Справа № 373/2181/23
Номер провадження 2/373/107/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Керекези Я.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу № 373/2181/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду із позовом і просить стягнути із відповідача заборгованість за Кредитним договором № 873379916 від 29 жовтня 2020 року в розмірі 73350 грн 80 коп., в тому числі: основна сума боргу 15766 грн 38 коп., заборгованість за відсотками 57584 грн 42 коп. Крім того, просить стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Посилається на те, що 29 жовтня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 873379916. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого право вимоги за вищезазначеним Кредитним договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». Відповідно до Додаткової угоди № 28 до вищезазначеного Договору факторингу текст Договору було викладено в новій редакції. Згідно Реєстру боржників № 148 від 25 серпня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за вищезазначеним Кредитним договором. Згідно Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року право вимоги за Кредитним договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Згідно Реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року позивач набув право вимоги за Кредитним договором № 873379916 від 29 жовтня 2020 року на суму 73350 грн 80 коп., в тому числі заборгованість за основною сумою боргу 15766 грн 38 коп., заборгованість по відсотках 57584 грн 42 коп. Відповідачем умови Кредитного договору не виконуються, що стало причиною звернення до суду із даним позовом.

Представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою від 31 жовтня 2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке віг може подати в строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідач, які належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовими повідомленнями та особистим ознайомленням з матеріалами справи, не надано відзиву на позов, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Судом встановлено наступне.

29 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 873379916 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с.6-7). Договір був підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Кредит був наданий відповідачу в розмірі 2000 грн 00 коп. на строк 30 днів із сплатою 0,90 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Додатковою угодою від 30 жовтня 2020 року сума кредиту була збільшена на 3000 грн 00 коп. (а.с.16).

Додатковою угодою від 16 листопада 2020 року сума кредиту була збільшена на 450 грн 00 коп. (а.с.17).

Додатковою угодою від 17 листопада 2020 року сума кредиту була збільшена на 1200 грн 00 коп. (а.с.18).

Додатковою угодою від 01 грудня 2020 року сума кредиту була збільшена на 3000 грн 00 коп. (а.с.19).

Додатковою угодою від 10 грудня 2020 року сума кредиту була збільшена на 1000 грн 00 коп. (а.с.20).

Додатковою угодою від 12 грудня 2020 року сума кредиту була збільшена на 450 грн 00 коп. (а.с.21).

Додатковою угодою від 13 грудня 2020 року сума кредиту була збільшена на 400 грн 00 коп. (а.с.22).

Додатковою угодою від 14 грудня 2020 року сума кредиту була збільшена на 1300 грн 00 коп. (а.с.23).

Додатковою угодою від 15 грудня 2020 року сума кредиту була збільшена на 500 грн 00 коп. (а.с.24).

Додатковою угодою від 30 грудня 2020 року сума кредиту була збільшена на 550 грн 00 коп. (а.с.25).

Додатковою угодою від 04 січня 2021 року сума кредиту була збільшена на 2050 грн 00 коп. (а.с.26).

Додатковою угодою від 04 січня 2021 року сума кредиту була збільшена на 600 грн 00 коп. (а.с.27).

Додатковою угодою від 16 січня 2021 року сума кредиту була збільшена на 500 грн 00 коп. (а.с.28).

Додатковою угодою від 19 січня 2021 року сума кредиту була збільшена на 1800 грн 00 коп. (а.с.29).

Додатковою угодою від 21 січня 2021 року сума кредиту була збільшена на 300 грн 00 коп. (а.с.30).

Додатковою угодою від 25 березня 2021 року сума кредиту була збільшена на 500 грн 00 коп. (а.с.31).

Додатковою угодами від 27 листопада 2020 року, від 27 грудня 2020 року, від 27 січня 2021 року, від 25 лютого 2021 року, від 25 березня 2021 року, від 24 квітня 2021 року, від 24 травня 2021 року, від 24 червня 2021 року, строк, на який був наданий кредит, неодноразово продовжувався в зв`язку з неможливістю сплати ОСОБА_1 боргу за Кредитним договором (а.с.8-15).

Як вбачається зі позовної заяви, 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений Договір факторингу № 281118-01. Копія договору в якості доказу суду надана не була.

31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» була укладена Додаткова угода № 26 до вищезазначеного Договору факторингу (а.с.32-34), відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги, що зазначені в Реєстрах прав вимоги. Копія Реєстру прав вимоги до позовної заяви додана не була.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений Договір факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року (а.с.35-36).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 2 право вимоги за Кредитним договором № № 873379916 від 29 жовтня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було передано право вимоги за Кредитним договором № 873379916 від 29 жовтня 2020 року (а.с.37).

На підтвердження позовних вимог представником позивача поданий розрахунок заборгованості відповідача за Кредитним договором № 873379916 від 29 жовтня 2020 року (а.с.38), відповідно до якого заборгованість відповідача за Кредитним договором № 873379916 від 29 жовтня 2020 року станом на 31 серпня 2023 складає 733350 грн 80 коп., в тому числі:

-основна сума боргу 15766 грн 38 коп.;

-заборгованість за відсотками 57584 грн 42 коп.

Не можна визнати належним доказом на підтвердження факту переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за кредитним договором №873379916 від 29 жовтня 2020 року копію Додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року до Договору факторингу № 281118-01 від 28 листопада 2018 року. У даній Угоді відсутня будь-яка інформація про визначені вимоги і до яких саме боржників.

Відповідно до п.2.1 вищезазначеної Додаткової угоди згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Представником позивача не додано до Додаткової угоди Реєстру боржників, що не дає можливості встановити дійсність факту передачі вимоги з а Кредитним договором №873379916 від 29 жовтня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» Відсутня в матеріалах справи і копія Договору факторингу № 281118-01 від 28 листопада 2018 року, що був укладений задовго до укладення вищезазначеного Кредитного договору.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повідомлення відповідача про відступлення права вимоги та докази направлення такого повідомлення відповідачу за кожним із договорів факторингу.

Суд приймає до уваги подані представником позивача докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України)

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Враховуючи вищевикладене, відступлення права вимоги може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Як вбачається із поданих представником позивача доказів, право вимоги первісного кредитора (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») перейшло до правонаступника (ТОВ «Таліон Плюс») 28 листопада 2018 року, задовго до укладення Кредитного договору № 873379916 ( 29 жовтня 2020 року). Отже, за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року було здійснено передачу права невизначених вимог, поскільки на момент його укладення у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не тільки було відсутнє право вимоги до відповідача, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та відповідачем. За договором факторингу право вимоги є похідним від кредитного договору, тому договір факторингу не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги.

Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі Договору факторингу № 20102022 Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за Кредитним договором № 873379916, укладеним 29 жовтня 2020 року між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

У зв`язку з наведеним, хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17).

Правовідносини - одна з основоположних категорій права, структуру якої складають: учасники або суб`єкти правовідносин (особи, які беруть участь у правовідносинах); об`єкти правовідносин (немайнове або майнове благо, стосовно якого виникає певний зв`язок між суб`єктами правовідносин); зміст правовідносин (суб`єктивні цивільні права та суб`єктивні цивільні обов`язки їх учасників). Існування правовідносин неможливе за відсутності одного (або декількох) зі складових елементів їх структури.

Договір є однією з підстав виникнення правовідносин. Договір установлює суб`єктний склад конкретних правовідносин, а також їх зміст. При цьому визначення предмета договору (об`єкта, з приводу якого такий договір укладається) у його змісті виступає обов`язковою умовою для породження обумовлених договором правових наслідків.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача.

Дана позиція висловлена ВП ВС у постанові від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20. І хоча справа, яку розглядала ВП ВС, стосувалася інших правовідносин, суд вважає за можливе та доцільне взяти до уваги висновки, які стосуються лише підстав та умов заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт набуття ним права грошової вимоги відносно ОСОБА_1 за Кредитним договором № 873379916 від 29 жовтня 2020 року, і як наслідок, права звертатися до суду з даним позовом.

Відтак, із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 512, 514, 517, 519, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»», адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30; ;

відповідач ОСОБА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: Я. І. Керекеза