019 р. за № 31922697, шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, Полтавська обл., поштовий індекс: 36039, ).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (вул.Уютна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ) витрати зі сплати судового збору у сумі 2684,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Якішина