Справа № 404/7798/23
Номер провадження 2/404/1833/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом їх зменшення

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року до Кіровського районного суду м. Кіровограда звернувся з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом їх зменшення.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у нього перебувають на утриманні троє дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 09 листопада 2012 року по справі № 2307/1705/12, з нього на користь ОСОБА_8 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 01 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 28 липня 2015 року по справі № 135/495/15-ц, з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 16 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда від 24 липня 2023 року по справі № 405/3628/23, з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 24 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Оскільки наказне провадження не передбачає дачу пояснень до вирішення справи, він був поза населеним пунктом проживання у зв`язку з тим, що перебуває на лікуванні через отримання поранення під час проходження військової служби та був позбавлений можливості вказати, що в нього на утриманні перебувають ще двоє дітей і в такому разі 1/4 частина від доходу не є справедливим розміром аліментів, враховуючи наявність на утриманні ще двох дітей.

Вказував, що станом на сьогоднішній день відносно нього проводяться стягнення аліментів на утримання трьох дітей у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на кожну дитину, що передбачає стягнення 75% доходу на їх утримання та навіть протирічить нормам Сімейного Кодексу щодо загального розміру аліментів в залежності від кількості дітей, (на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину - ст.183 СК України).

До останнього часу він займався підприємницькою діяльністю, потім проходив службу в Збройних Силах України, мав достатній рівень заробітної плати та питання щодо розміру грошового забезпечення на утримання двох дітей не виникало.

01 березня 2022 року був призваний на дійсну військову службу по мобілізації згідно з Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року.

03 червня 2022 року, в околицях неп. Вороневе Луганської області, виконуючи бойове завдання, одержав вибухове поранення, закритий двох кісточковий перелом правої гомілки, вогнепальне поранення лівої стопи, відкритий перелом основи І плесної кістки діафіза V плеснової кістки із задовільним стоянням уламків, вогнепальні уламкові дотичні поранення лівої верхньої кінцівки та волосистої частини голови, консолідований перелом кісток носа, сірчані пробки, ЗЧМТ, струс головного мозку.

Йому було проведено оперативне лікування, видалення МОС з приводу консолідованого двокісточкового перелому правої гомілки та заднього краю великогомілкової кістки у вигляді комбінованої контрактури та больового синдрому. Порушення функції ходи. Відноситься до тяжких травм. Пройшов близько десяти медичних оглядів військово-лікарською комісією, так як з моменту отримання поранення здоров`я стрімко та значно погіршувалось.

14 серпня 2023 року військово-лікарська комісія КНП Міської клінічної лікарні № 10 Одеської міської ради за розпорядження директора КНП МКЛ № 10 від 14 серпня 2023 р. провела медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби, про що видала відповідне свідоцтво про хворобу № 440 від 14 серпня 2023 року, затверджене Регіональною військово-лікарською комісією. Згідно даного свідоцтва про хворобу, він є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, на сьогоднішній день в процесі звільнення з військової служби, а тому розмір матеріального становища суттєво змінюється. Тому, навіть станом на сьогодні така сума щомісячних аліментів є непосильною.

Наразі перебуває у процесі звільнення з військової служби.

Позивач зазначав, що на сьогоднішній день, у зв`язку зі зміною сімейного та матеріального становища, появою в 2020 році третьої дитини та стягненням аліментів на неї, у зв`язку із різким погіршенням стану здоров`я через отримане 03 червня 2022 року вибухове поранення, та, відповідно, подальшим звільненням зі Збройних Сил України, зменшенням доходу та необхідністю витрачати кошти на проходження лікування та реабілітацію після поранень під час проходження військової служби, вимушений звертатись до суду з даним позовом про зменшення розміру аліментів на усіх дітей.

На момент видачі Ленінським районним судом м. Кіровограда судового наказу від 24 липня 2023 року, на утриманні вже перебувало двоє синів, на кожного з них розмір аліментів становить 1/4 частини заробітку (доходу).

Вважає, що на сьогоднішній день є всі підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього вищевказаними судовими рішеннями.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 жовтня 2023 року позову заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 листопада 2023 року роз`єднано у самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом їх зменшення.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом їх зменшення, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Представник позивача, адвокат Ларіна Д.С. у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Не заперечувала проти задоволення позову.

У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 09 листопада 2012 року по справі № 2307/1705/12, з позивача на користь ОСОБА_8 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 01 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 28 липня 2015 року по справі № 135/495/15-ц, з позивача на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 16 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда від 24 липня 2023 року по справі № 405/3628/23, з позивача на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 24 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

01 березня 2022 року позивач був призваний на військову службу по мобілізації згідно з Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року.

03 червня 2022 року, в околицях неп. Вороневе Луганської області, виконуючи бойове завдання, одержав вибухове поранення, закритий двох кісточковий перелом правої гомілки, вогнепальне поранення лівої стопи, відкритий перелом основи І плесної кістки діафіза V плеснової кістки із задовільним стоянням уламків, вогнепальні уламкові дотичні поранення лівої верхньої кінцівки та волосистої частини голови, консолідований перелом кісток носа, сірчані пробки, ЗЧМТ, струс головного мозку. Йому було проведено оперативне лікування, видалення МОС з приводу консолідованого двокісточкового перелому правої гомілки та заднього краю великогомілкової кістки у вигляді комбінованої контрактури та больового синдрому. Порушення функції ходи. Відноситься до тяжких травм.

14 серпня 2023 року військово-лікарська комісія КНП Міської клінічної лікарні № 10 Одеської міської ради за розпорядження директора КНП МКЛ № 10 від 14 серпня 2023 р. провела медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби, про що видала відповідне свідоцтво про хворобу № 440 від 14 серпня 2023 року, затверджене Регіональною військово-лікарською комісією. Згідно даного свідоцтва про хворобу, позивач є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я.

Судом приймається до уваги правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, згідно якого батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Разом з тим, даючи оцінку поданим доказам у їх сукупності та враховуючи, що відповідачем не спростовано доводи позивача та визнано нею позов, суд дійшов висновку, про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі судового наказу, оскільки у заявника змінився сімейний стан, погіршився стан здоров`я, він потребує постійного обстеження, лікування та реабілітації. Також, судом враховується майновий стан позивача.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Таким чином, позивач і відповідач в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне утримання.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становив 2833,00 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, діючи в інтересах дітей, суд дійшов висновку, про зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Кіровограда по справі № 405/3628/23 від 24 липня 2023 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_12 , 2020 року народження , з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на 1/8 частину усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини, враховуючи також те, що визначений розмір аліментів не суперечить положенням законодавства та інтересам дитини, її рівню життя, фізичному, моральному, культурному, духовному і соціальному розвитку.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 82, 258 -259, 265, 268, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов, задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Кіровограда по справі № 405/3628/23 від 24 липня 2023 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_12 , 2020 року народження, з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на 1/8 частину усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Судовий наказ Ленінського районного суду м. Кіровограда по справі № 405/3628/23 від 24 липня 2023 року, відкликати, та після закінчення його виконання станом на день набрання законної сили рішенням суду, повернути до суду, що його видав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 05.02.2024 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда