П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 березня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Джуга С.Д.,

з участю секретаря Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Закарпатської обласної прокуратури на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 березня 2023 року у справі №308/13269/17 (Головуючий: Придачук О.А.),

в с т а н о в и л а :

У грудні 2017 року Ужгородська окружна прокуратура звернулася в суд із позовом до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 про скасування рішень Ужгородської міської ради, державної реєстрації та свідоцтва про право власності на земельну ділянку.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 27 сесія 6 скликання Ужгородської міської ради від 09 листопада 2015 року відбулася з порушенням вимог національного законодавства, що підтверджується матеріалами досудового розслідування.

Позивач зазначає, що до міської ради відповідного скликання було обрано 60 депутатів. При цьому у голосуванні нібито брали участь депутати, котрі з об`єктивних причин не могли бути присутні на засіданні міської ради. Рішення стосовно передачі земельної ділянки прийнято з урахуванням голосів депутатів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , котрі фактично були відсутні та не могли брати участі в голосуванні.

Таким чином, участь у 27 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 09 листопада 2015 року прийняло 29 депутатів, що складає менше половини депутатів від загального складу ради, а тому вказана сесія не була повноважною, відтак зміни до порядку денного і всі прийняті на цій сесії рішення є незаконними.

Також представник позивача зазначає, що спірне рішення не узгоджується із приписами статей 19, 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за змістом яких передача земельних ділянок забороняється за відсутності затвердженого детального плану територій або зонування, оскільки, зазначені рішення прийнято також на тій же сесії за відсутності кворуму та не набрали чинності.

Оскільки право власності на земельну ділянку набуте всупереч суспільним інтересам на підставі незаконного рішення, то воно суперечить і інтересам держави і суспільства в цілому, характеризується дефектом волі, зокрема мешканців міста Ужгорода, які схвалили для себе концепцію розбудови міста при громадських слуханнях відповідної містобудівної документації і виборами у 2010 році облради своїх представників до органу місцевого самоврядування, що є достатньою підставою для пропорційного втручання в інтереси однієї особи.

Звернення прокурора до суду в інтересах держави у сфері регулювання земельних відносин і охорони землі спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання щодо порядку та правомірності розпорядження земельної ділянки шляхом скасування відповідного рішення ради.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10 березня 2023 року у задоволенні позову Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 про скасування рішень Ужгородської міської ради, державної реєстрації та свідоцтва про право власності на земельну ділянку відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду Закарпатська обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки позовні вимоги прокурора були сформульовані у січні 2018 року у відповідності до діючих на той час вимог ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При цьому дана цивільна справа судом першої інстанції розглядається тривалий час, а саме понад 5 років. Відтак некоректним та безпідставним є висновки суду першої інстанції, що у задоволенні позову слід відмовити з підстав обрання неефективного (неправомірного) способу захисту порушених прав, застосовуючи останню практику Верховного Суду. Скасування у судовому порядку рішення органу місцевого самоврядування із земельних питань, незважаючи на те, що таке є реалізованим у даному випадку є неналежним способом захисту і гарантує відновлення порушених прав. Судом не враховано ту обставину, що прокурор у даному цивільному провадженні вживає заходів щодо цивільно-правової відповідальності шляхом усунення недоліків злочину та поновлення порушених прав та охоронюваних державних і громадських інтересів.

Заслухавши пояснення представника Закарпатської обласної прокуратури Андрейчик А.М., яка підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Представник Ужгородської міської ради та ОСОБА_1 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать довідка про доставку електронного листа Ужгородській міській раді та розписка про отримання поштового відправлення ОСОБА_1 і яка подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Встановлено, що згідно п. 1.12 рішення 27 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 09 листопада 2015 року №1882, затверджено план землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки за кадастровим номером :68:001:0137 площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та передано їй у власність.

20 листопада 2015 року за індексним номером 48076322 за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер :68:001:0137 площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Позивач посилається на порушення допущені при прийнятті оскаржуваного рішення 27 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 09.11.20015 року № 1882, зокрема, на відсутність кворуму при його прийнятті.

Матеріалами справи стверджується, що участь у 27 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 09.11.2015 року прийняло 29 депутатів від загального складу ради, і вказана сесія не була повноважною.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке: порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним законом інтересом, які потребують судового захисту.

Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту чи права, чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право та інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідком (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (пункт 7.23).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту порушеного права у спірних правовідносинах, якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (пункти 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19).

Предметом спору у цій справі є визнання незаконним та скасування пункту 1.12 рішення 27 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 09 листопада 2015 року за №1882 та скасування державної реєстрації і свідоцтва за номером 48076322 від 20.11.2015 року на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :68:001:0137 площею 0,1000 га.

На думку прокурора, спірна земельна ділянка була протиправно передана ОСОБА_1 неповноважним складом сесії 6 скликання Ужгородської міської ради. При цьому прокурор вказував підставою задоволення позовних вимог невідповідність рішення міської ради вимогам статей 19,24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" відповідно до яких передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється у разі відсутності плану зонування або детального плану території.

Отже, позовні вимоги заявлено прокурором, у тому числі, з підстав порушення Ужгородською міською радою норм ЗК України при виділенні земельної ділянки ОСОБА_1 .

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, оскільки задоволення вимог про визнання рішення сільської ради незаконним та його скасування, скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку і скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку не може призвести і не призведе до захисту або відновлення порушеного речового права держави (у разі його наявності), зокрема повернення у володіння або користування спірної земельної ділянки.

Серед способів захисту речових прав Цивільний Кодекс України виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387), усунення перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження майном (стаття 391), визнання права власності (стаття 392), відшкодування матеріальної і моральної шкоди (1166, 1167, 1173).

Для витребування майна, оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна, державного акту на право власності не є ефективним способом захисту прав, при цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним, таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване.

Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (пункти 85,86,94), від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17 (пункти 38,39), від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 (пункти 42-43,47,49).

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 рокуу справі №910/3009/18 (провадження №12-204гс19), пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 (провадження №12-52гс20).

Разом із тим, із 16 січня 2020 року, тобто на час постановлення судових рішень у справі, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Отже, позовні вимоги керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави про скасування запису про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку, неспроможні надати особі ефективний захист її прав.

Таким чином, задоволення позовних вимог керівника Ужгородської окружної прокуратури, в інтересах держави, про визнання та скасування пункту 1.12 рішення 27 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 09 листопада 2015 року за №1882, скасування запису про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, не приведе до поновлення прав держави, відновлення володіння, користування або розпорядження спірною земельною ділянкою. Отже, такі вимоги не є ефективним способом захисту права, яка потребуватиме додаткових засобів судового захисту, тобто повторного звернення до суду.

Виходячи з обставин цієї справи належним способом захисту позивача буде звернення до суду з вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння, якщо власник був позбавлений права володіння (користування) земельною ділянкою, або усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, якщо позивачу чиняться перешкоди в реалізації цих прав.

За таких обставин, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, обґрунтовано відмовив у задоволенні заявлених позовних вимог із вищезазначених підстав.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 березня 2024 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Габор СОБОСЛОЙ