РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/10385/23

Провадження № 22-ц/4815/367/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство "Сенс Банк",

відповідач ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_4 ,

третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог

щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської

міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 січня 2024 року (ухвалене у складі судді Левчука О.В., повний текст рішення суду складено 11 січня 2024 року) у справі за позовом Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про визнання такими що втратили право користування майном, -

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року АТ "Сенс Банк" звернулося до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради з позовом про визнання такими що втратили право користування майном.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що АТ "Сенс Банк" на підставі ст. 37 Закону України "Про іпотеку" оформлено право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого до позовної заяви долучено довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вказана квартира належала на праві власності відповідачам.

Правовою підставою для реєстрації права власності позивачем на дану квартиру є відповідне застереження в п.п.4.5.3 договору іпотеки від 03.09.2008 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпеченого зобов`язання.

У зв`язку із вказаним, позивач звертався до відповідачів з вимогою звільнити квартиру, однак вимога виконана не була.

Просили суд визнати такими, що втратили право користування квартирою, загальною площею 66,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 січня 2024 року у задоволенні позову Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про визнання такими що втратили право користування майном відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач, заявивши вимогу про виселення відповідачів із предмета іпотеки, не вказав у позовній заяві іншого постійного жилого приміщення, яке відповідно до вимог статті 109 ЖК УРСР повинно надаватися відповідачам одночасно з їх виселенням, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Іпотекодержатель, як потенційний (у разі невиконання боргових зобов`язань, забезпечених іпотекою) новий власник спірного житлового приміщення, мав об`єктивну можливість знати про наявність прав відповідачів на користування спірною квартирою і при набутті права власності мав усвідомлювати, що відповідачі мають зареєстроване місце проживання у квартирі й право користування житлом.

Позбавлення малолітньої дитини права користування житловим приміщенням може відбуватися лише при наявності попереднього дозволу органу опіки та піклування. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі за №206/402/18 від 16 грудня 2020 року.

Не погоджуючись із рішенням суду, АТ "Сенс Банк" оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі вказує, що позивач не заявляв вимоги про виселення, а заявляв вимогу про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом у зв`язку з втратою права власності.

Малолітня ОСОБА_3 зареєстрована в житловому приміщенні після укладення договору іпотеки.

АТ "Сенс Банк" не надавав своєї згоди на реєстрацію в предметі застави неповнолітньої особи.

Фактично малолітня не має майнових прав на нерухоме майно, що перебуває у власності позивача.

Наявність реєстрації відповідачів в належному на праві власності позивачу житловому приміщенні, відповідно до норм чинного законодавства України, створює перешкоди у реалізації власником квартири права на вільне розпорядженгнч належним йому майном.

Єдина можливість зняти зазначені обмеження з реалізації власником своїх прав це зняття з реєстраційного обліку відповідачів з квартири шляхом визнання їх такими, що втратили право користування квартирою та зняття їх з реєстраційного обліку, що за відсутності добровільної згоди на це відповідачів, можливо виключно в судовому порядку.

Оскільки жоден з відповідачів не є власником квартири, надалі проживаючи там без будь-яких правових підстав, фактично порушують законні права власника АТ "Сенс Банк", а отже підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що належить на праві приватної власності банку.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

У судове засідання суду апеляційної інстанції 14 березня 2024 року сторони не з`явилися, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 04 квітня 2024 року. Виклик сторін здійснено шляхом надіслання повісток на їх поштові адреси, а також додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Рівненського апеляційного суду.

Однак, належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду сторони повторно не з`явилися у судове засідання, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. Від сторони позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.09.2008 року між АКБ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №738/84-Д (далі - кредитний договір), за умовами якого банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 15 000 (п"ятнадцять тисяч) доларів США 00 центів на строк з жовтня 2008 року по вересень 2023 року.

За змістом п. 1.2. кредитного договору, кредит надається позичальнику на наступні цілі: на споживчі потреби.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, від 03.09.2008 між АКБ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір №738/84-Д-2 (далі - іпотечний договір), за умовами якого іпотекодавці передали в іпотеку іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_3 .

За змістом п. 1.1. іпотечного договору, право власності Іпотекодавців на предмет іпотеки підтверджується:

- на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.07.1998 року Департаментом міського господарства Рівненської міської ради, згідно з наказом від 09.07.1998 року №269, зареєстрованого відповідно до реєстраційного запису на правовстановлюючому документі, вчиненого Комунальним підприємством "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, за реєстровим номером 24344410, записано в реєстраційну книгу за №121-256-33906.

АТ "Альфа-Банк" є правонаступником прав та обов`язків АТ "Укрсоцбанк".

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.01.2022 №295318079, за АТ "Альфа Банк" було зареєстровано право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

12.08.2022 року АТ "Альфа-Банк" позачерговими загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну найменування банку з АТ "Альфа-Банк" на АТ "Сенс Банк"

У квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані відповідачі у цій справі, що підтверджується листом Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради від 08.07.2022 року № Я-98/01-16 (а.с. 27).

23.01.2023 року позивач направив відповідачам вимогу про добровільне виселення (а.с. 29-31).

Висновком служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради від 17 листопада 2023 року № 01-16/465 визначено, що визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_3 , може призвести до порушення житлових прав малолітньої особи (а.с. 78).

Як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві позивачем допущено описку - помилково зазначено номер будинку по АДРЕСА_4 , в той час як правильним є номер 5, що підтверджується іпотечним договором № 738/84-Д-2 від 03 вересня 2008 року, відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та іншими наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У частинах першій, другій статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов - це вимога власника про усунення перешкод. Тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння. Негаторний позов може вчинятися тоді, коли майно не вибуває з володіння власника, тобто при порушенні насамперед такої правомочностей власника, як користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

За змістом частини другої статті 40 Закону України "Про іпотеку" та частини третьої статті 109 ЖК України після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду (частина друга статті 109 ЖК України).

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (частина перша статті 264 ЦПК України).

У справі, що переглядається в апеляційному порядку встановлено, що АТ "Сенс Банк" станом на час розгляду справи є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі на вимогу власника добровільно квартиру не звільняють, чим чинять перешкоди позивачу у користуванні і розпорядженні квартирою, яка була предметом іпотеки.

Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в житловому приміщенні після укладення договору іпотеки.

АТ "Сенс Банк" не надавав своєї згоди на реєстрацію в предметі застави неповнолітньої особи.

Реєстрація місця проживання неповнолітньої особи з порушеннями вимог закону та договору іпотеки у квартирі, яка є предметом іпотеки, не може використовуватися учасниками цивільного обороту з метою уникнення звернення стягнення на предмет іпотеки та подальшого його продажу для погашення боргу.

Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи спір у подібних правовідносинах, у постанові від 22.03.2023 у справі № 361/ 44/81/19 вказала: "Разом з тим, і суд першої інстанції, і апеляційний суд встановили, що ОСОБА_1 вселилася до житлового будинку, який є предметом іпотеки, після укладення договору іпотеки без дозволу іпотекодержателя. Згідно з вимогами частини третьої статті 9 Закону № 898-IV іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема, відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Тобто вселення ОСОБА_1 у спірний житловий будинок відбулося всупереч вимогам договору іпотеки та прямій забороні, що міститься у Законі № 898-IV. Реєстрація місця проживання з порушеннями вимог закону та договору іпотеки доньки іпотекодавця ОСОБА_1 у житловому будинку, який є предметом іпотеки, не може використовуватися учасниками цивільного обороту з метою уникнення звернення стягнення на предмет іпотеки та подальшого його продажу для погашення боргу. З урахуванням викладеного наявні обґрунтовані підстави для задоволення позову про виселення ОСОБА_1 із житлового будинку на АДРЕСА_1 та скасування реєстрації її місця проживання".

Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності із нормами закону, беручи до уваги судову практику Верховного Суду, апеляційний суд приходить до переконання про те, що наявність осіб, зареєстрованих у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки, без згоди позивача, порушує його права як власника вказаного нерухомого майна.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Натомість порушення умов договору іпотеки дозволяє боржнику за договором позики уникнути виконання своїх зобов`язань, адже призводить до неможливості реалізації з метою задоволення вимог кредитора предмету іпотеки, яким ця позика забезпечена.

За вказаних обставин позов Акціонерного товариства "Сенс Банк" підлягає до задоволення: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , необхідно визнати такими, що втратили право користування квартирою, загальною площею 66,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Ураховуючи те, що судом неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про визнання такими що втратили право користування майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовна заява та апеляційна скарга Акціонерного товариства "Сенс Банк" підлягають до задоволення, тому з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 підлягає до стягнення на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" судовий збір, сплачений за розгляд справи судом першої інстанції, у розмірі 2684 грн: по 894,66 грн з кожного, та за розгляд справи судом апеляційної інстанції 4026 грн: по 1342 грн з кожного.

На підставі ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16, ч. 1, 2 ст. 319, ст. 391 ЦК України, ст. 40 Закону України "Про іпотеку", керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк" задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 січня 2024 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про визнання такими що втратили право користування майном задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування квартирою, загальною площею 66,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" судовий збір, сплачений за розгляд справи судом першої інстанції, у розмірі 2684 грн: по 894,66 грн з кожного, та за розгляд справи судом апеляційної інстанції 4026 грн: по 1342 грн з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.