ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/567/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №708/1378/23 Категорія: 301030500 Акулов Є.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Сіренка Ю.В.

секретарНовицька Н.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»;

особа, що подала апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 17 січня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зняття обтяження з об`єкту нерухомого майна,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Державний ощадний банк України» про зняття обтяження з об`єкту нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником нерухомого майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належного останній на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори, 04.10.2023 року, за реєстровим № 943.

Під час оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , їй стало відомо, що на все нерухоме майно померлого накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно і мається запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження 4895266, зареєстрований 28.04.2007 року реєстратором: Чигиринською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Ощадного банку м. Чигирин, без номера, (додаткові дані: архівний номер 203040CHERKASY251, архівна дата 21.04.2000, дата виникнення: 20.10.1992 року, № реєстра: 104942-160, внутр. № 3D01А03625 F1572А8348, коментарий: с. 36-16.

Відповідно до повідомлення (відповіді) завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори від 11.10.2023 року № 549/01-16, позивачу рекомендовано для вирішення питання щодо зняття заборони з будинку звернутися до суду, оскільки документи, на підставі яких здійснено внесення відомостей про заборону, у Чигиринській державній нотаріальній конторі не зберігаються. Крім того, кредитор, не звертався до Чигиринської державної нотаріальної контори з повідомлення про погашення позики разом із оригіналом кредитного договору або договору застави.

Згідно довідки від 05.10.2023 року за № 258, виданої філією Черкаського обласного управління ТВБВ№10023/01 АТ Державний ощадний банк України, у померлого ОСОБА_2 немає відкритих кредитних договорів, заборгованість відсутня.

Оскільки ніякої заборгованості немає, а наявність запису порушує права позивача, як власниці спадкового майна, просить зняти зазначену заборону.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 17 січня 2024 року позов задоволено.

Знято обтяження у вигляді накладеної заборони на нерухоме майно з об`єкта нерухомого майна, - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження 4895266, зареєстрований 28.04.2007 року реєстратором: Чигиринською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Ощадного банку м. Чигирин, без номера, (додаткові дані: архівний номер 203040CHERKASY251, архівна дата 21.04.2000, дата виникнення: 20.10.1992 року, № реєстра: 104942-160, внутр. № 3D01А03625 F1572А8348, комментарий: с. 36-16.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. судових витрат у справі.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки позивач є власником майна за законом, будь-яка заборгованість перед банком відсутня, а нотаріус не має правових підстав зняти наявну заборону, а також враховуючи, що іншим шляхом позивач захистити своє конституційне право не має можливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо припинення обтяження та зняття заборони (арешту) з жилого будинку шляхом ухвалення судового рішення є належним способом захисту, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам законності та обґрунтованості, не підтверджені матеріалам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме АТ «Ощадбанк» є зобов`язаною особою щодо зняття оскаржуваного обтяження і особою, що порушила права позивача, в тому числі право власності. Зазначаючи про те, що відповідач не вчиняв жодних дій щодо реєстрації оскаржуваного обтяження, вказує, що є неналежним відповідачем у справі. Вважає, що належним відповідачем у справі є нотаріус, який наділений повноваженнями на вчинення нотаріальної дії щодо зняття заборони відчуження об`єкта нерухомого майна.

Також звертає увагу на те, що оскаржуване позивачем обтяження виникло на підставі повідомлення б/н, Ощадний банк м. Чигирин, тоді як у ЄДРПОУ відсутній Ощадний банк м. Чигирин, такої юридичної особи або структурного підрозділу юридичної особи не існує. Крім того, в державних реєстрах відсутні відомості про те, що оскаржуване обтяження накладено в інтересах АТ «Ощадбанк».

Зазначає, що обтяження на житловий будинок виникло раніше запису про державну реєстрацію права власності, тобто ще до виникнення у позивача права власності на житловий будинок. Крім того, об`єктом обтяження визначено будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в той час як позов подано щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , отже виникає питання чи є вказані об`єкти одним і тим самим нерухомим майном.

Також наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того на підставі яких документів нотаріусом було внесено до реєстру відомості про обтяження та на підставі чого нотаріусом було внесено в Реєстр оскаржуваний запис, хто подав таку інформацію, що було в ній зазначено та згідно яких документів. Дані обставини впливають на визначення того чи були порушені права позивача та саме ким.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Вказує, що нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право. Відповідачем у таких спорах є особа, на користь якої було накладено обтяження, тобто АТ «Державний ощадбанк України» є належним відповідачем у справі.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори 04.10.2023 року, за реєстровим № 943, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.10.2023 року, номер запису про право власності № 51990637, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 080 згідно Витягу з Державного реєстру речових прав № 349146226 від 04.10.2023 року державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори (а.с. 11, 13).

На підставі ст. 1261 ЦК України заявниця є спадкоємцем майна, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Чигиринським відділом ДРАЦС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУМЮ(м.Київ), 28.10.2022 року (а.с.3), яка оформила спадкові права відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 356834772 від 04.12.2023 року, на зазначене нерухоме майно накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження реєстраційний номер обтяження 4895266, зареєстрований 28.04.2007 року Чигиринською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Ощадного банку м. Чигирин, без номера, (додаткові дані: архівний номер 203040CHERKASY251, архівна дата 21.04.2000, дата виникнення: 20.10.1992 року, № реєстра: 104942-160, внутр. № НОМЕР_2 , комментарий: с. 36-16, власник якого ОСОБА_2 (а.с.19-21).

Згідно Довідки від 05.10.2023 року за № 258 виданої філією Черкаського обласного управління ТВБВ№10023/01 АТ Державний ощадний банк України у померлого ОСОБА_2 немає відкритих кредитних договорів, заборгованість відсутня заборгованість (а.с. 14).

Відповідно до повідомлення (відповіді) завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори від 11.10.2023 року № 549/01-16, заявнику рекомендовано для вирішення питання щодо зняття заборони з будинку звернутися до суду, оскільки документи, на підставі яких здійснено внесення відомостей про заборону, у Чигиринській державній нотаріальній конторі не зберігаються (а.с.15).

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст. ст.316,317,319,321 ЦК України.

Вимоги ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України передбачають, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частинами 1, 2 ст. 321, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з арештом нерухомого і рухомого майна, що унеможливлює вільно володіти, користуватись та розпоряджуватись ним. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV, державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з п.5 Глави 15 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 року, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з забуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Слід зазначити, що обтяжувач самостійно не звертався до нотаріуса, державного реєстратора про припинення обтяження.

Та оскільки між сторонами відсутні будь-які правовідносини, що підтверджується інформацією викладеною в довідці від 05.10.2023 року за № 258, виданої філією Черкаського обласного управління ТВБВ№10023/01 АТ Державний ощадний банк України про те,що у померлого ОСОБА_2 немає відкритих кредитних договорів, заборгованість відсутня, то за цих обставин наявна в Єдиному реєстрі заборона відчуження об`єкту нерухомого майна накладена нотаріусом, може бути припинена останнім на підставі рішення суду, що відповідатиме інтересам позивача.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині визначення його неналежним відповідачем, суд вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Пунктом 9 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що до компетенції нотаріусів належить накладення та зняття заборон щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, що підлягають державній реєстрації.

Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно п. п. 5.1. п. 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

В Єдиному реєстрі відчудження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження майна (будинку) за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до даних згаданого реєстру підставою обтяження є повідомлення б/н, Ощадний банк, м. Чигирин.

Тобто заборона накладена в інтересах (за повідомленням) відділення Ощадбанку , яка на той час була структурним підрозділом відповідача.

Враховуючи викладене, норми ЗУ «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, положення ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначене обтяження може бути знято за повідомленням (листом, заявою) відповідача, так як було накладено в його інтересах та за його повідомленням, чинне законодавство не надає права будь-якому реєстратору, в тому числі і нотаріусу, самостійно зняти дане обтяження без відповідного повідомлення (листа) відповідача. В даному випадку нотаріус (державний реєстратор) не має правових підстав для зняття заборони з будинку, оскільки вищезазначене повідомлення від відповідача до нього не надходило. На даний час не існує невиконаних кредитних зобов`язань позивача або його померлого ОСОБА_2 перед АТ «Ощадбанк», як особою, в інтересах якої накладено обтяження. Тому існування заборони порушує охоронювані законом майнові права позивача на розпорядження майном, а тому встановлене обтяження підлягає припиненню. При цьому, саме бездіяльність АТ «Ощадбанк», як особи, в інтересах якої накладено обтяження, щодо ненаправлення відповідного повідомлення (листа) нотаріусу (державному реєстратору) про скасування запису про обтяження призвело до порушення прав позивача щодо неможливості розпорядження належним їй майном.

Крім того, пунктом 2 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

За таких обставин, заперечення представника АТ "Державний ощадний банк України" про те, що банк не є належним відповідачем у справі є необґрунтованими та безпідставними.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що об`єктом обтяження визначено будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в той час як позов подано щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до розпорядження голови Черкаської ОДА від 18.05.2016 № 245 « Про перейменування об`єктів топоніміки Черкаської області» вулицю Піонерська у м. Чигирин Черкаської області перейменовано на вулицю Вільного козацтва.

Інші доводи наведені в обгрунтування апеляційної скарги суттєвими не являються та не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, яке б призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає до залишення без задоволення, а судове рішення без змін.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, а доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 17 січня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зняття обтяження з об`єкту нерухомого майна залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді