Справа № 308/6028/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали позовної заяви Моторно (транспортного) страхового бюро України , що подана представником ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Моторне (транспортне) страхове бюро України - Бутенко Марія Олегівна, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із позовною заявою до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатись до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України, передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вивчивши позов та додані до нього документи, встановив, що позовна заява підписана та подана представником ОСОБА_1 .

На підтвердження повноважень представника ОСОБА_1 , до позовної заяви додано довіреність що підписана генеральним директором ОСОБА_3 від 19.12.2023 за №6-01/154.

Зі змісту довіреності встановлено, що вона видана ОСОБА_1 , паспорт серії № НОМЕР_1 виданий 26:08:2021, орган, що видав 8017, на виконання Договору про надання послуг у сфері права № 4.1/12-10/2021. від 12.10.2021, укладеного між МТСБУ та АО «ІНСЛОУ ГРУ», про те, що вона є представником МТСБУ, який має повноваження представляти інтереси МТСБУ у судових, слідчих, правоохоронних органах, органах державної казначейської служби, органах державної виконавчої служби та перед приватними виконавцями та наведено перелік її прав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, процесуальний кодекс розмежовує такі юридичні категорії, як «представництво» і «самопредставництво».

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (органу державної влади) без додаткового уповноваження (довіреності).

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником в суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (частина третя статті 62 ЦПК України).

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч. ч. 1, 3 ст. 237 Цивільного кодексу України).

Частиною 4 статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Частинами 4 та 8 статті 62 ЦПК України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

При цьому зі змісту вказаної довіреності вбачається, що така видана на виконання Договору про надання послуг у сфері права № 4.1/12-10/2021. від 12.10.2021, укладеного між МТСБУ та Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП».

Судом встановлено, що до позовної заяви не додано доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_1 як адвоката.

До матеріалів справи договір про надання послуг у сфері права № 4.1/12-10/2021. від 12.10.2021, укладеного між МТСБУ та Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» не доданий, доказів, що ОСОБА_1 , перебуває з МТСБУ у трудових чи інших відносинах до позову також не надано.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в своїй постанові від 12.10.2018 у справі № 908/1101/17 відступив від висновку Верховного Суду, викладеного в раніше ухваленій постанові від 24,04,2018 у справі № 914/2414/17 про те, що у довіреності, на підставі якої адвокат здійснює представництво інтересів особи у суді, має обов`язково бути зазначено, що представник є адвокатом. Не передбачено таких вимог ні ГПК України, ні ЦПК України, яким врегульовано питання представництва за довіреністю.

Важливо, щоб особа, яка здійснює представництво за довіреністю, мала статус адвоката та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Довіреність визначає лише повноваження адвоката, межі наданих представникам прав та перелік дій, які він може вчинити для виконання доручення.

При цьому особа, яка здійснює представництво за довіреністю, повинна мати статус адвоката та отримати свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Аналогічні висновки викладені в постановах КГС ВС від 04.11.2020 року у справі № 910/6421/19 та від 28.04.2020 року у справі № 910/8331/19.

Закон не забороняє надання довіреності юридичній особі, якою є адвокатське об`єднання, однак і не скасовує обов`язок такого об`єднання на укладання договору про надання правничої допомоги з клієнтом.

Якщо адвокат не входить до складу адвокатського об`єднання, на ім`я якого надана довіреність, такі відносини між адвокатом та адвокатським об`єднанням можуть підтверджуватись відповідним договором.

Аналогічна позиція міститься в рішенні Ради адвокатів України № 33 від 12.04.2019 року "Про затвердження роз`яснення щодо укладення договору між адвокатським об`єднанням та іншим адвокатом, який є самозайнятою особою".

Таким чином, Рада адвокатів України наголошує на тому, що відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" підставою надання правової допомоги є договір про надання правової (правничої) допомоги та враховуючи наведене роз`яснює, що довіреність є підтвердженням повноважень адвоката, у випадку, якщо вона надана на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги.

Жодні відомості, що особа, яка підписала від імені позивача позовну заяву є адвокатом (зазначення у довіреності, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про правничу допомогу) до позовної заяви не надані.

За приписами ч. 3 ст. 62, ч. 7 ст. 177 ЦПК України, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Аналіз вищевказаних норм ч. 3 ст. 62, ч. 7 ст. 177 ЦПК України свідчить про те, що на сторону позивача, як ініціатора судового розгляду, покладається обов`язок щодо подачі разом із заявою до суду відповідних доказів, що підтверджують право підписання такого позову.

В свою чергу чинним законодавством не передбачено обов`язку суду при вирішенні питання про відкриття провадження у справі здійснювати дії пов`язані із самостійним пошуком відомостей щодо повноважень представника позивача на підписання поданих до суду документів.

В силу припису п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, вказано, що заява повертається у випадках, коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід повернути особі, яка її подала та роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 185, 260, 261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна,- повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатської апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош