Справа № 2-6114/10
Провадження № 4-с/761/74/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Пономаренко Н.В., вирішуючи питання про відкриття провадження по скарзі ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк», Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) МЮ України на дії/бездіяльність органу примусового виконання, -

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк», Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) МЮ України на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 10.01.2024 року вказана скарга розподілена для розгляду судді Пономаренко Н.В.

Разом з тим, вивчивши подане подання (заяву), суд вважає, що воно не відповідає вимогам ст.ст. 175, 183 ЦПК України.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.

Вимоги статті 447 ЦПК України, на які посилається скаржник, передбачають право сторони виконавчого провадження звернутися із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи в межах положень Розділу VII ЦПК України щодо здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Ч.1 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Так, як передбачено ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

При цьому, згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6, відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такий строк є процесуальним, може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Звертаючись зі скаргою до суду, заявником не зазначено, коли вона дізналася повинна була дізнатися про порушення її права свободи, що в свою чергу, позбавляє суд можливості встановити чи дотримався заявник при зверненні до суду вимог, передбачених положеннями ст. 449 ЦПК України.

Таким чином, для можливості вирішити питання щодо дотримання заявником строків звернення до суду із скаргою передбачених положеннями ст. 449 ЦПК України, заявнику необхідно вказати, коли вона дізналась про порушення її права свободи, а також необхідно надати докази для підтвердження таких тверджень.

Крім того, відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява серед іншого повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Натомість, скаржником, всупереч п. 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, в скарзі не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, щодо себе так і заінтересованих осіб.

Так, згідно п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна повинна містити: зміст позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

При цьому, зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_1 просить зобов`язати Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) МЮ України в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 зняття арешту та виключити запис з Єдиного реєстру боржників відносно - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Так, згідно ст. 2 Розділу І положення про автоматизовану систему виконавчого провадження затвердженого наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 № 2432/5 єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Разом з тим, вказана вимоги не міститься реквізитів застосованого арешту зобов`язати зняти який просить заявник, а також відсутні будь-які реквізити запису в Єдиному реєстрі боржників виключити запис з якого просить позивач.

Таким чином, скаржнику на виконання недоліків необхідно визначитись із прохальною частиною вказаного скарги.

Окрім того, згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Заявником ОСОБА_1 у тексті скарги не викладено обставини, якими він обґрунтовує вимогу скарги в частині зобов`язати Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) МЮ України виключити запис з Єдиного реєстру боржників відносно - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини, щодо взагалі наявності вказаного запису в Єдиному реєстрі боржників.

Згідно вимог п. 10 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На виконання п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заявнику необхідно надати підтвердження, що нею не подано іншої скарги із цим же складом учасників з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України, до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Невиконання вимог ч.2 ст. 183 ЦПК України унеможливлює розгляд скарги у строк, встановлений ст. 447 ЦПК України.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення ст. 121 ЦПК України.

Оскільки скарга містить ряд недоліків, скаржнику (заявнику) на виконання вищевказаних положень чинного законодавства необхідно усуну вищевикладені недоліки скарги та надати суду виправлену редакцію скарги та надати докази надіслання (надання) копій скарги іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, як ий не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України, передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Разом із тим, суд роз`яснює, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 177, 185, 259-261, 450 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк», Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) МЮ України на дії/бездіяльність органу примусового виконання, - залишити без руху і надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити заявнику, що у разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: