ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1582/23 Номер провадження 22-ц/814/1866/24Головуючий у 1-й інстанції Мицик С.А. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30 січня 2024 року (час ухвалення судового рішення з 12:08:04 29 січня 2024 року до 30 січня 2024 року час не зазначений; дата виготовлення повного текста судового рішення 30 січня 2024 року) у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природнього газу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

установив:

У липні 2023 року АТ «ОГС «Полтавагаз» звернулось до суду з вказаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за надані послуги з розподілу газу у розмірі 7 219,32 грн, яка утворилася з 01 січня 2020 по 01 червня 2023 року.

В обґрунтування позову посилалося на те, що відповідач є побутовим споживачем послуг із розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , з яким укладений договір розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року за №2498 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1384/27829. Позивач виконує належним чином умови договору розподілу природного газу, проте відповідач ухиляється від сплати наданих послуг,

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 30 січня 2024 року позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Полтавагаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу у сумі 7 219,32 грн, компенсовано АТ «ОГС «Полтавагаз» за рахунок Держави витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд не дав належної оцінки його доводам, неправильно встановив фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Висновки суду першої інстанції про укладення між сторонами договору на розподіл природного газу суперечать фактичним обставинам і ґрунтуються на нормативних актах, які суперечать Конституції України і законам України.

Суд не дав належної оцінки тому факту, що створення і діяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, як і позивача у справі АТ «ОГС «Полтавагаз», є незаконним.

Стверджується, що суд першої інстанції при вирішенні спору мав діяти відповідно до ст.10 ЦПК України, зокрема приписів частини шостої цієї статті.

Звертається увага, що суд першої інстанції безпідставно не розглянув його зустрічний позов, не дав оцінки поданим ним доказам щодо показників лічильників газу.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що АТ «ОГС «Полтавагаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 15.06.2017 року №778 зі змінами внесеними Постановою НКРЕКП від 04.06.2019 №941, в межах території Полтавської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Полтавагаз», що оприлюднено на сайті Регулятора (а.с.25-27, 110-123, 125-126).

Згідно довідки АТ «ОГС «Полтавагаз» від 21.11.2023 № 03/66 ВАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» перейменоване в ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» (наказ № 232 від 26.07.2011). З 01.10.2014 у відповідності до рішення Наглядової ради від 30.08.2014 № 83 щодо закриття відокремлених підрозділів-управлінь по експлуатації газових господарств та створення на їх базі районів газопостачання, Глобинське управління по експлуатації газового господарства перейменовано у Глобинський район газопостачання. На виконання рішення річних Загальних зборів акціонерів ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» від 12.04.2019 наказом ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» від 16.05.2019 № 158 підприємство перейменовано і з 16.05.2019 отримало назву АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», а райони газопостачання перейменовано в управління експлуатації газорозподільної системи, зокрема, Глобинський район газопостачання перейменовано у Глобинське управління експлуатації газорозподільної системи. АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» є правонаступником ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» (а.с.108).

Згідно копії Наказу ВАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» від 06.06.2008 № 205-к «Про особовий склад» ОСОБА_2 затверджено начальником Глобинського УЕГГ з 09.06.2008 р. (а.с.109).

Відповідно до копії заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) ОСОБА_1 18.08.2016 уклав договір з позивачем в особі Глобинський район газопостачання ПАТ «Полтавагаз» (а.с.7).

Ознайомившись з умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 на офіційному сайті НКРЕКП, сайті ПАТ «Полтавагаз» в мережі Інтернет за адресою: http:www.poltavagaz.com.ua та в друкованому виданні Всеукраїнська громадсько-політична газета «Зоря Полтавщини» в редакції від 25.12.2015, споживач приєднався до умов договору за персоніфікованими даними: персональний ЕІК-код як суб`єкта ринку природного газу: 56ХМ26А04004088L; назва та опис об`єкта: ОСОБА_1 ; адреса об`єкта: АДРЕСА_1 ; величина приєднання потужності об`єкта: 10.493462; параметри лічильника газу: РЛ «Ямпіль», G-6, 1069286; група споживання: (15) ІНДИВІДУАЛЬНІ для комплексного споживання (індивідуальне опалення та приготування їжі та/або підігрів води), з опалювальною площею від 50 до 100 м.кв. включно; опалювальна площа: 68,3 м.кв.; кількість зареєстрованих осіб: 4; планові об`єми споживання газу у розрізі календарних місяців: січень (475), лютий (409), березень (324), квітень (135), травень (37), червень (31), липень (33), серпень (35), вересень (55), жовтень (205), листопад (343), грудень (458).

ОСОБА_1 не заперечує факт підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача).

За умов договору приєднання, який є публічним, послуга з розподілу природного газу - це послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача (п.1.4 договору).

05.02.2019 складено Акт № 4088 розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ ПАТ «Полтавагаз» і споживачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.124).

Згідно копії реєстру зняття показників газових лічильників 29.07.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , споживач ОСОБА_1 , показники газового лічильника 7 534 (а.с.8).

ОСОБА_1 визнає факт споживання природного газу, однак наполягає, що газ отримує від Нафтогазу на підставі відповідної угоди.

За будинком АДРЕСА_1 згідно картки абонента ОСОБА_1 , о/р НОМЕР_1 , обліковується заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за період з січня 2020 року по травень 2023 року у розмірі 7 219,32 грн. (а.с.6).

Згідно довідки виконавчого комітету Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 06.07.2023 за № 637/13-08 за адресою: АДРЕСА_1 , з 20.12.2013 зареєстрований ОСОБА_1 (а.с.32).

24.02.2023 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» з метою досудового врегулювання спору направило претензію боржнику з вимогою сплатити заборгованість за послуги з розподілу природного газу (а.с.10-11).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 , підписавши 18.08.2016 заяву-приєднання, висловив свою згоду та приєднався до умов публічного договору розподілу природного газу.

Заперечення відповідача щодо існування договірних зобов`язань, які з ним позивачем не погоджувалися, суд відхилив, оскільки такі твердження, фактично, зводяться до нерозуміння природи договору приєднання, який є публічним, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.03.2021 №904/2073/19, не звільняє від його виконання.

Відповідач скористався наданими позивачем послугами з розподілу природного газу, продовжуючи споживати природний газ, проте в порушення вимог закону та умов договору не сплачував за отримані послуги, за ним утворилась заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 01.06.2023 року становить 7 219,32 грн. Правильність розрахунку заборгованості відповідачем не спростована.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, перевіряючи доводи апеляційної скарги, керується такими міркуваннями.

Предмет спору у цій справі - вимога про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про ринок природного газу», який визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» встановлено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України (стаття перша Закону).

До сфери діяльності Регулятора належить, зокрема державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, утому числі діяльності з транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), надання послуг установки LNG, постачання природного газу (стаття друга Закону).

Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, зокрема, нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг (ч.2 статті третьої Закону);

Статтею 14 Закону встановлено, що Регулятор на своїх засіданнях, зокрема:

розглядає та приймає рішення з питань, що належать до його компетенції;

розглядає і схвалює в межах своїх повноважень проекти актів законодавства, пропозиції стосовно вдосконалення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг;

приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції;

розглядає справи щодо видачі ліцензій та дотримання суб`єктами господарювання ліцензійних умов, а також щодо застосування санкцій за порушення ліцензійних умов та законодавства з питань державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суміжних ринків (частина четверта);

Рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень Регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження.

Регулятор веде реєстр всіх прийнятих рішень та забезпечує вільний доступ до них на своєму офіційному веб-сайті у затвердженому ним порядку (частина шоста).

Рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття.

Інші рішення Регулятора набирають чинності з дня їх прийняття, якщо рішенням не встановлено більш пізній строк набрання чинності (частина сьома)

Рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг (частина дев`ята).

Відповідно до статті 17 Закону для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор, зокрема:

приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції;

розробляє та затверджує нормативно-правові акти, у тому числі:

ліцензійні умови провадження господарської діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг;

порядки контролю за дотриманням вимог законодавства у відповідній сфері регулювання та ліцензійних умов;

правила ринку, правила ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку та зміни до них відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії";

кодекси систем передачі та розподілу електричної енергії, газотранспортної та газорозподільних систем, кодекси газосховищ та установки LNG, підготовлені операторами, та ініціює внесення змін до них;

порядки (методики) приєднання до електричних, теплових, газових мереж, розрахунку плати за приєднання та фінансування послуг з приєднання;

порядок ліцензування видів господарської діяльності, державне регулювання яких здійснюється Регулятором;

затверджує типові та схвалює примірні договори відповідно до закону;

здійснює сертифікацію операторів системи передачі, газотранспортної системи та операторів газосховищ відповідно до встановленого ним порядку.

Отже, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, створена і провадить свою діяльність на підставі та у відповідності до Законів України «Про ринок природного газу», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

У межах повноважень, визначених зазначеними Законами Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, видала постанову №788 від 15 липня 2017 року, якою ПАТ «Полтавагаз» надано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території м. Полтава та Полтавської області (крім міст Кременчук, Лубни, Горішні Плавні, Лубенського, Пирятинського, Оржицького, Гребінківського, Гадяцького, Семенівського, Кременчуцького районів та села Радянське Кобеляцького району Полтавської області), де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ПО ГАЗОПОСТАЧАННЮ ТА ГАЗИФІКАЦІЇ «ПОЛТАВАГАЗ».

У межах повноважень, визначених Законами, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердила Кодекс газорозподільних систем (постанова від 30 вересня 2015 року №2494, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824) і Типовий договір розподілу природного газу (постанова від 30 вересня 2015 року № 2498, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1384/27829).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що зазначені нормативні акти не можуть бути застосовані до спірних правовідносин суперечать ЗУ «Про ринок природного газу» і ЗУ «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

Згідно ст.5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг.

Згідно п.1 ч.2 цієї статті виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

Згідно п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч.ч.1,2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Положеннями ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до п.1.3. Типового договору розподілу природного газу фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Наведене положення типового договору у частині підтвердження факта приєднання до його умов і виникнення у споживача обов`язку оплачувати фактично спожиті послуги узгоджується із сталою судовою практикою, згідно якої відсутність письмово оформленого договору із виконавцем послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані йому послуги (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18).

Суд першої інстанції надав правильну правову оцінку доводам відповідача, які, по суті, полягають у запереченні факта укладення із позивачем будь-якого договору, і обґрунтовано зазначив, що суть публічного договору полягає в тому, що споживач може отримувати послугу лише на умовах, які визначає сам виконавець у типовому договорі, а, враховуючи те, що відповідач підписав заяву-приєднання, споживав упродовж спірного періоду природний газ, проте не сплачував за послуги з розподілу природного газу, то заявлені вимоги є обгрунтованими.

Правильність розрахунку заборгованості відповідачем не спростована, надані ним скрін-шоти показників лічильників, не спростовують правильність нарахування оплати за послуги з розподілу газу.

Стосовно зустрічного позову слід зазначити таке.

Ухвалою суду першої інстанції від 13 липня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідачу роз`яснено його право подати зустрічний позов у 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали відповідно до ч.1 ст.193 ЦПК України (а.с.33).

Копію ухвали суду про відкриття провадження ОСОБА_1 отримав 21 липня 2023 року (а.с.37), останнім днем для подання зустрічного позову було 07 серпня 2023 року.

ОСОБА_1 подав зустрічний позов 22 листопада 2023 року (а.с.87), тобто поза межами строку, визначеного ухвалою суду, що має наслідком залишення позову без розгляду (ст.126 ЦПК України).

Суд окремого процесуального рішення з цього питання не ухвалив, проте у судовому засіданні 29 січня 2023 року (а.с.139 зворот) за участю сторін судом обговорено питання зустрічного позову і ОСОБА_1 погодився, щоб суд прийняв його (зустрічний позов) як заперечення на позов.

У рішенні суду першої інстанції надані обґрунтовані відповіді у тому числі на доводи, які викладені у зустрічному позові ОСОБА_1 , тому відсутні підстави вважати, що судом допущене порушення вимог процесуального закону, яке потягнуло ухвалення незаконного рішення по суті спору.

На переконання апеляційного суду, нормативні акти, якими врегульовані спірні правовідносини, не суперечать Конституції України та іншим законам України, зокрема ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», тому відсутні підстави для застосування приписів ст.10 ЦПК України, про що стверджується в апеляційній скарзі.

Інші доводи апеляційної скарги, враховуючи предмет спору і встановлені фактичні обставини, не є істотними і такими, що потребують детальних відповідей, у розумінні сталої практики Європейського суд з прав людини щодо застосування пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

В апеляційній скарзі відсутні посилання на істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 17 квітня 2024 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов