Справа № 156/395/24
провадження № 2-о/156/30/24
У Х В А Л А

22 квітня 2024 року сел. Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевська І.Є., вирішуючи питання про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі

за заявою ОСОБА_1 , представник - адвокат Свередюк Юлія Анатоліївна, заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 та ОСОБА_2

про встановлення факту перебування на утриманні,

в с т а н о в и в :

29.03.2024 року до Іваничівського районного суду Волинської області надійшла заява окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні сина ОСОБА_3 .

Ухвалою судді від 02.04.2024 року заяву окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні залишено без руху та надано заявнику строк десять днів з дня отримання копії такої ухвали для усунення зазначених недоліків.

17.04.2024 року на виконання вимог ухвали судді від 02.04.2024 року від представника заявниці ОСОБА_1 - адвоката Свередюк Юлії Анатоліївни надійшли письмові пояснення щодо недоліків, заява про виклик свідків та копії сповіщення про зникнення безвісти.

Вивчивши заяву окремого провадження, додані до заяви матеріали, письмові пояснення та додані до них документи, суддя дійшов такого висновку.

Представник заявниці адвокат Свередюк Ю.А. звернулася до суду із заявою окремого провадження про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні сина ОСОБА_3 , який, виконуючи бойове завдання поблизу населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області, зник безвісти. Встановлення такого факту необхідне заявниці для призначення та виплати їй частини грошового забезпечення військовослужбовця (її сина), як особі, яка перебувала на його утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до копії паспорта громадянки України ОСОБА_1 зареєстрованим місцем проживання з 08.12.2005 року такої є: с. Микулин колишнього Полонського району Хмельницької області (а.с.5).

Згідно з відповіддю № 518749 від 01 квітня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру підтверджується, що заявниця ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.38).

Представник заявниці адвокат Свередюк Ю.А. із заявою окремого провадження звернулася саме до Іваничівського районного суду Волинської області виходячи з того, що ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщена особа, може звертатись до суду за місцем свого фактичного місця проживання. При цьому до матеріалів заяви долучено копію довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Нововолинської міської міської ради від 12.04.2022 року № 751- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , в якій вказано, що зареєстроване місце проживання такої є: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_3 (а.с.6).

Згідно статті 1 ч.1 абз.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (стаття 4 ч. 1, 2 Закону). Частиною першою статті 5 Закону визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509, зі змінами, регулює як механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, так і облік даних про внутрішньо переміщених осіб, включених до Єдиної інформаційної бази, у тому числі, містить дані про фактичне місце проживання/перебування таких особи, які по суті являють собою реєстрацію фактичного місця проживання/перебування цих особи у зв`язку із тимчасовою окупацією частини території України, на якій була проведена реєстрація місця проживання/перебування осіб до їх переселення до інших регіонів країни. У зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265 втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру». Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад" прийнятий Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), згідно пункту 4 якого визначено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

На період тимчасової окупації територій у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя положення частини першої статті 4 Закону України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні не поширюється на осіб, місце проживання яких зареєстроване у житлі, що розташоване на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання. Особа, місце проживання якої зареєстроване у житлі, що розташоване на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання за межами тимчасово окупованої території України без внесення будь-яких відміток до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки. Відомості про зареєстроване місце проживання такої особи у житлі, що розташоване на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, вносяться до реєстру територіальної громади, яка здійснила відповідну реєстраційну дію за межами тимчасово окупованої території може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання за межами тимчасово окупованої території України без внесення будь-яких відміток до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки. Таким чином, переселенці, які покинули домівки внаслідок бойових дій та окупації місць їх постійного проживання, можуть звертатися з позовами до судів в районах тимчасового перебування. Якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як внутрішньо переміщена особа, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування. Отже, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи можна визнати документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача при визначені підсудності розгляду справ за ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд має враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (постанова Верховного Суду від 29 липня 2019 у справі №409/2636/17).

Разом з тим, згідно з відповіддю Управління соціальної та ветеранської політики Нововолинської міської ради (УСВП Нововолинської міської ради) № 1310/05-05/2-24 від 08.04.2024 року, згідно з даними ІСОІ ВПО, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала на обліку внутрішньо переміщених осіб в Нововолинській міській територіальній громаді з 12.04.2022 року та була знята з обліку 17.10.2023 року за особистою заявою (а.с.48).

Згідно практики судів, а також роз`яснень Верховного Суду з питання щодо підсудності цивільних справ за участі внутрішньо переміщених осіб, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як внутрішньо переміщена особа, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування, але якщо такої довідки у переселенця немає, тобто особа з тих чи інших причин не зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа, але все ж хоче подати позов у суд, то у такому випадку позов у найближчий суд особа подати не зможе.

Таким чином, ОСОБА_1 не може звертатись до суду за місцем свого фактичного місця проживання/перебування, оскільки з 17.10.2023 року не перебуває на обліку Нововолинської міської територіальної громади як внутрішньо переміщена особа.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Розгляд і вирішення справи неповноважним судом, зокрема внаслідок порушення правил визначення підвідомчості та підсудності, є підставою для скасування навіть правильного за суттю рішення суду.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень», застосування практики Європейського суду з прав людини, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається належний суд, тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу. Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, другої статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно ч.1 ст.379 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції /підсудності/.

За наведених вище обставин, враховуючи недопустимість порушення правил щодо підсудності, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану цивільну справу, суд, до якого направлено справу з порушенням правил підсудності, позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, не допускаючи спору про підсудність справ між судами, керуючись ст. 295 ЦПК та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суддя дійшов висновку про необхідність направлення справи за підсудністю Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області за зареєстрованим місцем проживання заявниці.

Керуючись ст. 27, 31, 187, 258-260, 353 ЦПК України суддя, -

у х в а л и в :

Матеріали цивільної справи, подані в порядку окремого провадження, за заявою ОСОБА_1 , представником якої є адвокат Свередюк Юлія Анатоліївна, заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні передати за підсудністю на розгляд Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області (вулиця Героїв Небесної Сотні, 30, м. Шепетівка, Хмельницька область, 30400).

Копію ухвали направити заявниці та її представнику.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Передача справи на розгляд іншого суду здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя І.Є. Малюшевська