Справа № 585/4585/23
Номер провадження 2/585/101/24
У Х В А Л А

05 січня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Цвєлодуб Г.О.,

з участю секретаря судового засідання Салій О.І.,

представника позивача адвоката Іващенко О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни у режимі відеоконференцзв`язку матеріали цивільної справи за позовом Роменського дочірнього агролісогосподарсьокого підприємства «Роменський агролісгосп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Роменського міськрайонного суду Сумської області перебуває цивільна справа за позовом Роменського дочірнього агролісогосподарсьокого підприємства «Роменський агролісгосп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Ухвалою суду від 30.11.2023 року вказану справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 05.01.2024 року..

05.01.2023 року відповідачем особисто через канцелярію суду було подано клопотання, згідно якого він просив зупинити провадження у справі з підстав, визначених п.2 ч.1 ст. 253 ЦПК України, оскільки він з 24.02.2022 р. перебуває на військовій службі, а його військова частина переведена на військовий стан.

Представник позивача при вирішення клопотання покладався на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали провадження та заслухавши думку представника позивача, приходить до наступного висновку.

Так, у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Згідно п.2 ч.1 ст.253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У той же час, зважаючи на імперативний характер процесуальних норм, що викладені у ст.ст. 251 та 253 ЦПК України, саме щодо обв`язку суду за сукупності певних обставин зупинити судове провадження, судом відзначається наступне.

Так, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Згідно п. 2 ч.1ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Така правова позиція узгоджується із постановою КЦС ВС від 21.12.2022 у справі №456/2541/19.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі № 461/5209/19 (провадження № 61-5782св22) вказано, що:

«22 серпня 2022 року позивач звернувся до суду касаційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі № 461/3554/21 у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини від 08 серпня 2022 року № 2/762 та № 2/761. Пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, щопереведені на воєнний станабо залучені до проведення антитерористичної операції.

Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява про зупинення провадження у справі № 461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Такі правові висновки викладені у постанові КЦС ВС від 09.11.2022 у справі №753/19628/17.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

При цьому, за матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 09.12.2023 року за зареєстрованим місцем проживання у с.Марківське, Роменського району особисто отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та повістку про виклик до суду у підготовче судове засідання.

Також, 29.12.2023 року до канцелярії Роменського міськрайонного суду ОСОБА_1 особисто було подано клопотання про зупинення провадження у цивільній справі, особу якого було встановлено на підставі військового квитка серії НОМЕР_1 .

Як вбачається із копії довідки за підписом командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 за № 3295 від 24 грудня 2023 року, відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 24 лютого 2022 року. Військова частина переведена на військовий стан.

Зоною постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 є Роменська територіальна громада.

При цьому за матеріалами справи, а також із поданої суду довідки командира в/ч не було встановлено, що насьогодні відповідач ОСОБА_1 несе службу у військовій частині, що відповідно до закону переведена на воєнний стан, про те, що відаповідач виконує бойові завдання у зоні бойових дій та не перебуває у зоні постійної дислокації в/ч, а знаходиться у зоні бойових дій, що не є перешкодою для реалізації відповідачем прав та обов`язків сторони цивільного процесу особисто або із залученням свого представника.

Враховуючи вищенаведене, а зокрема те, що відповідач проходить військову службу у складі Збройних Сил України, однак територіально перебуває у місці дислокації військової частини та не виконує бойові завдання у зоні бойових дій, тому суд вважає відсутніми таку достатню сукупність підстав для зупинення провадження у даній справі до моменту припинення перебування відповідача на військовій службі.

Керуючись ст.251, 259, 260, 353 ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Роменського дочірнього агролісогосподарсьокого підприємства «Роменський агролісгосп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовити.

З повним текстом рішення суду сторони можуть ознайомитись у приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області 10 січня 2024 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає

Суддя Роменського міськрайонного суду Г. О. Цвєлодуб