Справа № 141/301/16-ц
Провадження № 2/131/13/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 р.м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шелюховського М.В.,

за участю секретаря судового засідання Курман Ю.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Семенюка І.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на майно та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 20.10.2015 звернулася до Калинівського районного суду Вінницької області суду з позовом про розірвання шлюбу, відібрання дитини та визнання права спільної сумісної власності на майно.

06.11.2016 відкрито провадження у справі.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області 26.01.2016 роз`єднано позовні вимоги та виділено в самостійне провадження позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Ухвалою Калинівського районного суду від 25.01.2016 цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відібрання і повернення дитини та визнання права спільної сумісної власності на майно передано на розгляд до Оратівського районного суду Вінницької області.

Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 03.03.2016 задоволено клопотання позивача, виділено позовні вимоги про визнання права спільної сумісної власності на майно в окреме провадження.

Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 21.07.2016 заяву позивача про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на автомобіль марки «OPEL VIVARO», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .

На підставі розпорядження голови Оратівського районного суду Вінницької області від 05.04.2018 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 31 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу автомобіля недійсним та витребування з чужого володіння передано на розгляд до Іллінецького районного суду Вінницької області.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 08.09.2020 прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу від 06.01.2016 та визнання права власності на автомобіль до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на майно.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 15.02.2022 задоволено заяву представника позивача про зміну предмету позову шляхом викладення позовних вимог в редакції заяви, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 62899,65 грн. в якості грошової компенсації вартості належної їй частки у спільному автомобілі «OPEL VIVARO», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , колір «сірий».

На підставі заяви ОСОБА_4 від 11.04.2023 її позовні вимоги збільшено та закрито підготовче провадження у справі.

Так, в обгрунтування позовних вимог ОСОБА_4 позивач вказала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який було розірвано на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 02.02.2016. За час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 вони придбали автомобіль «OPEL VIVARO», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , колір «сірий».

Згідно договору купівлі - продажу від 06.01.2016 ОСОБА_2 відчужив зазначений автомобіль ОСОБА_3 .

Позивач вважає, що оскільки автомобіль належав їм з ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності у зв`язку з його продажом вона має право на компенсацію 1/2 вартості вказаного майна та з урахуванням заяви про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 86373,65 грн.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та просив визнати дійсним договір купівлі - продажу транспортного засобу від 06.01.2016 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , оформлений Територіальним сервісним центром 0542 РСЦ МВС у Вінницькій області, визнати за ним право власності на автомобіль «OPEL VIVARO», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , колір «сірий», визнати за ним право власності на вказаний транспортний засіб та скасувати заходи забезпечення цивільного позову у вигляді арешту вказаного майна.

В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_6 зазначив, що позивачем за первісним позовом оспорюється його право власності на автомобіль, який він придбав, як добросовісний набувач за у ОСОБА_2 за кошти надані йому його матір`ю ОСОБА_7 ..

Позивач за первинним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_4 та її представник адвокат Борусевич С.Й. в судове засідання не з`явилися, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, вимоги за первісним позовом підтримали повністю та просять їх задовільнити та відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його зустрічних позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовних вимог ОСОБА_4 не визнає повністю, просив у їх задоволенні відмовити в повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_3 задовільнити.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник адвокат Семенюк І.В. подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, вимоги за зустрічним позовом підтримали повністю, просили їх задовольнити та відмовити в задоволенні первісного позову ОСОБА_4 ..

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, з`ясувавши позицію сторін, заслухавши пояснення свідків повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.02.2013 зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

На підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 02.02.2016 року (т. 1 а.с. 106) вказаний шлюб було розірвано.

За час перебування в шлюбі за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності на автомобіль марки «OPEL VIVARO», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , колір «сірий», що підтверджується обліковою карткою № НОМЕР_3 від 18.12.2014 (т. 1 а.с.119).

Відтак, зважаючи на час набуття ОСОБА_2 автомобіля, вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, що резюмується з положеннями ч. 1 ст. 60 СК України.

Згідно копії договору купівлі - продажу транспортного засобу №0542/2016/13 від 06.01.2016 (т. 1 а.с. 152) оформленого Територіальним сервісним центром 0542 РСЦ МВС у Вінницькій області ОСОБА_2 продав належний йому автомобіль ОСОБА_3 за 117500,00 грн.

Згідно копії облікової картки № НОМЕР_4 від 06.01.2016 (т. 1 а.с. 153) здійснено перереєстрацію транспортного засобу марки OPEL модель VIVARO № кузова № НОМЕР_2 на нового власника - ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу.

Вирішуючи позовні вимоги за первісним позовом суд зважає на наступне.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України право власності особа здійснює незалежно від волі інших осіб, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Згідно вимог ч.ч. 1,2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

У відповідності до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як зазначив Верховний Суд у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 зазначені норми сімейного права визначають не тільки право спільної власності подружжя на майно, а при його відчуженні й розмір їх часток у цьому майні та презумпцію згоди одного з подружжя на укладання від його імені іншим подружжям договорів про відчуження майна.

Згідно ч 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Пунктами 88-90 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі 125/2157/19 Велика Палата виснувала, що сторони правочинів повинні діяти добросовісно й у випадку порушення цього обов`язку вони позбавляються захисту (стаття 13 ЦК України). Зазначене свідчить, що відчуження одним із подружжя спільного подружнього майна за ціною, нижчою за ринкову вартість цього майна, без згоди на таку вартість іншого з подружжя є порушенням права цього подружжя на мирне володіння своїм майном та отримання за нього справедливої ціни, а також є проявом недобросовісності відчужувача, що позбавляє останнього права виплатити компенсацію саме у визначеному договором розмірі.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним з подружжя проти волі іншого. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Він є сталим при вирішенні вказаного правового питання у спірних правовідносинах. Підстав для відступу від нього немає.

За замовленням позивача ОСОБА_4 ПП ЕНДЦ «Експертиза» 31.08.2019 складено висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 171Е-08/19 (т. 3 а.с.144, 145), згідно якого середня ринкова вартість технічно справного автомобіля OPEL VIVARO, 2006 року виробництва, станом на момент проведення даного дослідження складає 125799,30 грн.

У відповідності до висновку ПП ЕНДЦ «Експертиза» № 25Е-03/23 від 04.04.2023 (т. 4 а.с. 215-218), якого середня ринкова вартість технічно справного автомобіля OPEL VIVARO, 2006 року виробництва, станом на момент проведення даного дослідження складає 172747,30 грн.

Саме вартість автомобіля за вказаним висновком суд бере до уваги при визначенні розміру компенсації частки позивача ОСОБА_4 у спільному майні, як таку, що найбільш наближена до дати ухвалення судового рішення.

Позивач ОСОБА_4 має право на грошову компенсацію у розмірі 1/2 вартості відчуженого майна, тому з огляду на наведене, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 підлягають стягненню 86373,65 грн. (вісімдесят шість тисяч триста сімдесят три гривні 65 коп.) грошової компенсації вартості належної їй частки у спільному майні - автомобілі марки OPEL VIVARO, 2006 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 за зустрічним позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі - продажу транспортного засобу та визнання за ним права власності на автомобіль суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 392 ЦКУ власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу транспортного засобу №0542/2016/13 від 06.01.2016 (т. 3 а.с. 33) оформленого Територіальним сервісним центром 0542 РСЦ МВС у Вінницькій області ОСОБА_2 продав належний йому автомобіль ОСОБА_3 за 117500,00 грн. На виконання умов вказаного договору відбулася передача майна ОСОБА_3 та здійснено перереєстрацію транспортного засобу марки OPEL модель VIVARO № кузова № НОМЕР_2 на нового власника - ОСОБА_3 , що підтверджується копією облікової картки № НОМЕР_4 від 06.01.2016 (т. 3 а.с. 35), тобто позивач за зустрічним позовом набув право власності на автомобіль на підставах передбачених Законом.

Доказів невизнання права власності ОСОБА_3 на автомобіль відповідачами за зустрічним позовом матеріали справи не містять, тому заявлені ним позовні вимоги до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі - продажу транспортного засобу від 06.01.2016 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , оформленого Територіальним сервісним центром 0542 РСЦ МВС у Вінницькій області та визнання за ним права власності на автомобіль задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені нею судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 487,20 грн., які були сплачені нею при поданні позовної заяви.

При цьому в задоволенні вимог ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 її користь 1200 грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження відмовити слід відмовити, оскільки матеріали цивільної справи підтвердження понесення нею таких витрат не містять.

На підставі викладеного, керуючись, Керуючись ст. 12, 13, 141, 229, 264, 265, 273, 268, 280, 281 ЦПК України; ст. 57, 60, 61, 62, 69, 70, 71 СК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 86 373,65 грн. (вісімдесят шість тисяч триста сімдесят три гривні 65 коп.) грошової компенсації вартості належної їй частки у спільному майні - автомобілі марки OPEL VIVARO, 2006 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі - продажу транспортного засобу від 06 січня 2016 року - автомобіля марки OPEL модель VIVARO, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , укладеного між ОСОБА_3 та продавцем ОСОБА_2 та визнання права власності на автомобіль відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 487,20 грн. витрат зі сплати судового збору

В задоволенні вимог ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь 1200 грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 лютого 2024 року.

Позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

Відповідач за первісним/зустрічним позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_7 , РНОКПП НОМЕР_8 ;

Відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_9 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Суддя: