Справа №463/6056/14-ц
Провадження №6/463/47/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

головуючого судді Мармаша В.Я.,

з участю секретаря судових засідань Гавц О.Б,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

в с т а н о в и в:

15 січня 2024 року шляхом надсилання поштового відправлення №943 заявник звернувся до суду з заявою про заміну стягувача ТОВ «ФК Фінрайт» на його правонаступника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у справі №463/6056/14-ц, видачу дублікату виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з боржника та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Подану заяву мотивує тим, що 25 лютого 2015 року Личаківський районний суд м. Львова ухвалив рішення у справі №463/6056/14-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором №2626201/N-8 від 11 грудня 2013 року з ОСОБА_1 на користь АТ «Імексбанк». 12.10.2020 року ухвалою Личаківського районного суду м. Львова по справі № 463/6056/14-ц замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» на його правонаступника ТОВ "ФК "Фінрайт" у виконавчому листі № 463/6056/14-ц, виданому на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На підставі виданого на виконання вищезазначеного рішення суду виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з боржника в Личаківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) завершено виконавче провадження №59048848. 31.03.2020 року між АТ «Імексбанк» та ТОВ "ФК "Фінрайт" був укладений договір №126 про відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 2626201/N-8 від 11 грудня 2013 р., перейшло до ТОВ "ФК "Фінрайт". 06.12.2021 року між ТОВ "ФК "Фінрайт" та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» був укладений договір факторингу № 001/06/12, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 2626201/N-8 від 11 грудня 2013р., перейшло до ТОВ "ФК " Еліт Фінанс ".

Щодо видачі дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого до виконання зазначає, що на виконання рішення суду по справі №463/6056/14-ц від 25 лютого 2015 року Личаківський районний суд м. Львова видав банку виконавчі листи. Згідно з інформацією з інформаційної довідки щодо виконавчого провадження, виконавче провадження №59048848 з примусового виконання виконавчого листа щодо боржника було завершено в Личаківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день подання цієї заяви оригінал виконавчого листа щодо Боржника на примусовому виконанні не перебуває.

Підставою для поновлення пропуску строку для пред`явлення зазначеного виконавчого листа до виконання наводить те, що попередній кредитор АТ «Імексбанк» протягом п`яти років не мав можливості забезпечити дотримання процесуальних строків за об`єктивних незалежних від нього причин, пов`язаних з ліквідацією та закриттям територіальних відділень банку, звільненням його співробітників (повністю ліквідовано 27 травня 2015 року), закінчення передбаченого ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» трирічного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання припадає на початок період дії запровадженого в державі воєнного стану, в зв`язку з чим він у відповідності до пп.4 п.10-2 розділу ХІІ цього Закону має перериватися й встановлюватися з дня припинення або скасування воєнного стану.

Просить замінити стягувача ТОВ "ФК "Фінрайт" на його правонаступника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у виконавчих листах № 463/6056/14-ц. Замінити стягувача ТОВ "ФК "Фінрайт" на його правонаступника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», у виконавчому провадженні №59048848. Видати дублікат виконавчого листа щодо боржника. Поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, на адресу суду направив заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутності, заяву задовольнити.

ТОВ "ФК "Фінрайт", боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності учасників процесу, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 433, ч. 3 ст. 442 та п. 17.4) Перехідних положень ЦПК України їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення таких до виконання.

Оглянувши матеріали заяви та цивільної справи, приходжу до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25.02.2015 року позов АТ «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 2626201/N-8 від 11 грудня 2013.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 12.10.2020 року за заявою ТОВ «ФК «Фінрайт» замінено первісного стягувача АТ «Імексбанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Фінрайт» у виконанні рішення суду у цивільній справі за позовом АТ «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В судовому засіданні встановлено, 31.03.2020 року між АТ «Імексбанк» та ТОВ "ФК "Фінрайт" був укладений договір №126 про відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 2626201/N-8 від 11 грудня 2013 р., перейшло до ТОВ "ФК "Фінрайт". 06.12.2021 року між ТОВ "ФК "Фінрайт" та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» був укладений договір факторингу № 001/06/12, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 2626201/N-8 від 11 грудня 2013р., перейшло до ТОВ "ФК " Еліт Фінанс ".

Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту ст.ст. 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об`єктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 ЦК України, вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з комплексного аналізу ст. 512, 513, 514, 516 та 517 ЦК України можна зробити висновок про те, що заміна кредитора в зобов`язанні, в тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов`язання на боці кредитора.

Оскільки процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією, то п. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 20 листопада 2013 року, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувана.

Верховний Суд України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13 зазначає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявник набув прав кредитора до боржника, а відтак його вимога про заміну сторони виконавчого провадження є підставною та підлягає до задоволення.

Що стосується вимог заявника про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Конституційний Суд України у Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Таким чином, суд може видати дублікат виконавчого листа, якщо стягувач звернувся з заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Суд при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання чи втрачено оригінал виконавчого листа, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, щодо причин пропуску пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин і характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав як для видачі дубліката виконавчого листа, так і для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З наданих Личаківським відділом державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) копій матеріалів виконавчого провадження встановлено, що в провадженні Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження №59048848 з примусового виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/6056/14-ц, дане виконавче провадження відкрито 10 травня 2019 року та 15 січня 2021 року завершено, а виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна.

На підтвердження викладених у заяві обставин відсутності виконавчого листа заявником наведено Висновок ВС від 18.11.2020 року у справі №263/4331/18, відповідно до якого сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

При цьому п. 1 ч. 4 даної статті визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а відповідно до ч. 5 такої у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Встановивши строк пред`явлення виконавчого документу до виконання законодавець визначив розумний строк, достатній для звернення до органів, що здійснюють примусове виконання судових рішень, тобто строк, в межах якого може бути розпочато застосування державного примусу до особи боржника.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

За змістом зазначених статей закону строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними і допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.

Частинами 1 та 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернувся до суду з вищевказаною заявою 15 січня 2024 року, тобто в межах строків пред`явлення виконавчого листа до виконання. Водночас, у своїй заяві як на поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання посилається на те, що у зв`язку з ліквідацією, попередній кредитор протягом 5 (п`яти) років не мав можливості забезпечити дотримання процесуальних строків за об`єктивних причин, що не залежали від нього.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред?явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з врахуванням принципів цивільного судочинства та положень ч.1 ст.263 ЦПК України,суд вважає, що оскільки на момент звернення заявника до суду строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплив, однак останній не міг реалізувати своє право щодо стягнення вказаної заборгованості до здійснення процедури заміни сторони виконавчого провадження, а тому з урахуванням принципу обов`язковості виконання судового рішення, суд приходить до висновку, що заява є підставною та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 258, 260-261, 353, 433, 442, п. 17.4 Розділу ХІІ (Перехідні положення) ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - задовольнити.

Замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у межах примусового виконання рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 лютого 2015 року у справі №463/6056/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Поновити стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» строк пред`явлення до виконання виконавчих листів в межах примусового виконання рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 лютого 2015 року у справі №463/6056/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Видати стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» дублікати виконавчих листів в межах примусового виконання рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 лютого 2015 року у справі №463/6056/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Ухвала складена та підписана суддею 11.04.2024 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», місцезнаходження: 03056, м. Київ, пров. Ковальський, буд. 19, офіс 115, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40340222.

Попередній стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», місцезнаходження: 61183, м. Харків, вул. Дружби народів, 228 Б, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40997279.

Боржник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя: Мармаш В. Я.