ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/924/24 Справа № 214/5336/22 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А.В. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 214/5336/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування за апеляційною скаргою Товариства з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 вересня 2023 року (суддя Ткаченко А.В., повний текст судового рішення складений 29 вересня 2023 року),

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27 листопада 2021 року о 18.16 год. на проїжджій частині мкр-н. Сонячний, буд. 5 у м.Кривому Розі Дніпропетровської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Skoda Octavia Tour, р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки Audi A4, р/н НОМЕР_2 , під його керуванням. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На місці пригоди ОСОБА_2 свою вину визнав та за обопільною згодою сторони склали євро-протокол. 15 лютого 2022 року атестованим судовим експертом Чивчишем О.П. було складено висновок транспортного автотоварознавчого дослідження №Д1/02/22, за яким розмір матеріального збитку, завданого транспортному засобу марки Audi A4, р/н НОМЕР_2 , який належить позивачеві, складає 21265,05 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки Skoda Octavia Tour, р/н НОМЕР_1 , була застрахована в ТзДВ СК «Альфа-Гарант», страховий поліс №АТ 1628290, який на момент ДТП був діючим. 21 січня 2022 року ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 франшизу у розмірі 2600 грн. шляхом безготівкового перерахунку, свідченням чому є квитанція ІСКТМ0121ОХНVR.1. З приводу отримання страхового відшкодування з відповідною заявою ОСОБА_1 звернувся до ТзДВ СК «Альфа-Гарант», у відповідь на яку 19 січня 2022 року на його особистий рахунок було переведено 3318,98 грн страхового відшкодування. Будучи незгодним з розміром визначеного страхового відшкодування, 15 лютого 2022 року атестованим судовим експертом Чивчишем О.П. було складено висновок транспортного автотоварознавчого дослідження №Д1/02/22, з яким він повторно звернувся до страхової компанії з вимогою щодо проведення доплати страхового відшкодування. 27 вересня 2022 року ТзДВ СК «Альфа-Гарант» доплатило йому ще 8234,79 грн страхового відшкодування. Таким чином, розмір недоплаченого страхового відшкодування складає 7111,28 грн. Оскільки вказану суму страхова компанія відмовляється добровільно відшкодувати, тому за захистом своїх прав він вимушений звернутися до суду з даним позовом.Позивач просив суд стягнути з Товариства з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на свою користь недоплачене страхове відшкодування в сумі 7111,28 грн, судовий збір 992,40 грн, витрати за складання висновку експертного дослідження 3500 грн та витрати на правничу допомогу 7000 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування задоволено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування в сумі 7111,28 грн, судовий збір 992,40 грн, витрати за проведення оцінки збитків 3500 грн та 7000 грн витрат на правничу допомогу.

З вказаним рішенням не погодився позивач Товариство з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновок рішення суду щодо розміру невиплаченої страхової суми на підставі висновку позивача тільки тому, що остання не перевищує ліміт максимальної страхової суми є недоречним и не обґрунтованим. Зауважує, що страхова компанія здійснила огляд пошкодженого автомобіля склала протокол огляду транспортного засобу, при цьому позивач був присутній при огляді спеціалістом та погодився з переліком пошкоджень, підписавши заяву. Рецензування звіту не проводилась, результати оцінки, її достовірність позивачем не спростована. Вважає, що, оскільки доказів які б підтверджували з боку страховика ст. 34 спеціального закону у матеріалах справи відсутні, тому підстав для відшкодування витрат на проведення експертизи (дослідження) не має. Відповідач не погоджується з стягнутою судом першої інстанції сумою витрат на правничу допомогу, вважає її не співмірною.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову складає 7111,28 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Колегія суддів, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За вимогами статей 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, 27 листопада 2021 року о 18.16 год. на проїжджій частині мкр-н. Сонячний, буд.5 у м. Кривому Розі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Skoda Octavia Tour, р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля марки Audi A4, р/н НОМЕР_2 , під його керуванням. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На місці пригоди ОСОБА_2 свою вину визнав та за обопільною згодою сторони склали євро-протокол (а.с.89).

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Skoda Octavia Tour, р/н НОМЕР_1 , була застрахована в ТзДВ СК «Альфа-Гарант», поліс №АТ/1628290 від 21 листопада 2021 року зі строком дії до 21 листопада 2022 року (а.с. 7, 88)

30 листопада 2021 року потерпілий ОСОБА_1 , який є власником автомобіля марки Audi A4, р/н НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 03 грудня 2020 року, (а.с. 6), звернувся до ТзДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком ДТП, що мала місце 27 листопада 2021 року. До заяви ним долучено виписку з реквізитами банку для здійснення перерахування страхового відшкодування (а.с. 86, 87). Заяву зареєстровано в страховій компанії 01 грудня 2021 року.

На підставі страхового акта №ЦВ/21/7458/1 (а.с. 90), звіту про вартість матеріального збитку страховиком складено розрахунок страхового відшкодування, відповідно до яких розмір збитків визначено в сумі 14153,77 грн, за відрахуванням франшизи 2600 грн до виплати потерпілому 11553,77 грн.

19 січня 2022 року ТзДВ СК «Альфа-Гарант» здійснено виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування в сумі 3318,98 грн (а.с. 39), а 27 вересня 2022 року доплату в сумі 8234,79 грн (а.с. 40). Таким чином, загалом відповідач сплатив позивачеві страхове відшкодування у сумі 11553,77 грн.

21 січня 2021 року ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 франшизу у сумі 2600 грн шляхом безготівкового перерахунку, що підтверджується відповідною квитанцією від 21 січня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 38).

15 лютого 2022 року на замовлення ОСОБА_1 судовим експертом Чивчишем О.П. було надано висновок транспортно-товарознавчого дослідження за №Д1/02/22, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки Audi A4, р/н НОМЕР_2 , складає 21265,05 грн (а.с. 8-32). Для проведення огляду транспортного засобу та ознайомлення з протоколом огляду пошкодженого автомобіля судовий експерт неодноразово повідомляв ОСОБА_2 як іншого учасника ДТП, а також ТзДВ СК «Альфа-Гарант» (а.с. 32-35).

Задовольняючи позовні вимоги повністю, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для покладення на відповідача ТзДВ СК «Альфа-Гарант» обов`язку з доплати страхового відшкодування у розмірі 7111,28 грн, який розрахований вірно та не перевищує ліміту відповідальності страховика.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов`язки страховика.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (стаття 990 ЦК України).

За правилами статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом.

Відповідно до статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 34.2 статті 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до пункту 34.2 статті 34 Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (стаття 31 Закону).

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування має бути компенсована Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки (пункт 36.6 статті 36 вказаного Закону).

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З матеріалів справи вбачається, що страховиком було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього на підставі яких було здійснено виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 11553,77 грн.

Огляд пошкодженого автомобіля відбувався в присутності позивача, який погодився з переліком пошкодження, підписавши протокол огляду.

Отже, своїм підписом позивач підтвердив правильність проведеного огляду і належну фіксацію його результатів, які і лягли основу розрахунку страхового відшкодування.

При цьому, ОСОБА_1 , не дочекавшись розрахунку страхового відшкодування, 02 лютого 2022 року самостійно замовив окреме дослідження, яке проводилося без присутності страховика.

Отже, страховик виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив суму страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу у порядку та у спосіб, передбачений Законом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, взяв до уваги висновок експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д1/02/22 визначення матеріальних збитків складеного 15 лютого 2022 року на замовлення позивача, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки Audi A4, р/н НОМЕР_2 , складає 21265,05 грн та стягнув в межах позовних вимог різницю між матеріальними збитками, визначеними вказаним вище висновком та сплаченою відповідачем страхової виплати, а саме 7111,38 грн, що суперечить наведеним вище вимогам Закону.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів » страхова компанія відшкодовує вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Проте, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що відомостей щодо заперечень позивача щодо розміру збитку, визначеного страховиком матеріали справи не містять.

Також, матеріали справи не містять і документів на підтвердження суми фактичних витрат на здійснення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача, які перевищують суму отриманого ним страхового відшкодування.

ОСОБА_1 належним чином не спростував висновки, що містяться в у звіті про вартість матеріального збитку, щодо розміру страхового відшкодування.

Колегія суддів вважає, що, враховуючи вищевикладені вимоги закону та письмові докази надані сторонами, суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивача суми залишку страхового відшкодування.

Посилання позивача у позові на ті обставини, що страхова компанія у будь-якому разі має сплатити суму страхованого відшкодування у разі пошкодження транспортного засобу у розмірі встановленого у договорі ліміту відповідальності не ґрунтуються на Законі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про скасування рішення суду першої інстанції та відмову в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зазначене, з позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь відповідача витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом у суді апеляційної інстанції 1488,60 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 вересня 2023 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 січня 2024 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста