Справа № 502/2301/23
УХВАЛА

09 квітня 2024 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Нанєвої А.В.,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області заяву ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Саламанової-Похилої Ф.А., про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Саламанової-Похилої Ф.А., до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Саламанова-Похила Ф.А. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням від 27.03.2024 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання задоволено частково, стягнуто з останнього на користь позивачки, яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 2500,00 грн щомісячно, починаючи з 20.11.2023 та до закінчення позивачкою навчання у Одеському національному морському університеті чи до досягнення нею двадцяти трьох років, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.

Питання про судові витрати на правничу допомогу судом при ухваленні рішення у справі не вирішувалося, представником позивачки адвокатом Саламановою-Похилою Ф.А. було подано докази витрат на правничу допомогу заяву, а саме: договір про надання правової допомоги від 02.10.2023, акт виконаних робіт від 25.03.2024 та прибутковий касовий ордер №23 від 02.10.2023, отриманих судом з відповідною заяво 27.03.2024, тобто у день винесення рішення, посилаючись на ч.8 ст.141 ЦПК України.

У заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивачки адвокат Саламанова-Похила Ф.А. просить стягнути з ОСОБА_2 7000 грн витрат на правничу допомогу, обґрунтовуючи зазначену суму договором про надання правової допомоги від 02.10.2023, актом виконаних робіт від 25.03.2024 та прибутковим касовим ордер №23 від 02.10.2023.

У клопотанні представника відповідача у справі ОСОБА_2 , поданого 09.04.2024, адвокат Бурлаченко Д.О. з вимогами про стягнення 7000 грн витрат на правничу допомогу не погодився та зазначив, що представник позивачки адвокат Саламанова-Похила Ф.А. не виконала вимоги ст. 134 ЦПК України, а саме не подала попередній орієнтовний розрахунок таких витрат, хоча договір про надання правової допомоги був укладений 02.10.2023 та сплачено гонорар адвоката в розмірі 7000 грн, відповідно до прибуткового касового ордеру №23 від 02.10.2023. Крім того, умови договору в частині визначення гонорару в розмірі 7000 грн суперечить акту виконаних робіт, який складено 25.03.2024.

Перевіривши обґрунтованість вимог заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 та 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема й витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 ЦПК України передбачено попереднє визначення суми судових витрат, зокрема у частині першій вказаної статті визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Водночас ч. 2 ст. 134 ЦПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

З матеріалів справи встановлено, що під час подачі позову до суду представником позивачки адвокатом Саламановою-Похилою Ф.А. ані в позові, ані в додатках не визначено та не подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Про те, як встановлено з договору про надання правової допомоги від 02.10.2023 та прибуткового касового ордеру №23 від 02.10.2023 між позивачкою та її представником визначено та позивачкою понесено витрати у вигляді гонорару в розмірі 7000 грн, що визначено п.3.1. вказаного договору.

Слід також зазначити, що до позову при його подачі до суду було надано лише першу та останню сторінку договору про надання правової допомоги від 02.10.2023. а/с 18-19

Крім того, не зрозумілим також є те, що договором про надання правової допомоги від 02.10.2023 визначено фіксований гонорар у розмірі 7000 грн, проте перелік наданих юридичних послуг, визначений актом виконаних робіт/наданих послу до договору від 02.10.2023 із зазначенням виду наданих послуг та їх вартості, що в сукупності складає також 7000 грн, складений між позивачкою та її представником 25.03.2024 (тобто трохи більше, ніж через п`ять місяців), позаяк сам договір від 02.10.2023 не містить такого переліку та вартості робіт. І, відповідно, позивачкою було сплачено гонорар у розмірі 7000 грн 02.10.2023, що вбачається з прибуткового ордеру.

Цивільний процесуальний кодекс передбачає необхідність подачі до суду попереднього розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, разом з першою заявою по суті спору. У іншому випадку, у разі не виконання цієї вимоги, суд може відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У постанові від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Наведена норма процесуального закону надає суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору.

Аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Тобто право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.3-5 ст. 270 ЦПК України).

З огляду на те, що під час розгляду справи в суді позивач разом з першою заявою по суті спору не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а також не відповідність наданих доказів з приводу визначення суми понесених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, суд відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6-13, 81, 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалу підписано 09.04.2024.

Суддя О.В. Березніков