РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2024 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

за участю секретаря судових засідань Корнійчук К.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 22.02.2024 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогами розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 26.04.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом №45; стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати в розмірі 2461,20 грн. У позовній заяві ОСОБА_1 викладена наступна позиція. Від зареєстрованого з відповідачем шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір`ю на території м.Жмеринка, де перебувають на її утриманні, як внутрішньо переміщені особи внаслідок збройної агресії російської федерації проти України. Вказала, що з самого початку сімейне життя сторін складалось добре, однак з часом між ними почали виникати постійні непорозуміння та сімейні сварки. Внаслідок повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України, позивач разом з дітьми в квітні 2022 року виїхали на більш безпечну територію України та зареєструвалися як внутрішньо переміщені особи, й з того часу сторони не бачилися. Вона з дітьми вирішила, що повертатися до Донецької області не будуть ніколи, а відповідач відмовляється виїжджати до них, тому шлюбні відносини між ними припинились остаточно. Зазначила, що з відповідачем вони перестали розуміти та любити один одного, проживати єдиною люблячою сім`єю, відсторонилися один від одного, а також у них з`явились розбіжності в поглядах на сімейне життя, сімейні обов`язки, виховання і утримання дітей, ведення спільного побуту. Оспорюваний шлюб носить формальний характер, без фактичних сімейних відносин, а тому подальше сумісне життя, примирення, збереження між сторонами шлюбу є неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам (а.с.1-3).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 04.03.2024 року відкрито провадження у даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, зокрема з повідомленням відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України".

Сторони за їх належним викликом в судове засідання не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 подала попередньо до суду письмову заяву, якою просила розглянути справу у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 причин своєї неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву чи інших клопотань суду не представив.

Відтак суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7) позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстровано 26.04.2007 року; дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_5 .

З копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8) та НОМЕР_3 (а.с.10) вбачається, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копій довідок Управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради від 12.05.2024 року №527-, від 11.05.2022 року №527- та від 11.05.2022 року №527- (а.с.6,9,11) позивач ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взяті на облік внутрішньо переміщених осіб за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються.

Згідно ч.1,2 ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно вимог ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

У відповідності до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спору про майно подружжя чи про місце проживання дітей між сторонами за обсягом позовних вимог не заявлено.

Викладені позивачем обставини щодо тривалого припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, що суперечить інтересам сім`ї, відповідачем наразі не заперечені та не спростовані ні в який спосіб.

Обставин, які з визначених законом підстав унеможливлюють звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, ніким не повідомлено.

Як встановлено судом, сторони понад два роки не підтримують шлюбних стосунків, у їхній сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння між подружжям, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо. Позивач має стале бажання щодо розірвання оспорюваного шлюбу. Зважаючи на зазначені позивачем дійсні причини розірвання шлюбу, подальше життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, оскільки він може ґрунтуватись лише на засадах добровільності, тобто вільної згоди чоловіка та жінки, чого позивач наразі не виявляє, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

З урахуванням постановлення рішення в інтересах позивача стягненню на її користь з відповідача підлягає сума сплаченого та документально підтвердженого судового збору в розмірі 1211,20 грн (а.с.4) згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення в частині вимог позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 3, 4 ст.137 ЦПК України).

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 року в справі 820/479/18.

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано договір про надання правової допомоги від 21.02.2024 року (а.с.12-13), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для розгляду справи (а.с.15), акт приймання-передачі наданих послуг від 22.02.2024 року (а.с.22), квитанцію від 21.02.2024 року (а.с.14).

Враховуючи надання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження понесення нею витрат на отримання правничої допомоги адвоката у сумі 1250 грн, суд доходить висновку про необхідність їх компенсації шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 у вказаному сплаченому розмірі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.4, 5, 10, 13, 19, 23, 27, 76, 82, 89, 141, 223, 259, 263, 264, 274, 275, 279 ЦПК України, ст.3, 24, 56, 105, 110, 112 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , зареєстрований 26.04.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом №45.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканця АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканки АДРЕСА_1 ) судові витрати в сумі 2461 (дві тисячі чотириста шістдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.