Справа № 396/2441/23
Провадження № 2/396/153/24
03.04.2024 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Цесельської О.С., за участі секретаря судових засідань Новікової Я.О., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Скржешевський Максим Станіславович до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник позивача адвокат Скржешевський М.С., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориславського міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 183, та про стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття з врахуванням індексу інфляції на час їх виплати.
Позов мотивовано тим, що сторони перебувають у шлюбі з 02.12.2014 року. Подружжя має дітей сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачкою. Подружнє життя у сторін не склалось через відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння. Подружжя не підтримує жодних шлюбних відносин. В теперішній час між позивачем та відповідачем втрачене почуття любові і поваги один до одного. Оскільки сім`я вже не існує, продовження подружнього життя неможливе та недоцільне, так як суперечить інтересам позивачки та відповідача, позивач просить розірвати шлюб.
Крім того, позивач прохає стягнути аліменти на утримання дітей, оскільки відповідач не надає коштів на утримання дітей, разом з тим, відповідач є здоровим, працездатним, отримує дохід, зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі та участі позивача. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув за невідомими суду причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, заяви про слухання справи за його відсутністю та відзиву на позов, або зустрічного позову до суду не надходило. Судові повістки надсилались та не отримувались відповідачем. В судове засідання призначене на 03.04.2024 року поштовий конверт повернувся на адресу суду без вручення із зазначення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами.
Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин.
Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду.
Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.
З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони 02 грудня 2014 року уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориславського міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 183.
Подружжя має спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26 травня 2015 року та свідоцтвомпро народження серії НОМЕР_2 від 18 жовтня 2017 року відповідно. Діти проживають разом з позивачем.
Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексуУкраїни шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу.
Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Відповідно дост.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.
При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд дійшов висновку про розірвання шлюбу між сторонами.
Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Отже, нормою ст.184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Зазначена вимога покладається на суд лише в порядку наказного провадження, про що зазначено у ч. 3 ст. 184 СК України.
Аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі, ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2ст. 182 СК України.
За таких обставин, враховуючи об`єктивну потребу неповнолітніх дітей сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі.
Судові витрати позивача щодо сплати судового збору за позовною вимогою про розірвання шлюбу суд вважає необхідним залишити по фактично понесеним, оскільки позивач не просить стягувати з відповідача на свою користь сплачений ним при зверненні до суду судовий збір.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні з позовом до суду, тобто судовий збір за позовною вимогою про стягнення аліментів, слід стягнути в дохід держави з відповідача.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 81, 89, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Скржешевський Максим Станіславович до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 02 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориславського міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 183.
Залишити позивачу ОСОБА_1 прізвище шлюбне « ОСОБА_4 ».
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , - на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 6000 (шість тисяч) гривень, з розрахунку 3000 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28.12.2024 року до досягнення дітьми повноліття, з урахуванням індексу інфляції на час виплати.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , - на користь держави судовий збір в сумі 1073 гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О. С. Цесельська