Справа №351/2460/23
Номер провадження №2/351/146/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Калиновського М.М.,

за участі секретаря - Григоращук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Снятинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася у суд із позовом до Снятинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування уточнених позовних вимог вказала, що на праві спільної сумісної власності членів колгоспного двору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках належав житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали вище зазначені особи, а отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Рішенням Снятинського районного суду від 18.08.2010р. за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкоємцем майна за заповітом стала позивачка по справі ОСОБА_1

27 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , однак останній було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у позивача відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності спадкодавців на частки вище згаданого будинку, а тому ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивачки подав до суду заяву в якій просив розглянути цивільну справу у порядку письмового провадження.

Представник Снятинської міської ради подав до суду заяву, в просив розгляд справи здійснити без участі представника та на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З свідоцтва про смерть виданого на ОСОБА_4 слідує, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З свідоцтва про смерть виданого на ОСОБА_3 слідує, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно заповіту, який посвідчений 15.05.2020р. секретарем виконавчого комітету Видинівської сільської ради Снятинського району Калитчук Л.А., ОСОБА_3 , 1943 р.н. все своє майно заповіла ОСОБА_1 .

Рішенням Снятинського районного суду від 18.08.2010р. за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 .

З довідки виданої Снятинською міською радою від 11.07.2023р. №478 слідує, що станом на 15.04.1991р. у господарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_2 ( померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого мана щодо об`єкта нерухомого майна, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

З довідки від 27.06.2022 р. №590/02-14 виданої державним нотаріусом першої Снятинської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживав в с. Видинів Снятинського району спадкова справа не заведена. Спадкоємцем на все майно за законом була дружина померлого ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

З довідки від 27.06.2022 р. №591/02-14 виданої державним нотаріусом першої Снятинської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживала в с. Видинів Снятинського району спадкоємцем за заповітом на все майно є ОСОБА_1 , 1974 р.н., що проживає в с. Видинів Коломийського району.

Постановою державного нотаріуса першої Снятинської державної нотаріальної контори від 27.06.2022р. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , які належали померлій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якого була дружина ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що відсутність свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок не є підставою відмови у захисті права позивача.

Вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що єдиним спадкоємцем спірного майна є позивачка, яка має намір прийняти спадщину, відсутність правовстановлюючого документу не є підставою для відмови в позові, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачка, набула право власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ