ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 587/2389/21

провадження № 61-9610св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Степанівська селищна рада Сумського району Сумської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 02 лютого 2023 року у складі судді Гончаренко Л. М. та постанову Сумського апеляційного суду від 23 травня 2023 року у складі колегії суддів: Ткачук С. С., Криворотенка В. І., Собини О. І.,

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області про усунення перешкод у користуванні майном та визнання недійсним рішення сільської ради та правовстановлюючих документів.

2. Позовна заява обґрунтована тим, що вона є власницею домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Даний будинок був придбаний нею та її покійним чоловіком 05 червня 1982 року за договором купівлі-продажу.

4. В подальшому її чоловіком у 1987 році було отримано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, на якій знаходився придбаний житловий будинок. На підставі будівельного паспорту забудовником (її чоловіком) було збудовано житловий будинок. Площа земельної ділянки, на якій було дозволено будівництво будинку, становить 35 соток. Будинок був побудований її чоловіком з відступом від спільної межі відповідача на 1,5 м. Будівництво будинку здійснено з дотриманням норм та правил та закінчено 06 грудня 1993 року, про що є акт прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку та господарських споруд.

5. 07 вересня 1993 року Степанівською селищною радою було прийнято рішення № 59, яким було безоплатно передано їй у приватну власність земельну ділянку розміром 0,2440 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

6. 22 серпня 2013 року було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.

7. Рішенням Степанівської селищної ради б/н від 14 листопада 2013 року «Про уточнення площ земельної ділянки ОСОБА_1 » було затверджено технічну документацію із землеустрою від 22 серпня 2013 року.

8. На підставі затвердженої технічної документації було сформовано дві земельні ділянки, а саме: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0445 га, кадастровий номер :02:006:0981; для ведення особистого селянського господарства площею 0,1942 га, кадастровий номер :02:006:0982.

9. 24 грудня 2013 року нею було отримано свідоцтва про право власності на земельні ділянки. Різниця в площі земельної ділянки, яка була передана їй на підставі рішення Степанівської сільської ради від 14 листопада 2013 року, становить 0,005 га (0,2440 га-0,2387 га)=0,5 сотки.

10. В кінці літа - на початку осені 2020 року ОСОБА_2 було встановлено огорожу на металевих стовпах майже впритул до її будинку.

11. Відповідно до висновку земельно-технічного дослідження, замовленого нею, встановлений паркам між земельними ділянками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , знаходяться на відстані від стіни житлового будинку літ. «А-1» (адреса АДРЕСА_1 ): 0,11 м, 0,45 м, 0,56 м.

12. Встановлений паркан унеможливлює нормальну експлуатацію будинку та його конструктивних елементів, так як відстань від паркану до найбільш виступаючої конструкції житлового будинку менше 1 метра.

13. З висновку експертного дослідження також вбачається, що контури земельної ділянки № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_2 , накладаються на контури її земельної ділянки, загальною площею 56,8 кв. м.

14. Така ситуація виникла у зв`язку з тим, що оскаржуваним рішенням Степанівської селищної ради було помилково затверджено технічну документацію на земельну ділянку ОСОБА_2 та помилко видано правовстановлюючий документ.

15. Враховуючи наведене, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати недійсним рішення 17 сесії 23 скликання Степанівської селищної ради від 27 лютого 2001 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі та передачі земельної ділянки у приватну власність, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсними державний акт на право приватної власності на землю від 26 березня 2001 року, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку від 18 жовтня 2004 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0074, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку від 18 жовтня 2004 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0075;

- зобов`язати відповідача перенести (перемістити) огорожу (паркан) на відстань не менше одного метра від відмостки (вимощення) будинку позивачки.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

16. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 02 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 23 травня 2023 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

17. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що позивачем не доведено, що державна реєстрація земельної ділянки відповідача була проведена на підставі неправильно виготовленої технічної документації із землеустрою чи що відомості про межі земельної ділянки, яка перебуває у власності ОСОБА_2 , є неправильними. Крім того, позивачкою в даному випадку обрано неефективний спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах зважаючи на те, що можливість вільно користуватися будинком, здійснювати догляд за ним (обслуговування, проведення ремонтів тощо) власнику будинку може бути забезпечена, зокрема, встановленням земельного сервітуту в передбаченому діючим законодавством порядку.

18. Водночас суди зазначили, що фактично позивачка ставить питання про надання їй права користування земельною ділянкою відповідача для обслуговування належної їй будівлі. Проте, спосіб захисту, який вона обрала, не відповідає спірним правовідносинам та діючому законодавству, який їх регулює.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

19. У червні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .

20. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 16 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

21. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позовні вимоги.

22. Підставою касаційного оскарження заявниця зазначає застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2021 року у справі № 318/1274/18, від 31 травня 2021 року у справі № 450/2477/19, від 20 серпня 2022 року у справі № 910/5201/19, від 07 вересня 2022 року у справі № 503/387/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

23. Також як на підставу касаційного оскарження заявниця посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах щодо частини п`ятої статті 319 та статті 391 ЦК України в сукупності з нормами частини першої статті 30 ЗК України

від 18 грудня 1990 року № 561-XII, статтею 377 ЦК України та частиною першою статті 120 ЗК України (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

24. Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій встановлено, що земельна ділянка АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу, накладається на належний їй на праві приватної власності житловий будинок, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості вільно користуватися і розпоряджатися будинком.

25. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди не врахували принцип «єдиної правової долі земельної ділянки та об`єкта нерухомості».

26. Вказує, що оскільки вона отримала право власності на будинок раніше (23 грудня 1993 року), ніж було сформовано межі земельної ділянки відповідача (27 лютого 2001 року), факт встановлення меж земельної ділянки з накладенням її контурів на її будинок можна кваліфікувати як протиправне захоплення частини нерухомого майна.

27. Водночас земельну ділянку під будинком було виділено її чоловіку в користування згідно з актом виносу в натурі земельної ділянки і розбивки будівель на підставі наказу директора колгоспу ім. Жданова № 205 від 30 вересня 1987 року.

28. Суди не врахували, що підставою для відмови в проведенні державної реєстрації земельної ділянки, є знаходження в межах земельної ділянки, що підлягає реєстрації, іншої земельної ділянки або її частини.

29. Таким чином, заявниця вважає, що оскільки формування належної їй земельної ділянки відбулось раніше ніж формування меж та оформлення права власності на земельну ділянку відповідачем, тому суди мали констатувати наявність порушень при виготовленні технічної документації останнього, що є підставою для скасування рішення про надання земельної ділянки у власність та державних актів, які було видано на підставі такого рішення.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

30. У вересні 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 від ОСОБА_2 , у якому вказано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

31. Відповідно до договору купівлі-продажу від 05 червня 1982 року, посвідченого секретарем Степанівської сільради, житловий будинок, який розміщений на присадибній земельній ділянці, купив чоловік позивачки ОСОБА_3 і у вказаному договорі розмір земельної ділянки, на якій знаходився придбаний житловий будинок, не вказано (а. с. 13).

32. Згідно з рішенням виконкому Степанівської сільради від 24 грудня 1987 року за № 295 ОСОБА_3 було надано дозвіл на будівництво індивідуального жилого будинку з 3-х кімнат жилою площею 43,70 кв. м на земельній ділянці площею 0,35 га, виділеній за рішенням загальних зборів членів колгоспу ім. Жданова.

33. Відповідно до плану забудови земельної ділянки забудовника ОСОБА_3 по вулиці довжина земельної ділянки 18,30 метрів, а житловий будинок розміщено боковою зовнішньою стіною на відстані 1 метра від межі із земельною ділянкою за № 17.

34. Позивачкою надано акт виносу в натурі меж земельної ділянки без зазначення дати його складання, з посиланням на рішення № 295 від 24 грудня 1987 року, але без зазначення органу місцевого самоврядування, яким прийнято таке рішення, в якому вказано, що ОСОБА_3 виділено земельну ділянку, проте в графі площа складає ___га міститься закреслення коректором.

35. Оригінал цього документу позивачка суду не надала.

36. Відповідно до будівельного паспорту на житловий будинок в АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_3 в 1987 році, з виписки рішення виконкому Сумського міської, районної ради народних депутатів від 24 грудня 1987 року вбачається, що вирішено дозволити ОСОБА_3 будівництво житлового будинку на 3 кімнати, житловою площею 43,70 кв. м (а. с. 33-35).

37. Відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок від 23 грудня 1993 року ОСОБА_3 належить житловий будинок за АДРЕСА_1 .

38. З оглянутої в судовому засіданні інвентаризаційної справи № 4958 за 1987 рік вбачається, що фактично житловий будинок АДРЕСА_1 та сараї літ. «З, Г» розміщені на межі між земельними ділянками АДРЕСА_2 (а. інвент. спр. 9).

39. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

40. Після його смерті, згідно з до свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06 березня 1995 року та свідоцтвом про право власності від 06 березня 1995 року ОСОБА_1 належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 88,5 кв. м (а. с. 14, 15).

41. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 22 жовтня 1993 року, загальна площа будинку 121,2 кв. м, житлова 88,5 кв. м (а. с. 36-39).

42. З архівного витягу з рішення Степанівської селищної ради народних депутатів № 59 від 07 вересня 1993 року вбачається, що вирішено передати у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0, 2440 га (а. с. 40).

43. У витязі з рішення шостого скликання тридцять першої сесії Степанівської селищної ради від 14 листопада 2013 року про уточнення площ земельної ділянки ОСОБА_1 , наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, зазначається, що Степанівська селищна рада вирішила: 1. Затвердити ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства на території Степанівської селищної ради в АДРЕСА_1 , розроблену ДП «Центр державного земельного кадастру». 2. Затвердити ОСОБА_1 уточнену площу земельної ділянки згідно технічної документації загальною площею 0,2387 га, з них для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 0,0445 га, та ведення особистого селянського господарства - 0,1942 га, за рахунок земель житлової і громадської забудови та земель сільськогосподарського призначення. 3. Надати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку згідно пункту 2 даного рішення (а. с. 41).

44. ОСОБА_1 належать на праві власності відповідно до свідоцтв про право власності від 24 грудня 2013 року: земельна ділянка площею 0,1942 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:006:0982; земельна ділянка площею 0,0445 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:006:0981, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (а. с. 20, 26).

45. Вказані земельні ділянки були зареєстровані в Державному земельному кадастрі 26 вересня 2013 року, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а. с. 22, 28).

46. Згідно додатку до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом від 26 вересня 2013 року № НВ-013, кадастровий номер :02:006:0981, фактична довжина цієї земельної ділянки по АДРЕСА_1 - 20,08 метрів, що на 1,79 метрів більше, ніж розмір зазначений у плані забудови земельної ділянки, виданий за життя забудовнику ОСОБА_3 (а. с. 28).

47. Власником суміжної земельної ділянки за № 17 є ОСОБА_2 .

48. Відповідно до державного акта на право власності від 18 жовтня 2004 року серії СМ № НОМЕР_4 ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,1710 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0075 (а. с. 86-87).

49. Також ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,02 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0074, що підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а. с. 16).

50. Як вбачається з договору купівлі-продажу земельної ділянки, ОСОБА_2 купив 19 квітня 2001 року у ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,19 га, для ведення особистого підсобного господарства та під забудову, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 88-89).

51. Дана земельна ділянка належала попередньому власнику ОСОБА_4 на підставі рішення 17 сесії 23 скликання Степанівської ради народних депутатів від 27 лютого 2001 року, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю (а. с. 90).

52. Також відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 19 квітня 2001 року ОСОБА_2 купив у ОСОБА_4 житловий будинок за номером АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром 0,19 га (а. с. 110-111).

53. З витягу з рішення виконавчого комітету Степанівської селищної ради від 26 серпня 2008 року № 67 слідує, що ОСОБА_2 надано дозвіл на добудову до житлового будинку та будівництво господарських будівель на власній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

54. Як вбачається з тексту заяви ОСОБА_1 , нотаріально посвідченої ІНФОРМАЦІЯ_2 , написаної на ім`я архітектора Сумського району ОСОБА_5 , вона не заперечує проти будівництва господарської будівлі її сусідом ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , на відстані 2 метри від їхньої спільної межі (а. с. 92).

55. Згідно висновку експерта земельно-технічного дослідження № 38 від 05 листопада 2020 року фактичне землекористування у виді паркану та умовних меж (без огорожі) по АДРЕСА_1 на підставі даних матеріалів топографо-геодезичної (кадастрової) зйомки земельної ділянки з будівлями, розробленого ТОВ «Полюс С», станом на жовтень 2020 року не відповідає межам, визначеним в кадастровому плані та обмінним файлам на цю земельну ділянку (кадастрові номери :02:006:0981, :02:006:0982). Контури земельної ділянки АДРЕСА_1 накладаються на контури земельної ділянки АДРЕСА_1 , межі якої визначені на підставі даних схеми плану фактичного використання земельних ділянок станом на 2020 рік, розробленого ТОВ «Полюс-С», загальною площею 56,8 кв. м в лінійних розмірах 0,45м, 0,48м, 0,53м. Контури земельної ділянки АДРЕСА_1 накладаються на житловий будинок літ. «А-І» сусідньої ділянки АДРЕСА_1 , найбільше накладення в лінійних розмірах складає 0,43 м. Власникам будинку АДРЕСА_1 вільно користуватись житловим будинком та господарськими будівлями, здійснювати догляд за ними (обслуговування, проведення ремонтів і т.д.) не можливо, так як відстань від встановленого паркану до виступаючої конструкції стін житлового будинку менше ніж 1,0 м (а. с. 42-56).

56. Також в даному висновку по першому питанню (Чи відповідає фактичне землекористування ОСОБА_1 на земельній ділянці по АДРЕСА_1 даним кадастрових номерів :02:006:0981, :02:006:0982 (обмінні файли) експерт зазначає, що фактична площа земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 складає 2 470 кв. м, що на 83 кв. м більше площі, ніж у зазначених Витягах з державного земельного кадастру про земельну ділянку та обмінних файлах на цю ділянку (а. с. 48).

Позиція Верховного Суду

57. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

58. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

59. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

60. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

61. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

62. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

63. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

64. Статтею 317 ЦПК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

65. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (частина друга статті 318 ЦК України).

66. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

67. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 321 ЦК України).

68. Відповідно до статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

69. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

70. Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач обґрунтувала їх тими обставинами, що відповідач розмістив паркан на належній їй земельній ділянці, оскільки виділена йому земельна ділянка фактично накладається на належну їй земельну ділянку. При цьому побудований відповідачем паркан в безпосередній близькості від її будинку (відстань між будинком та парканом становить менше 1 метра) не дає їй можливості користуватися належною їй нерухомістю, а саме обслуговувати житловий будинком.

71. З матеріалів справи вбачається, що згідно плану забудови земельної ділянки забудовника ОСОБА_3 по вулиці довжина земельної ділянки 18,30 метрів, а житловий будинок розміщено боковою зовнішньою стіною на відстані 1 метра від межі із земельною ділянкою за №17. (а. с. 34). У доданому позивачем документі «площа ділянки» замазана коректором.

72. Разом із тим, згідно з додатком до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом від 26 вересня 2013 року № НВ-013, кадастровий номер :02:006:0981, фактична довжина цієї земельної ділянки по АДРЕСА_1 - 20,08 метрів, що на 1,79 метрів більше ніж розмір зазначений у плані забудови земельної ділянки, виданому за життя забудовнику ОСОБА_3 (а. с. 31).

73. При цьому в наданому позивачкою акті виносу в натурі меж земельної ділянки вказано, що ОСОБА_3 виділено земельну ділянку площею «___ га», проте в графі «площа складає ___ га» міститься закреслення коректором (а. с. 34 зворот).

74. Крім того, в будівельному паспорті, виданому ОСОБА_3 , площа будинку складає 43,7 кв. м (а. с. 33 зворот), в той час як відповідно до технічного паспорта на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 22 жовтня 1993 року, загальна площа будинку 121,2 кв. м, житлова 88,5 кв. м.

75. Отже, з наведеного вбачається, що фактично після закінчення ОСОБА_3 будівництва житлового будинку площа наданої йому для будівництва земельної ділянки та побудованого ним житлового будинку збільшилися.

76. Суди попередніх інстанцій правомірно виснували, що доказів того, що ОСОБА_3 , здійснюючи будівництво житлового будинку, дотримався вимог будівельного паспорту щодо відступу споруди від межі на відстань 1 метр, матеріали справи не містять, як і доказів того, що державна реєстрація земельної ділянки, яка належить відповідачу, була проведена на підставі неправильно виготовленої технічної документації із землеустрою чи що відомості про межі земельної ділянки, яка перебуває у його власності, є неправильними.

77. Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог через недоведеність позивачкою порушення її права власника на розпорядження житловим будинком, який було збудована на межі із земельною ділянкою відповідача і без дотримання відстані від сусідньої земельної ділянки один метр.

78. Посилання заявниці у касаційній скарзі на те, що збільшення земельної ділянки як відповідача, так і попереднього власника ОСОБА_4 відбулося за рахунок її земельної ділянки, відхиляються колегією суддів, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами, а навпаки відповідно до висновку експерта земельно-технічного дослідження, наданого позивачкою, зазначається, що саме фактична площа земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на 83 кв. м більше площі, ніж у зазначених Витягах з державного земельного кадастру про земельну ділянку та обмінних файлах на цю ділянку (а. с. 48).

79. Доводи заявника про те, що судами попередніх інстанцій не було враховано принципу «єдиної правової долі земельної ділянки та об`єкта нерухомості», оскільки вона набула право власності на будинок раніше аніж відповідач або попередній власник, відхиляються колегією суддів з огляду на те, що судами встановлено збільшення площі будинку від площі, зазначеної в дозволі на будівництво індивідуального жилого будинку (а. с. 33 зворот), та збільшення площі земельної ділянки, встановленої висновком експерта земельно-технічного дослідження.

80. При цьому встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).

81. Доводи заявника про неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2021 року у справі № 318/1274/18, від 31 травня 2021 року у справі № 450/2477/19, від 20 серпня 2022 року у справі № 910/5201/19, від 07 вересня 2022 року у справі № 503/387/15-ц, відхиляються колегією суддів, оскільки судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у вказаних постановах.

82. Таким чином, враховуючи те, що позивачкою не доведено порушення її прав з боку відповідача, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

83. Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

84. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

85. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Сумського районного суду Сумської області від 02 лютого 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 23 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

Є. В. Синельников