ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Прядкіна О.В., Чумак О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою голови комісії з припинення Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості Віктора Калашника

на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 17 травня 2023 року, постановлене суддею Кривич Ж.О.,

у справі за позовом Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и в:

23.12.2021 Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості (далі - Кременчуцький МРЦС) звернувся в суд із указаним позовом про стягнення з ОСОБА_1 незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 38 295,78 грн.

В обґрунтування вимог позову зазначає, що 28.01.2015 ОСОБА_1 звернулася до Кременчуцького МРЦС із заявою про надання їй статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю. У заяві остання стверджувала, що не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається та не отримує пенсію. Із підстав викладеного, відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» відповідачці було надано статус безробітної із подальшою виплатою допомоги по безробіттю.

На виконання вимог п.18 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення» Кременчуцьким МРЦС проведено розслідування страхового випадку відносно ОСОБА_1 та установлено, що у період перебування на обліку в центрі зайнятості з 28.01.2015 по 03.11.2015, одночасно вона працювала на ТОВ «КУА ОТП Капітал» з 01.09.2013 по 30.09.2015 на підставі договору доручення №36/2013 від 01.09.2013.

16.03.2021 наказом директора Кременчуцького МРЦС за №29 прийнято рішення про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у розмірі 38 295,78 грн. та надіслано їй повідомлення №279/16/50/2-21 із вимогою повернути безпідставно отримані кошті, яке було повернуто без вручення адресату. Оскільки наказ про повернення допомоги по безробіттю відповідачкою не оскаржувався, а сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю її отримувачем у добровільному порядку не повернута, просить захистити порушене право в судовому порядку згідно заявлених вимог позову.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 17.05.2023 позов Кременчуцького МРЦС про стягнення з ОСОБА_1 незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 38 295,78 грн. - залишено без задоволення.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що у діях відповідача не було наміру, спрямованого на незаконне отримання допомоги по безробіттю в порушення вимог ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Голова комісії з припинення Кременчуцького МРЦС Віктор Калашник оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування обставин справи, просить рішення скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

Зазначає, що при зверненні до центру зайнятості 28.01.2015 відповідачка була обізнана про наявність укладеної та нерозірваної цивільно-правової угоди про надання послуг (робіт) за винагороду. Наведене, на думку позивача, свідчить про свідоме приховування нею відомостей, які впливають на призначення та виплату допомоги по безробіттю, а також встановлення факту умисного подання недостовірних відомостей та зловживання своїми обов`язками.

Наголошує, що ОСОБА_1 надавала послуги ТОВ «КУА «ОТП Капітал» на підставі письмового договору доручення №36/2013 від 01.09.2013, відносини за яким були припинені з 01.10.2015 на підставі додаткової угоди від 30.09.2015. Таким чином, ОСОБА_1 на момент звернення до центру зайнятості не вважалася безробітною і не мала права на допомогу по безробіттю.

Просить врахувати позицію Верховного Суду, сформовану у справах №367/2095/17 від 04.04.2018, №464/9098/16-ц від 27.02.2019, №320/1267/16-ц від 30.10.2019, за змістом якої укладення застрахованої особою, яка має статус безробітної, цивільно-правової угоди є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю та відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Тоді як факт отримання чи неотримання відповідача коштів, у якості винагороди не змінює її обов`язку повідомити центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.353, ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Матеріалами справи установлено, що 28.01.2015 ОСОБА_1 звернулася до керівника Кременчуцького МРЦС із заявою про надання статусу безробітного, за замістом якої просить зареєструвати її як безробітну відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та призначити виплату допомоги по безробіттю у розмірі, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», з 8-го дня після реєстрації.

Інформує, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно.

Пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує.

Не є суб`єктом підприємницької діяльності.

Не отримує відповідно до законодавства: допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного (6-річного) віку; допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за: дитиною-інвалідом; інвалідом І групи; особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку; грошове забезпечення як батьки-вихователі дитячих будинків сімейного типу прийомні батьки; грошову допомогу по догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Не є членом особистого селянського господарства фермером або членом фермерського господарства не навчається на денній (очній) формі навчання.

Ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного що визначені законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»./а.с.8/

Згідно витягів із наказів про прийняті рішення по особі: ОСОБА_1 , наказом від 28.01.2015 №НТ150128 надано статус безробітного; наказом від 04.02.2015 №НТ150204 призначено допомогу по безробіттю, розпочато виплату допомоги по безробіттю; наказом від 15.09.2015 №НТ150915 перераховано виплати; наказом від 03.11.2015 №НТ151103 скорочено виплату допомоги по безробіттю, припинено виплати та припинено реєстрацію безробітних у зв`язку з поданням безробітним письмової заяви про відмову від послуг та про припинення реєстрації./а.с.10/

Відповідно до відповіді ТОВ «КУА «ОТП Капітал» від 15.02.2021 за вих. №КУА-10, відповідач ОСОБА_1 у вересні 2013 року надала послуги товариству згідно Договору доручення №36/2013, що підтверджується актом про надання послуг від 30.09.2013. Інших доходів від товариства вона не отримувала./а.с.16/

За змістом Акту №14 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним від 16.03.2021 установлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку у Кременчуцькому МРЦЗ з 28.01.2015 по 03.11.2015 та одночасно працевлаштована на ТОВ «КУА «ОТП Капітал» з 01.09.2013 по 30.09.2015 відповідно до договору цивільно-правового характеру №36/2013 від 01.09.2013; комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 не мала права на отримання статусу безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та на отримання допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»./а.с.11/

Наказом від 16.03.2021 №НТ 210317 Кременчуцьким МРЦЗ прийнято рішення повернути кошти у встановленому порядку відповідно до ч.3 ст.36 ЗУпЗДДССВБ./а.с.10/

Згідно розрахунку про стягнення допомоги по безробіттю щодо ОСОБА_1 за період з 28.01.2015 по 02.11.2015 склала 38 295,78 грн./а.с.12/

Листом від 16.03.2021 №279/16/50/2-21 ОСОБА_1 повідомлено про необхідність відшкодування коштів, виплачених їй як допомога по безробіттю у сумі 38 295,78 грн., який повернуто без вручення адресату з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою»./а.с.14-15/

Відмовляючи у задоволенні вимог позову, районний суд виходив із того, що у діях відповідачки не було наміру, спрямованого на незаконне отримання допомоги по безробіттю, оскільки до центру зайнятості вона звернулася 28.01.2015, у той час як договір з ТОВ «КУА «ОТП Капітал» було укладено 01.09.2013. При цьому послуги товариству за договором дорученням №36/2013 вона надала у вересні 2013 року, інших доходів від товариства не отримувала. Той факт, що договір доручення №36/2013 від 01.09.2013 передбачав можливість пролонгації, а також та обставина, що звіт про суми нарахування заробітної плати, доходу товариство подало до ДПС Голосіївського району міста Києва тільки 17.11.2015 та не повідомило про припинення відносин з 21.10.2015, суд визнав такими, що не спростовують того факту, що відповідач виконала доручення тільки у вересні 2013 року, за що отримала винагороду 30.09.2013.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з таких підстав.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до положень статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин другої, третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яка визначає права, обов`язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Пунктом 1 ч.1 ст.1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно з частиною першою зазначеної статті, не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

У цій справі, як на доказ недобросовісності набувача, позивач посилається на Акт №14 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним від 16.03.2021, яким установлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку у Кременчуцькому МРЦЗ з 28.01.2015 по 03.11.2015 та одночасно працевлаштована на ТОВ «КУА «ОТП Капітал» з 01.09.2013 по 30.09.2015 відповідно до договору цивільно-правового характеру №36/2013 від 01.09.2013.

Акт складено у відповідності до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства правці та соціальної політики України, ДПС України 13.02.2009 №60/62. Згідно із цим Порядком (п.2) розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Разом із цим, матеріали справи підтверджено, що наказом від 03.11.2015 ОСОБА_1 припинено виплату допомогу по безробіттю та припинено її реєстрацію як безробітної; доказів, що під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної була проведена перевірка достовірності даних, позивачем не надано, тоді як Акт №14 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним датований 16.03.2021, тобто більш ніж через 5 років після припинення реєстрації відповідачки як безробітної (за її заявою).

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, трудові відносини відповідачки із ТОВ «КУА «ОТП Капітал» передували її зверненню до центру зайнятості та набуття статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю. Протягом періоду її перебування на обліку як безробітної недостовірність даних позивачем встановлена не була. Тоді як той факт, що договір доручення №36/2013 від 01.09.2013 не був розірваний, а також та обставина, що звіт про суми нарахування заробітної плати, доходу товариство подало до ДПС тільки 17.11.2015, не спростовують того факту, що відповідачка виконала доручення у вересні 2013 року, за що отримала винагороду 30.09.2013, тобто до звернення в центр зайнятості.

При цьому колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, сформовану у справі №757/17820/17-ц від 24.04.2019, за змістом якої призначення указаної допомоги по безробіттю пов`язується саме із наявністю/відсутністю роботи (праці) в особи як можливості діяти. Необхідними умовами для визнання особи безробітною і для виплати відповідної грошової допомоги, є не формальне укладення цією особою цивільно-правової угоди на виконання певних послуг, а реальне зайняття певною діяльністю та отримання доходу (прибутку) від такої діяльності, який необхідний людині для забезпечення її фізичного існування.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачка отримувала дохід (прибуток) від ТОВ «КУА «ОТП Капітал» з 01.09.2013 по 30.09.2015 згідно договору цивільно-правового характеру №36/2013 від 01.09.2013, позивачем не надано, а тому за правилами ч.4 ст.12 ЦПК України він несе ризики настання наслідків із цим пов`язаних.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Кременчуцького МРЦЗ за недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та довільного тлумачення норм права на власну користь. Посилання позивача на обізнаність відповідачки при зверненні до центру зайнятості 28.01.2015 про наявність укладеної та нерозірваної цивільно-правової угоди про надання послуг (робіт) за винагороду не спростовують правильність висновків районного суду щодо відсутності в її діях наміру, спрямованого на незаконне отримання допомоги по безробіттю в порушення вимог ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Тоді як наведена позивачем практика Верховного Суду обов`язку щодо обов`язку застрахованої особи повідомити центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення, за встановлених фактичних обставин, застосуванню не підлягають та не звільняють центр зайнятості від обов`язку проводити перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлених обставин справи. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу голови комісії з припинення Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості Віктора Калашника - залишити без задоволення

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 17 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16.01.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді О.В. Прядкіна

О.В. Чумак