Справа № 367/610/24
Провадження №2/367/2764/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

15 квітня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Шемігон В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, зазначивши, що 05 липня 2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилась спільна дитина ОСОБА_3 . 28.11.2023 p. рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/5912/23 шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Відповідач вигнав її разом із сином з квартири АДРЕСА_1 , де вони зареєстровані і на сьогоднішній день вона з дитиною, яка знаходиться на її повному утриманні проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки, відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини змушена звернутись до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі. Малолітній син, ОСОБА_3 навчається в третьому класі в Ірпінській гімназії «Освіта» Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області, за адресою: м. Ірпінь, Привокзальна площа, 5. Три рази на тиждень відвідує басейн Aqua School Irpin, який знаходиться, за адресою: АДРЕСА_3 і один раз на тиждень відвідує школу програмування «ІТ-Еліт», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Дитина потребує духовного та фізичного розвитку, нормального збалансованого харчування, одягу, взуття, засобів особистої гігієни та ін. Вона самостійно витрачає на потреби сина щомісячно орієнтовно 24 800,00 грн., а саме: харчування - 5000,00 грн.; обіди в гімназії - 1100,00 грн.; оплата за гімназію (післяшкільні чергові групи) - 5000,00 грн., одяг, взуття, засоби особистої гігієни- 3500,00 грн.; відвідування басейну - 3500,00 грн; відвідування школи IT програмування - 1700,00 грн.; шкільні приладдя (зошити, ручки, олівці, блокноти, коректори) - 700 грн.; духовний та фізичний розвиток (відвідування театру, кіно, музею, іграшки) - 2500 грн.; таксі до школи - 1800,00 грн. Окрім того, вона щомісячно сплачує орендну плату у розмірі 12000,00 грн. за квартиру, в якій проживає разом із сином. Їй самій важко утримувати дитину, вона займає посаду бухгалтера в ТОВ «Ей Джі Сі Флет Глас Україна» з середнім місячним доходом у розмірі 33 345,00 грн. Відповідач ніколи не був офіційно працевлаштованим або зареєстрованим як фізична особа-підприємець, про те, він завжди заробляв тим, що торгував м`ясом на ринку «Іліс» в м. Києві на метро «Академмістечко» і мав приблизний щомісячний неофіційний дохід у розмірі 40000,00 грн. У відповідача у власності є двокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . Відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, повнолітніх дочки, сина та непрацездатних батьків немає. Він працездатний, здоровий, хоч неофіційно, але працює, має нерухоме майно, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання свого сина. Просить суд стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 12400,00грн., починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що частково заперечує проти позову, оскільки вимоги позивача викладені в такому позові є незаконними та необґрунтованими, що підтверджується наступним. Так, позивач вказує на те, що він ніби то вигнав її із сином з квартири, де вони прописані, тому вони змушені проживати за іншою адресою. Разом із тим, вказане не підтверджено жодним належним доказом. Крім того, ініціатива щодо окремого від нього проживання була позивачки, яка у кінці листопада 2023 року зібрала свої та дитячі речі і виїхала у невідомому йому напрямку, коли його не було дома. Твердження про те, що він не надає добровільно допомоги на утримання сина не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Рішенням Ірпінського міського суду від 28.11.2023 року шлюб між ними було розірвано і тільки після цього позивач виїхала з сином у невідомому напрямку. До цього часу вони проживали разом і вели спільне господарство, та син був повністю на його утриманні, так як він дійсно торгував на ринку і його дохід приблизно 40 000 грн. Більшість квитанцій наданих позивачем датовані липнем, серпнем, вереснем, тобто під час їх спільного проживання. Загалом, якщо проаналізувати надані позивачем квитанції, то складається таке враження, що вона їх збирала по всьому Ірпені, оскільки за два місяці які вона та їх син проживають окремо (грудень 2023 року та січень 2024) це занадто великі витрати як для дитини 9 років. Крім того, із багатьох квитанцій не зрозуміло, який саме товар було придбано, тому просить суд не брати до уваги надані позивачем докази. Що стосується витрат на таксі до школи у розмірі 1 800грн, зазначає, що позивач проявивши розумну обачність могла орендувати житло поруч біля гімназії та зекономити принаймні 1 800грн у свій бюджет. Щодо витрат на післяшкільні чергові групи, школи ІТ програмування, басейну, а також духовний та фізичний розвиток, що у сукупності становить 12200грн, то вважає за потрібне зазначити, що вказані витрати відносяться, до додаткових витрат на дитину, у розумінні статті 185 СК України, не входять до розміру аліментів, та є забаганкою позивача у досить складний для усіх час. Що стосується доводів позивача про те, що вона орендує квартиру у розмірі 12000грн, зазначає наступне. Як вбачається із мережі інтернет, оренда квартир у Ірпені починається із 5000 грн. та у середньому показнику становить 7000 грн., а тому винаймаючи квартиру за 12000 грн. є виключно забаганкою позивача, яка теж не входить до складу аліментів. Щодо наявності у нього у власності квартири, то позивач достеменно знає, що грошові кошти на її придбання були подаровані йому його мамою, оскільки, він не міг самостійно на неї заробити так як тільки закінчив вищий навчальний заклад, оскільки це було в 2013 році. Він розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, але вимога про сплату аліментів у розмірі 12000 грн. щомісяця не відповідає вимогам закону та здоровому глузду, оскільки його заробітна плата складає 20 000,00 грн. в місяць. Позивач не навела ніяких доказів того, що він може надавати матеріальну допомогу у розмірі 12000 грн. При ухвалені судового рішення просить суд врахувати його матеріальне становище, відсутність стабільної високооплачуваної роботи та те, що сума аліментів до сплати не повинна погіршувати його становище в порівнянні зі становищем одержувача аліментів - сина. Усвідомлюючи необхідність здійснення утримання сина, об`єктивно можливою сумою аліментів до сплати є 4000,00 гривень щомісячно.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що у серпні 2023 року вона подала позов про розірвання шлюбу. 22.11.2023 р. відповідач подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував через те, що подружжя має різні інтереси та погляди на життя, шлюбних відносин немає, кожен веде своє особисте життя окремо, спільного господарства не ведеться, оскільки він фактично проживає за іншою адресою. 28.11.2023 р. рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/5912/23 їх шлюб було розірвано. Після того як відповідач дізнався про наявність позову про розірвання шлюбу, він почав робити все, щоб вона виїхала з дитиною з його квартири. З 18 по 26 листопада 2023 року коли вона була у відрядженні за кордоном, її батьки проживали у вищезазначеній квартирі і доглядали за онуком. Коли про це дізнався відповідач, 22 листопада 2023 року він викликав поліцію, приїхав і погрожував її батькам, вимагав, щоб вони з`їхали разом з дитиною. Після інциденту з викликом поліції, задля того, щоб не травмувати сина, вона з`їхала з квартири відповідача і особисто передала йому ключі. Отже Відповідач не проживає разом з нею з 14 червня 2023 року, а твердження відповідача про те, що до дати рішення суд про розірвання шлюбу він проживав однією сім`єю з нею, а син був повністю на його утриманні не відповідає дійсності і спростовується вищевказаними доказами. Досить дивним виглядає посилання відповідача про те, що відвідування його єдиним сином басейну, школи ІТ програмування та післяшкільної чергової групи є її забаганкою. Їх син залишається у післяшкільній черговій групі гімназії, тому що вона працює цілий робочий день і має приїхати з Києва в Ірпінь щоб забрати його зі школи. Навіть тоді, коли відповідач проживав разом зі своєю сім`єю, дитина завжди залишалась у післяшкільній групі. Дитина відвідує басейн більше року, і сам відповідач його туди відвозив неодноразово. Виходячи із позиції відповідача, забезпечення нормального фізичного, розумового та соціального розвитку дитини є її забаганкою, а не обов`язком та відповідальністю батьків. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Звертає увагу суду, що відповідно до наданого відповідачем витягу з наказу №8 від 10.01.2024 р., останній був призначений на посаду командира комендантського взводу роти забезпечення навчального процесу 10 січня 2024 року, а до то часу, як сам відповідач зазначає, він торгував неофіційно на ринку та мав приблизний дохід 40 000, 00 грн. Так, починаючи з червня 2023 року і по сьогоднішній день відповідач не надавав матеріальну допомогу сину, не цікавиться його життям, не приймає участь у його вихованні. Просить суд задовольнити позов про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в повному обсязі.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, через канцелярію суду представник позивача адвокат Українець О.Б. подала клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника і ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явився через канцелярію суду подав заяву щодо розгляду справи за його відсутності просить задовольнити позов частково на підставі поданого відзиву.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

Згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 листопада 2023 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що був укладений 05 липня 2013 року та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 213.

Згідно довідки про доходи вих. № 28/12 від 28.12.2023 р. вбачається, що ОСОБА_1 з 11 лютого 2019 року по теперішній час працює в ТОВ «Ей Джі Сі Флет Глас Україна», загальна сума доходу за період з 01 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року становить 322035,45грн.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8493121 ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

Згідно витягу з наказу начальника Київського інституту Національної Гвардії України від 10.01.2024 зарахований до списків особового складу інституту та на всі види забезпечення: молодший лейтенант ОСОБА_2 (Г-005736), який прийнятий на військову службу за контрактом. Приступив до виконання обов`язків за посадою 10 січня 2024 року, посадовий оклад у розмірі 3440,00 гривень за 12 тарифним розрядом.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом № 3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Станом на 15.04.2024 року прожитковий мінімум для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв становить 3196,00 грн.

Згідно ст. ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку щодо утримання дитини обох батьків, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що відповідач працездатний, має змогу виплачувати аліменти на утримання дитини, інших утриманців не має. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на його утримання, суд враховує вік, стан здоров`я ОСОБА_2 та виходить з того, що відповідач за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем спроможний надавати матеріальну допомогу, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, має постійний дохід у вигляді заробітної плати. Інших непрацездатних осіб, які б перебували на утриманні відповідача - судом не встановлено.

Крім того, суд зауважує, що розмір аліментів на якому наполягала позивач є необґрунтовано завищеним, виходячи з вимог розумності та справедливості позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Суд не бере до уваги посилання позивачки на те, що відповідач раніше торгував м`ясом на ринку та мав приблизний щомісячний дохід у розмірі 40000,00грн., оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження даних обставин.

Позивач з позовною заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина звернулася до суду 17 січня 2024 року. Відповідач з 10 січня 2024 року по контракту перебуває на посаді комендантського взводу роти забезпечення навчального процесу (ВОС-0210003), з посадовим окладом у розмірі 3440,00грн., та має щомісячний дохід в розмірі 23 995,00грн., даний факт підтверджено витягом за наказу начальника Київського інституту Національної гвардії України від 10.01.2024 № 8 та довідкою № 11 про розмір грошового забезпечення.

Суд не бере до уваги посилання позивачки, щодо його щомісячних орієнтовних витрат на утримання сина в розмірі 24800,00грн.

Суд, при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини не бере до уваги, розрахунки позивача, щодо витрат понесених на харчування, обіди в гімназії, оплату позашкільних гуртків, відвідування басейн та одягу, таксі до школи, орендну плату за квартиру, та індивідуальні потреби дитини, що пов`язані з її духовним та фізичним розвитком, оскільки, позивачем не ставиться вимога щодо стягнення з відповідача додаткових витрат, що викликані особливими обставинами.

З урахуванням інтересів малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 4 000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду 17.01.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, суд зауважує, що у відповідності до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути збільшено за рішенням суду, а тому позивачка не позбавлена можливості звернутись із позовом до суду про зміну розміру аліментів, в разі такої необхідності.

У зв`язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, а відповідач не звільнений від оплати судових витрат, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь держави.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 12, 13, 81, 133, 141, 247, 263-265, 352, 354, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі 4000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду 17.01.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу аліментів за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза