Справа №707/2124/22
Провадження №2/707/20/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Костроміної Л.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Державного реєстратора Виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області Савчук Лариси Анатоліївни, приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Дудки Ганни Іванівни, ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. Представник ОСОБА_3 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_6 , яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачка є власником земельної ділянки, площею 0,2224 га, кадастровий номер :03:002:0230, розташованої у АДРЕСА_1 , яка належала померлій ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ №138607, виданого Білозірською сільською радою Черкаського району Черкаської області 25.07.2007. В травні 2021 року власники домоволодіння по АДРЕСА_1 без відома позивачки встановили бетонну огорожу, розташувавши її частину на земельній ділянці, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . Погоджувальною комісією Білозірської сільської ради від 01.06.2021 встановлено порушення встановлення межових знаків по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 . Комісія рекомендувала сторонам звернутися до проектної організації для встановлення меж земельних ділянок, що було зроблено позивачкою. Інженером-землевпорядником встановлено, що згідно зведеного плану земельних ділянок по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:002:0058 та по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:002:0230, загальна площа накладання між ними складає 0,0054 га, в тому числі площами 0,0051 га, 0,0002 га, 0,0001 га.

Право власності на земельну ділянку у АДРЕСА_1 , розміром 0,15 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:002:0058, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 на підставі рішення сесії Білозірської сільської ради від 28.08.2020 № 110-27/VІІ «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_5 ». Згідно із вказаним рішенням сесія Білозірської сільської ради вирішила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1778 га у власність ОСОБА_5 , розроблений ПП «Проектний інститут «Укрспецзем». Надано ОСОБА_5 у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1500 га, в тому числі: ріллі - 0,0933 га, забудованих земель - 0,0457 га, під будівлями - 0,0109 га, по фактичному користуванню, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка вважає, що накладення земельних ділянок відбулося внаслідок винесення Білозірською сільською радою Черкаського району Черкаської області протиправного рішення 28.08.2020 року №110-27/VII «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_5 ». З 13 липня 2022 року власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0258 на підставі договору купівлі - продажу є ОСОБА_4 . Для усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яка належить позивачці, ОСОБА_3 зверталась до нового власника суміжної земельної ділянки ОСОБА_4 з пропозицією переміщення бетонної огорожі на земельну ділянку яка належить ОСОБА_4 . Враховуючи, що добровільно усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та відновити межі суміжних ділянок відповідач ОСОБА_4 відмовляється, позивачка звернувся до суду із даним позовом та просить суд усунути перешкоди в користуванні належною їй земельною ділянкою з кадастровим номером: :03:002:0230, розміром 0,2224 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- визнати протиправним та скасувати рішення 110 сесії VII скликання Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 28 серпня 2020 року №110-27/VII «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність громадянки ОСОБА_5 »;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області Савчук Лариси Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54542223 від 12 жовтня 2020, 16:26:09, на підставі якого здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером: :03:002:0058, площею 0,15 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 249, з одночасним припиненням за нею права власності на зазначену земельну ділянку;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Дудки Ганни Іванівни про державну реєстрацію права власності та речових прав ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0058, площею 0,15 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 249, дата державної реєстрації права (в державному реєстрі прав): 13.07.2022, 16:48:39 номер запису про право (в державному реєстрі прав): 47318142, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64168174 від 13.07.2022, 16:52:48, з одночасним припиненням за нею права власності на зазначену земельну ділянку;

- зобов`язати громадянку ОСОБА_4 знести власними силами або за власний рахунок самовільно встановлену бетонну огорожу, частина якої розміщена на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_3 , з кадастровим номером::03:002:0230, за адресою: АДРЕСА_1 , та є суміжною із земельною ділянкою з кадастровим номером: :03:002:0058 за адресою: АДРЕСА_1 , а також відновити межі між суміжними земельними ділянками відповідно до даних земельно-кадастрової документації.

1.2. Представниця відповідачки ОСОБА_4 адвокат Кучер Ю.В., надала до суду письмовий відзив, в якому зазначила, що позивачка не надала жодних доказів на підтвердження того, що частина встановленого ОСОБА_5 паркану, розташована на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_3 . Погоджувальна комісія Білозірської сільської ради у своєму протоколі від 01.06.2021 не вказала на підставі яких документів вони дійшли висновку про наявність порушень межових знаків, зважаючи на те, що обидві земельні ділянки зареєстровані у встановленому законом порядку і кадастрові номери не перетинаються. Крім того, до зведеного плану не надано жодного документу, який містив би інформацію на підставі яких даних ФОП ОСОБА_7 було зроблено вказаний висновок, враховуючи, що в Державному земельному кадастрі згідно з даними Публічної кадастрової карти такі накладення відсутні, а будь-які геодезичні роботи на місцевості ФОП ОСОБА_7 не проводились. ОСОБА_6 , яка була спадкодавцем ОСОБА_3 , погодила межі земельної ділянки, що передавались у власність ОСОБА_5 , що вказує на те, що жодного спору між суміжними землекористувачами не було. Відкриті відомості, що містяться в Публічній кадастровій карті України вказують на те, що накладень між спірними земельними ділянками не існує. Крім того зазначила, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17.02.2022 у справі № 707/2932/21, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 15.06.2022 у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Білозірської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: виконавчий комітет Білозірської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, скасування рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності з одночасним припиненням права власності особи на земельну ділянку відмовлено. Даними судовими рішеннями не встановлено підстав для визнання недійсним і скасування рішення сесії Білозірської сільської ради від 28.08.2020 року № 110-27/VІІ «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_5 ». Під час розгляду справи № 707/2932/21 позивачка посилалась на ті самі обставини звернення до суду, які вказані в даній справі, а тому вважає, що позивачка повторно звернулася до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, не зважаючи на те, що набрали законної сили рішення суду ухвалені за результатами розгляду вказаного спору, у зв`язку з чим просила закрити провадження у справі.

1.3. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_5 надала письмові пояснення по суті справи, в яких вказала, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17.02.2022 у справі № 707/2932/21, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 15.06.2022, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Білозірської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, скасування рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності з одночасним припиненням права власності особи на земельну ділянку відмовлено. Під час розгляду вказаної справи, позивач не вказувала, що її земельна ділянка є меншого розміру, ніж визначено у правовстановлюючих документах. Всі доводи позивача зводились лише до того, що суміжні землекористувачі встановили бетонну огорожу, без погодження з нею і нібито з порушенням меж. Проте, позивач не вказувала, що її земельна ділянка, після встановлення огорожі, стала меншої площі. Крім того, позивач, ще навіть не набувши права власності на земельну ділянку, зверталась до сільської ради з проханням вирішити питання щодо перенесення огорожі, проте про зменшення земельної ділянки позивач не вказувала. Вона, як законний власник земельної ділянки та будинку, яка набула право власності на земельну ділянку площею 0,15 га на законних підставах, що встановлено і вказаними рішеннями Черкаського районного суду Черкаської області та Черкаського апеляційного суду, реалізовуючи своє законне право на розпорядження своїм майном, шляхом укладення договору купівлі-продажу, відчужила на користь ОСОБА_3 домоволодіння, зокрема і земельну ділянку. Зміна власника земельної ділянки не змінює тих обставин, що вказаними рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, які набрали законної сили, визначено, що рішення сесії Білозірської сільської ради від 28.08.2020 № 110-27/VII «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_5 » є законним та відсутні будь-які підстави для його скасування так само, як відсутні підстави для скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Білозірської сільської ради Савчук Л.А. Станом на 13.07.2022 року, тобто на день укладення договору купівлі-продажу, спір між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був вирішений, про що вказує рішення суду апеляційної інстанції, яке набрало законної сили 15 червня 2022 року. Позивачем ОСОБА_3 вказані вище рішення суду першої та апеляційної інстанції в касаційному порядку не оскаржувались. Зазначила, що зміна власника земельної ділянки не може бути підставою для повторного звернення до суду з тих самих підстав, з того самого предмету та вказує на зловживання позивачем процесуальними правами.

1.4. Представник позивачки ОСОБА_3 надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що рішенням Черкаського районного суду від 17.02.2022 року у справі №707/2932/21, яке набрало законної сили, було встановлено накладання меж спірних земельних ділянок, а саме загальна площа накладок між земельними ділянками згідно з відомостями з Державного земельного кадастру складає 0,0054 га. Даним рішенням відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 з підстав недоведеності того, що саме земельна ділянка відповідачки ОСОБА_5 накладається на земельну ділянку позивача, а не навпаки. Сторонами не заявлялось клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи для встановлення за рахунок чиєї земельної ділянки відбулось накладення. В даній справі позивачкою подано позов про захист порушеного права у інший обраний нею спосіб ніж у справі №707/2932/21, а саме - про усунення перешкод у користуванні належної їй на праві власності земельною ділянкою шляхом скасування спірних рішень та зобов`язання вчинити певні дії, а тому предмет позову, як певна матеріально-правова вимога у справі №707/2124/22, є відмінним від предмету позову, заявленого у справі №707/2932/21, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування вимог ст. 255 ЦПК України.

1.5. Представниця відповідачки ОСОБА_4 надала до суду заперечення проти відповіді на відзив, в яких зазначила, що ОСОБА_5 , яка набувши у власність будинок на законних підставах відповідно до рішення Білозірської сільської ради від 03 жовтня 2006 року № 5-5 була користувачем земельної ділянки площею 0,1500 га, відповідно до норм земельного законодавства отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку, Білозірська сільська рада затвердила вказаний проект, оскільки він повністю відповідає нормам ЗК України, у зв`язку із чим ОСОБА_5 правомірно набула у власність земельну ділянку, що перебувала на законних підставах у її користуванні. Земельна ділянка, площею 0,15 га, яка передана у власність ОСОБА_5 була сформована в 2012 році, їй присвоєно кадастровий номер та відомості відносно неї були внесені до Державного земельного кадастру до того, як були внесені відомості про земельну ділянку, що належала спадкодавеці позивачки, що підтверджується роздруківкою про вказану земельну ділянку з Публічної кадастрової карти станом на січень 2019 року. Коли спадкодавець позивачки вносила відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку :03:002:0230, координати якої були змінені, відомості про земельну ділянку :03:002:0058 були вже внесені. Заявляючи повторно аналогічні вимоги про скасування рішення Білозірської сільської ради та рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, жодних доказів на підтвердження порушень вимог Закону Білозірською сільською радою під час ухвалення оскаржуваного рішення та Виконавчим комітетом Білозірської сільської ради під час реєстрації права власності, позивачка не надала.

1.6. Ухвалою суду від 22.09.2022 було відкрито провадження у справі, призначено дату та час підготовчого засідання, а також витребувано докази.

Ухвалою суду від 21.10.2022 задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувановід Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області певні докази.

Ухвалою суду від 09.11.2022 повторно витребувано певні докази з метою усунення сумнівів щодо належного виконання ухвал про витребування доказів з боку Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, які висловив представник позивачки.

Ухвалою суду від 05.12.2022, яка відображена у протоколі судового засідання, було відмовлено у задоволенні клопотання представниці відповідачки про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 05.12.2022 клопотання представника позивачки було задоволено та призначено у цій справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені певні питання. Провадження у справі зупинене на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 26.12.2022 поновлено провадження у справі для вирішення клопотання експерта.

Ухвалою суду від 09.01.2023 задоволено клопотання експерта, витребувано від КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» певні документи для проведення експертизи та погоджено експерту термін для проведення експертизи.

Ухвалою суду від 09.02.2023 провадження у справі зупинене на час проведення судової земельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою суду від 05.12.2022.

Ухвалою суду від 04.05.2023 поновлено провадження у справі для вирішення клопотання експерта.

Ухвалою суду від 12.05.2023 задоволено клопотання експерта, провадження у справі зупинено на час проведення судової земельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою суду від 05.12.2022.

Ухвалою суду від 01.06.2023 провадження у даній справі поновлено та розгляд справи продовжено.

Ухвалою суду від 20.09.2023 клопотання представниці відповідачки було задоволено та призначено у цій справі повторну судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені певні питання. Провадження у справі зупинене на час проведення експертизи.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 09.11.2023 вищевказана ухвала суду була скасована, у зв`язку із чим повторна експертиза не проводилася.

Ухвалою суду від 16.01.2024, яка відображена у протоколі судового засідання, було відмовлено у задоволенні клопотання представниці відповідачки про повернення до стадії підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 16.01.2024 було відмовлено у задоволенні клопотання представниці відповідачки про призначення повторної та додаткової експертизи у справі.

1.7. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, які викладені у позові, відповіді на відзив та письмових поясненнях.

Представниця відповідачки ОСОБА_4 - адвокат Кучер Ю.В., в судовому засіданні позов не визнала, просила в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві та запереченнях проти відповіді на відзив.

Представник відповідача Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської областібув повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Третя особа ОСОБА_5 та представники інших третіх осіб в судовому засіданні присутні не були, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

1.8. Під час допиту в якості експерта ОСОБА_8 пояснив, що він працює на посаді старшого експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Під час проведення експертизи в рамках цієї справи він не просив витребувати додаткову документацію щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0230, оскільки для вирішення поставлених судом питань достатньо було витребувати документацію щодо ділянки з номером :03:002:0058. Документи, плани та креслення з БТІ використовуються лише для візуалізації, але вони не є документами землеустрою. З документації видно, що земельна ділянка Піскової № :03:002:0230 була сформована раніше за земельну ділянку ОСОБА_9 № :03:002:0058, а тому він зробив висновок про те, що саме ділянка № :03:002:0058 накладається на ділянку № :03:002:0230. Для того, щоб відновити межу між ділянками сторін треба демонтувати огорожу і перенести її, що може бути зроблено шляхом замовлення послуги з виносу земельної ділянки в натурі.

Під час допиту в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що вона є фізичною особою-підприємцем та сертифікованим інженером-землевпорядником. В 2021 році до неї звернувся представник ОСОБА_3 , яка є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 , з питанням про наявність накладення між земельними ділянками цього домоволодіння та домоволодіння АДРЕСА_2 . Вона, ОСОБА_7 , має доступ до координат Державного земельного кадастру, а тому за допомогою цих координат, без виходу на натуру, вона зробила зведений план земельних ділянок, показала проміри і площі накладень. Вона встановила, що загальна площа накладень складає 54 квадратних метри, проте вона не визначала, яка саме ділянка накладається на іншу.

Під час допиту в якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що він працює на посаді першого заступника Білозірського сільського голови. У протоколі погоджувальної комісії щодо огляду меж між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 стоїть його підпис. Власники вказаних ділянок надали держані акти на земельні ділянки. Між земельними ділянками стоїть паркан, з його особистої точки зору великих відхилень від меж земельних ділянок в натурі немає. Сім`я ОСОБА_11 має скандальну репутацію. Між земельними ділянками був зсув землі, внаслідок чого ОСОБА_12 трохи собі «підрізав» землі. На відміну від межі по документам, бетонна огорожа між ділянками є вирівняною. Протокол погоджувальної комісії щодо огляду меж між земельними ділянками був затверджений на сесії сільської ради без зауважень та без змін.

Під час допиту в якості свідка ОСОБА_13 пояснив, що він працює спеціалістом-землевпорядником в Білозірській сільській раді. Навесні 2021 року від ОСОБА_11 надійшло звернення щодо порушення межі її земельної ділянки. Суміжного користувача було завчасно повідомлено про виїзд комісії для обсетеження. При виїзді було з`ясовано, що на межі земельних ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 стоїть бетонна огорожа, під час огляду були присутні чоловіки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . ЗА підсумками огляду комісія запропонувала власникам звернутися в проектну організацію, яка має ліцензію на геодезичні роботи, а сторони з цим погодилися. Під час огляду сторонами надавалися графічні матеріали з Державного земельного кадастру, з яких візуально були видні накладення земельних ділянок. У членів комісії не було спеціального обладнання для дослідження накладень земельних ділянок в натурі. На погоджувальній комісії перед засіданням сесії не було затверджень щодо затвердження протоколу погоджувальної комісії.

Під час допиту в якості свідка ОСОБА_14 пояснила, що вона з березня 2021 року працює на посаді начальника відділу земельних відносин Виконавчого комітету Білозірської сільської ради. Вона виїжджала для встановлення порушення меж земельних ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . В протоколі було встановлено, що конфігурації земельних ділянок різні та рекомендовано звернутися до проектної організації. ОСОБА_11 стверджувала, що ОСОБА_12 порушила межу шляхом встановлення огорожі. Візуально встановити чи є накладення земельних ділянок було неможливо, але було видно, що фактична конфігурація земельних ділянок відрізняється від документальної за рахунок бетонного паркану, який поставив ОСОБА_12 . Протокол погоджувальної комісії щодо огляду меж між земельними ділянками був затверджений на сесії сільської ради без зауважень.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Білозірської сільської ради від 23.09.1997 № 52 ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,20 га, про що зроблено відповідну відмітку в паспорті НОМЕР_1 .

Рішенням Виконавчого комітету Білозірської сільської ради від 06.03.2007 № 8-9, «Про внесення змін в рішення виконавчого комітету сільської ради від 23 вересня 1997 № 52» внесно зміни до вищевказаного рішення та ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,2224 га по АДРЕСА_1 .

01.03.2007 ОСОБА_6 за участі землевпорядника сільської ради погодила із суміжними землекористувачами ОСОБА_15 та ОСОБА_16 межі вищевказаної ділянки, про що було складно та підписано відповідний акт.

Черкаський районний відділ земельних ресурсів в листі від 11.05.2007 № 805/01-04 погодив технічну документацію із землеустрою та передачу у власність вищевказаної земельної ділянки.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 138607 ОСОБА_6 була власником земельної ділянки розміром 0,2224 га в АДРЕСА_1 , призначеної для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :03:002:0230, на підставі рішення сесії Білозірської сільської ради від 06.03.2007 № 8-9.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 , серія та номер НОМЕР_2 , виданого 17.08.2021, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки розміром 0,2224 га в АДРЕСА_1 , призначеної для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:002:0230, яка належала померлій особі на підставі державного акту серії ЯЕ № 138607, виданого 25.07.2007.

2.2. Згідно з договором від 05.12.2012 ОСОБА_16 продав, а ОСОБА_5 прийняла у власність житловий будинок з надвірними спорудами за АДРЕСА_1 . У договорі вказано, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0058, на якій знаходиться будинок, не приватизована.

26.05.2016 Білозірська сільська рада ухвалила рішення № 16-18/VII про надання ОСОБА_5 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

04.07.2020 ОСОБА_5 було затверджено завдання на розроблення проекту землеустрою вищевказаної ділянки.

08.07.2020 ОСОБА_5 за участі землевпорядника сільської ради погодила із суміжним землекористувачем ОСОБА_6 межі вищевказаної ділянки, про що було складно та підписано відповідний акт.

Рішенням Білозірської сільської ради від 28.08.2020 № 110-27/VII було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1778 га у власність ОСОБА_5 та вирішено надати у власність ОСОБА_5 у власність земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:002:0058.

06.10.2020 державний реєстратор Виконавчого комітету Білозірської сільської ради Савчук Лариса Анатоліївна зареєструвала за ОСОБА_5 право власності на вищевказану ділянку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.07.2022 ОСОБА_5 передала, а покупець ОСОБА_4 прийняла у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку площею 0,15 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 304902667, 304904155 від 13.07.2022, за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ?я і на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :03:002:0058.

2.3. Відповідно до протоколу погоджувальної комісії Білозірської сільської ради щодо розгляду звернення ОСОБА_3 від 01.06.2021, затвердженого рішенням Білозірської сільської ради від 29.06.2021 №15-55/VIII, в якому порушується питання щодо бетонної огорожі між господарствами № 193 та № 195 по АДРЕСА_1 , комісією виявлено порушення встановлення межових знаків по межі зі сторони господарства по АДРЕСА_2 . Рекомендовано землевласникам звернутися до проектної організації для встановлення меж земельних ділянок згідно документів, що посвідчують право власності.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17.02.2022 у справі № 707/2932/21, яке було залишено без змін постановою Черкаського апеляційного суд від 15.06.2022, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Білозірської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, скасування рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності з одночасним припиненням права власності особи на земельну ділянку. Рішення суду мотивоване тим, що судом не встановлено підстав для визнання недійсним і скасування рішення сесії Білозірської сільської ради від 28.08.2020 № 110-27/VІІ «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_5 », а тому ОСОБА_5 є законним власником вказаної вище земельної ділянки і має право вільно володіти своїм майном. Суд виходив з того, що підстав вважати, що спірні державні акти не відповідають вимогам Закону та порушують права позивача на її земельну ділянку по справі не має, а стороною позивача в суді не доведено. Судом зазначено, що сторонами не заявлялось клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи для встановлення того, за рахунок чиєї земельної ділянки відбулося накладення. Суд не володіє спеціальними знаннями для з`ясування даних обставин.

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 22.11.2022 № 9-23-0.6-3929/2-22 інформацію про земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0030 було перенесено з державного реєстру земель до державного земельного кадастру 27.09.2016, а про земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0258 15.08.2016.

2.4. Відповідно до висновку експерта Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2196/22/528-531/23-23 від 29.05.2023, за результатами проведення земельно- технічної експертизи у цивільній справі № 707/2124/22 судовим експертом зроблено наступні висновки:

1. Фактична конфігурація, проміри та площа земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0058 не відповідає конфігурації промірам та площі зазначеним у технічній документації (технічному паспорті, інвентарній справі, правовстановлюючим документам) на будинковолодіння, яке розташовано на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Земельні ділянки з кадастровими номерами :03:002:0058 та :03:002:0230 накладаються одна на одну, за рахунок того, що саме земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0058 накладається на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0230 у зв`язку з чим є порушення меж земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0230.

Накладення земельних ділянок у такому порядку відбулося через допущені помилки при складанні документації із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0058 (не врахування каталогів координат зовнішньої межі вже сформованої суміжної земельної ділянки).

Площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0058 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0230 становить 0.0053 га (53 кв.м.) Крім цього, площа обмеження у використанні земельної ділянки з кадастровим номером

:03:002:0230 з боку власника земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0058 має лінійний промір, що становить 27,02 м, а орієнтовна площа даного обмеження становить 0. 0005га (5 кв.м.)

3. Місце фактично встановленої огорожі межам земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0058, відповідно до даних Державного земельного кадастру не відповідає.

4. Можливим варіантом відновлення меж земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0230 може бути зазначення координат точок зовнішньої межі земельної ділянки за рахунок усунення накладення земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0058 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0230, та має містити у зв`язку з цим змінені координати точок зовнішньої межі земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0058 та земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0230, зазначені в таблиці 2, крім цього земельна ділянка має містити каталог координат, який міститься в базі Державного земельного кадастру (Додаток №5).

5. У зв`язку з недоліками матеріалів інвентарної справи, визначити спільну межу між земельною ділянкою з кадастровим номером :03:002:0230 та земельною ділянкою з кадастровим номером :03:002:0058, можливо, але з врахуванням лінійних промірів межі земельних ділянок викладених у цьому висновку та при обов`язковій умові усунення накладення земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0058 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0230.

Спільна межа між земельними ділянками може проходити відповідно до відновлених координат земельних ділянок, у т.ч. за рахунок усунення розбіжностей координат поворотних точок зовнішньої межі земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0058 та кадастровим номером :03:002:0230 в частині межування та накладення з земельною ділянкою з кадастровим номером :03:002:0230 (згідно з додатком №4).

2.5. У дослідницькій частині вищевказаного висновку експерта вказано, що каталог координат ділянки з кадастровим номером :03:002:0230 був сформований та виготовлений раніше за аналогічний каталог ділянки з кадастровим номером :03:002:0258, про що свідчать дані Державного земельного кадастру.

Крім того, вказано, що відповідно до проведених геодезичних обмірів земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0058 під час проведення натурного обстеження було встановлено, що площа відповідно до фактичного використання земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0058 становить 0.1733 га (1733 кв.м.), що на 0.0233 га (233 кв.м.) більше ніж зазначено у правовстановлюючому документі на земельну ділянку.

3. Релевантні джерела права

3.1. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 152 Земельного кодексу (далі ЗК) України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За правилами п. «б» та п. «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм для користування.

Статтею 122 ЗК України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч. 12, 13 ст. 79-1 ЗК України межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі:

поділу або об`єднання земельних ділянок;

скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації;

якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 106, ст. 107 ЗК України власник земельної ділянки, землекористувач має право вимагати від власника суміжної земельної ділянки сприяння у встановленні спільних меж, а також встановлення або відновлення межових знаків, у разі якщо вони відсутні, зникли, перемістилися або стали невиразними. У разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки встановлення спільних меж здійснюється за рішенням суду.

Власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані дотримуватися меж земельних ділянок.

Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Згідно зі статтею 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

3.2. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками станом на час розроблення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачки було визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція № 376).

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції № 376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

3.3. Згідно з абзацом 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

3.4. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина четверта статті 41 Конституції України; близькі за змістом приписи викладені у частині першій статті 321 ЦК України).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.

Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки, ЄСПЛ встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

3.5. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 455/856/16-а вказано, що погодження меж земельної ділянки є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи у користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації.

У постанові Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 389/1214/18 вказано, що виконання усіх підготовчих робіт з виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку передбачає перевірку того, чи не належить земельна ділянка іншому власнику або правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наступні:

1) наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки;

2) підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (протиправне невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_17 є суміжними землекористувачами, набули право власності на належні їм земельні ділянки. Державний акт на право власності на земельну ділянку, яка станом на теперішній час належить позивачці, з кадастровим номером :03:002:0230 вперше було видано на підставі рішення сільської ради 06.03.2007, а проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка на теперішній час належить відповідачці, з кадастровим номером :03:002:0058 було затверджено сільською радою лише 28.08.2020, після чого відбулася державна реєстрація права власності на земельну ділянку.

Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи встановлено, зокрема, наступне:

- каталог координат ділянки позивачки був сформований та виготовлений раніше за аналогічний каталог ділянки відповідачки, про що свідчать дані Державного земельного кадастру;

- відповідно до проведених геодезичних обмірів земельної ділянки відповідачки під час проведення натурного обстеження було встановлено, що площа відповідно до фактичного використання земельної ділянки відповідачки становить 0.1733 га (1733 кв.м.), що на 0.0233 га (233 кв.м.) більше ніж зазначено у правовстановлюючому документі на земельну ділянку;

- фактична конфігурація, проміри та площа земельної ділянки відповідачки не відповідає конфігурації промірам та площі зазначеним у технічній документації, при цьому саме земельна ділянка відповідачки накладається на земельну ділянку позивачки через допущені помилки при складанні документації із землеустрою на земельну ділянку відповідачки (не врахування каталогів координат зовнішньої межі вже сформованої суміжної земельної ділянки);

- площа накладення земельної ділянки відповідачки на земельну ділянку позивачки становить 0.0053 га (53 кв.м.) і крім цього, площа обмеження у використанні земельної ділянки позивачки з боку відповідачки має лінійний промір, що становить 27,02 м, а орієнтовна площа даного обмеження становить 0.0005га (5 кв.м.);

- місце фактично встановленої огорожі не відповідає межам земельної ділянки відповідачки відповідно до даних Державного земельного кадастру;

- можливим варіантом відновлення меж земельної ділянки позивачки може бути зазначення координат точок зовнішньої межі земельної ділянки за рахунок усунення накладення земельної ділянки відповідачки на земельну ділянку позивачки, та має містити у зв`язку з цим змінені координати точок зовнішньої межі земельних ділянок, зазначені в таблиці 2 до висновку експерта, крім цього земельна ділянка має містити каталог координат, який міститься в базі Державного земельного кадастру (додаток № 5 до висновку експерта).

Оцінивши вказані обставини, суд приходить до висновку про те, що право позивачки на володіння та користування частиною належної їй земельної ділянки порушується з боку відповідачки, оскільки саме земельна ділянка відповідачки накладається на земельну ділянку позивачки і при цьому позивачка встановила огорожу між ділянками, розташування якої не відповідає межам земельної ділянки відповідачки відповідно до даних Державного земельного кадастру.

4.2. Під час оцінки способу захисту, який заявлений в інтересах позивачки, суд враховує, що втручання у право власності відповідачки на земельну ділянку шляхом визнання протиправним та скасування рішення сільської ради щодо затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність, визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію права власності на вказану ділянку та зобов`язання знести самовільно встановлену огорожу і відновити межі між суміжними ділянками відповідно до даних земельно-кадастрової документації ґрунтується на нормах ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, ч. 12, 13 ст. 79-1, ч. 3 ст. 106, ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України.

Разом з тим, за вимогами про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради щодо затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності і припинення права власності на земельну ділянку за ОСОБА_5 належним відповідачем мала би бути саме ОСОБА_5 , в інтересах якої були прийняті вищевказані рішення сільської ради та державного реєстратора (див. п. 8.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20). Проте, ОСОБА_5 була вказана позивачем лише в якості третьої особи, в той час як суд не може з власної ініціативи залучати відповідачів до участі у справі. Вказані обставини є безумовною підставою для відмови у задоволенні таких вимог.

Втручання у право власності відповідачки на земельну ділянку в частині інших обґрунтованих позовних вимог в даному випадку переслідує легітимну мету щодо захисту безперешкодного права користування позивачкою всією своєю земельною ділянкою.

Стосовно пропорційності втручання у право власності відповідачки на земельну ділянку суд зазначає, що площа накладення земельної ділянки відповідачки на земельну ділянку позивачки становить 0.0053 га (53 кв.м.), а площа обмеження у використанні земельної ділянки позивачки з боку відповідачки становить 0.0005га (5 кв.м.), тобто загалом 0,0058 га (58 кв.м.) Водночас, загальна площа земельної ділянки позивачки складає 0,2224 га, а отже порушується право позивачки на використання лише 2,61 % належної їй ділянки (0,0058 га від 0,2224 га складає приблизно 2,61 %).

Крім того, суд враховує, що згідно з ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). В той же час, згідно з абзацом 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після скасування судом рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, відповідне право повертається у стан, що існував до відповідної державної реєстрації.

Тобто, внаслідок визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на земельну ділянку за відповідачкою, право власності на цю ділянку на підставі вищенаведеної правової норми буде зареєстровано та перейде до попередньої власниці ОСОБА_5 . І при цьому суд не може скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 , оскільки вона не є відповідачем у цій справі.

Таким чином, суд вважає, що визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на земельну ділянку за відповідачкою не забезпечить ефективного захисту прав позивачки, а також призведе до абсурдної ситуації, коли внаслідок вирішення цієї справи право власності на земельну ділянку позивачки буде знову зареєстровано за попереднім власником, тобто за третьою особою.

На думку суду, пропорційним, ефективним та законним способом захисту прав позивачки у цій справі з урахуванням вищенаведених обставин є зобов`язання ОСОБА_4 знести власними силами або за власний рахунок самовільно встановлену частину огорожі, яка розміщена на земельній ділянці, що належить ОСОБА_3 , з кадастровим номером :03:002:0230, за адресою: АДРЕСА_1 , та є суміжною із земельною ділянкою з кадастровим номером :03:002:0058 за адресою: АДРЕСА_1 , а також відновити межі між суміжними земельними ділянками відповідно до даних земельно-кадастрової документації земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0230.

При цьому суд вважає за необхідне вказати про необхідність відновлення меж між суміжними земельними ділянками відповідно до даних земельно-кадастрової документації саме земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0230, оскільки документація саме на цю ділянку є вірною та не містить відомостей, які призводили би до накладення цієї ділянки на інші ділянки.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати про знесення частини огорожі без визначення матеріалу огорожі, оскільки у додатку № 3 до висновку експерта вказано, що паркан між ділянками є лише частково бетонним, а частково є дротяною сіткою на металевих стовпах.

Суд звертає окрему увагу на те, що часткове задоволення цього позову не призводить до недійсності договору купівлі-продажу від 13.07.2022, згідно з яким відповідачка набула право власності, в тому числі, на земельну ділянку. Відповідачка має право в порядку ч. 12 ст. 79-1 Земельного кодексу України ініціювати розробку нової технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж її земельної ділянки в натурі (на місцевості) з урахуванням дійсного розташування суміжної земельної ділянки позивачки.

4.3. Суд вважає за необхідне додатково оцінити аргумент представниці відповідачки про те, що провадження у цій справі мало бути закрито, оскільки на думку представниці відповідачки у справі № 707/2932/21 набрало законної сили рішення щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Суд зазначає, що по-перше, у справі № 707/2932/21, на відміну від цієї справи, відповідачем була попередня власниця спірної земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0258 ОСОБА_5 , в той час як у цій справі відповідачем є новий власник вказаної ділянки ОСОБА_4 .

По-друге, новою фактичною підставою цього позову, на відміну від позову у справі № 707/2932/21, є те, що 13.07.2022 змінився власник спірної земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0258 і при цьому порушення прав позивачки на володіння належною їй земельною ділянкою продовжилися за участі нового власника (пункти 2.9., 2.19., 2.20 позовної заяви).

По-третє, новою правовою та фактичною підставою цього позову стало те, що після отримання в серпні 2022 року адвокатом позивачки відповідей на запити від Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, Білозірської сільської ради та Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області, позивачка через свого представника вирішила разом з поданням нового позову заявити клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи (пункти 2.22. 2.24. позовної заяви, додаток № 37 до позовної заяви). При цьому зі змісту рішень суду першої та апеляційної інстанцій у справі № 707/2932/21 вбачається, що суд встановив факт накладення спірних земельних ділянок одна на одну, проте відмовив у позові у зв`язку із тим, що сторонами не заявлялось клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи для встановлення того, за рахунок чиєї земельної ділянки відбулося накладення.

Таким чином суд вважає, що порушення прав власника земельної ділянки на володіння всією своєю ділянкою внаслідок порушення межі ділянки з боку власника суміжної земельної ділянки за своїм характером є триваючим. Протягом часу, коли триває це порушення, можуть виникати нові обставини щодо вказаного порушення та нові суб`єкти порушення, що в свою чергу створює нові підстави для відповідних позовних вимог.

4.4. В підсумку, з урахуванням вищенаведених обставин, правових норм та висновків, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та зобов`язати ОСОБА_4 знести власними силами або за власний рахунок самовільно встановлену частину бетонної огорожі, яка розміщена на земельній ділянці, що належить ОСОБА_3 , а також відновити межі між суміжними земельними ділянками відповідно до даних земельно-кадастрової документації земельної ділянки позивачки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

5. Розподіл судових витрат, вирішення інших процесуальних питань

5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі суд враховує, що відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В даному випадку суд задовольнив позовні вимоги частково. Всі заявлені представником позивачки вимоги були пов`язані між собою та мали немайновий характер. При визначенні частки задоволених вимог суд виходить з того, що було задоволено саме ту вимогу, яка призводить до фактичного відновлення права позивачки на користування всією площею належної їй земельної ділянкою.

Отже, суд вважає задоволеними 50% позовних вимог і саме з розміру цієї частки суд буде виходити під час розподілу судових витрат. При цьому суд вважає за необхідне стягувати всі судові витрати, понесені позивачкою, з відповідачки ОСОБА_4 , оскільки у задоволенні вимог до Білозірської сільської ради було відмовлено.

5.2. Понесення позивачкою судових витрат зі сплати судового збору підтверджується квитанцією від 15.09.2022 про сплату судового збору в сумі 992,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_4 на користь позивачки суму понесених судових витрат на сплату судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп.

Понесення позивачкою судових витрат на оплату експертизи підтверджується квитанцією від 28.12.2022 на суму 11326,20 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_4 на користь позивачки суму понесених судових витрат на проведення експертизи в розмірі 5663 грн. 10 коп.

5.3. Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник позивача у позовній заяві вказала про наявність у позивача витрат на правничу допомогу.

Зокрема, представником позивача надано копію договору про надання правової допомоги, укладеного 12.07.2022 між адвокатом Плакущим С.В. та клієнтом ОСОБА_3 . Зі змісту вказаного договору вбачається, що адвокат прийняв обов`язки надавати правову допомогу позивачу. Гонорар погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до Договору.

У додатковій угоді № 1 до вищевказаного договору сторони погодили вартість окремих видів правової допомоги адвоката, а також погодили, що правова допомога вважається наданою після складання акту приймання-передачі наданої правової допомоги (том 1, а.с. 36).

28.08.2023 адвокат Плакущий С.В. та клієнт (позивачка) ОСОБА_3 підписали акт приймання-передачі наданої правничої допомоги, в якому детально визначили види та вартість наданої правничої допомоги на загальну суму 47000 грн., зокрема:

- адвокатський запит до ГУ Держгеокадастру в Черкаській області від 22.07.2022 1000 грн.;

- адвокатський запит до ГУ Держгеокадастру в Черкаській області від 22.07.2022 1000 грн.;

- адвокатський запит до Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 22.07.2022 1000 грн.;

- адвокатський запит до Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області від 05.08.2022 1000 грн.;

- складання позовної заяви до суду від 15.09.2022 6000 грн.;

- клопотання про витребування доказів від 15.09.2022 1000 грн.;

- клопотання про призначення судової експертизи від 15.09.2022 1000 грн.;

- ознайомлення з матеріалами справи №707/2124/22 500 грн.

- складання відповіді на відзив 6000 грн.

- клопотання про витребування 1000 грн.;

- клопотання про відкладення 1000 грн.

- заява про виклик свідків 1000 грн.;

- ознайомлення з матеріалами справи № 707/2124/22 500 грн.;

- заперечення на клопотання про закриття провадження у справі 1000 грн.;

- пояснення позивача на заперечення відповідача 1000 грн.;

- клопотання про повторне витребування доказів 1000 грн.;

- клопотання про застосування заходів процесуального примусу 1000 грн.;

- доповнення до заперечення на закриття провадження у справі 1000 грн.;

- ознайомлення з матеріалами справи №707/2124/22 500 грн.;

- клопотання позивача щодо процесуальних строків проведення судової експертизи 1000 грн.;

- ознайомлення з матеріалами справи №707/2124/22 500 грн.

- представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції у засіданнях 21.10.2022 3000 грн., 09.11.2022 3000 грн., 05.12.2022 3000 грн., 15.06.2023 3000 грн., 27.07.2023 3000 грн., 03.08.2023 3000 грн.

Відповідно до прибуткового касового ордеру від 28.08.2023 ОСОБА_3 сплатила на користь адвоката Плакущого С.В. 47000 грн. згідно з вищевказаним актом.

Крім того, 30.01.2024 адвокат Плакущий С.В. та клієнт (позивачка) ОСОБА_3 підписали акт приймання-передачі наданої правничої допомоги, в якому детально визначили види та вартість наданої правничої допомоги на загальну суму 23000 грн. за період з 30.08.2023, зокрема:

- підготовлено заперечення на клопотання про призначення повторної земельно-технічної експертизи 1000 грн.;

- підготовлено доповнення до заперечення на клопотання про призначення повторної земельно- технічної експертизи 1000 грн.;

- підготовлено пояснення на заперечення на заяву про розподіл судових витрат від 14.09.2023 1000 грн.;

- складено апеляційну скаргу на ухвалу суду про призначення повторної судової земельно- технічної експертизи від 03.10.2023 6000 грн.;

- підготовлено заперечення на клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та на клопотання про призначення додаткової земельно-технічної експертизи 1000 грн.;

- представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції 30.08.2023 3000 грн., 20.09.2023 3000 грн., 16.01.2024 3000 грн., 09.11.2023 у суді апеляційної інстанції 4000 грн.

Відповідно до прибуткового касового ордеру від 28.08.2023 ОСОБА_3 сплатила на користь адвоката Плакущого С.В. 23000 грн. згідно з вищевказаним актом.

Представниця відповідачки 30.08.2023 подала заяву, в якій просила зменшити розмір судових витрат у зв`язку з їх нерозумністю.

На думку суду, вказані у вищенаведених актах види правових послуг були пов`язані з розглядом цієї справи та були виправданими з огляду на значну складність і тривалість цієї справи. Разом з тим суд вважає, що деякі витрати були неспівмірно великими (наприклад, складання відповіді на відзив за 6000 грн., складання клопотання про відкладення розгляду справи за 1000 грн., складання заяви про виклик свідків за 1000 грн., пояснення позивача на заперечення відповідача за 1000 грн., клопотання позивача щодо процесуальних строків проведення судової експертизи за 1000 грн.)

В цілому суд вважає, що загальний розмір витрат позивачки на правову допомогу в сумі 70000 грн. частково не відповідає складності виконаних адвокатом робіт та часу, витраченому адвокатом на виконання цих робіт (надання послуг). З іншого боку суд враховує, що ця справа є досить складною і тривалою, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт є значним.

В підсумку, суд вважає обґрунтованою, розумною та співрозмірною суму витрат позивачки на правову допомогу в розмірі 50000 грн. З урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_4 на користь позивачки 25000 грн. в якості відшкодування витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) належною їй земельною ділянкою з кадастровим номером :03:002:0230, розміром 0,2224, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) знести власними силами або за власний рахунок самовільно встановлену частину огорожі, яка розміщена на земельній ділянці, що належить ОСОБА_3 з кадастровим номером :03:002:0230 за адресою: АДРЕСА_1 , та є суміжною із земельною ділянкою, з кадастровим номером :03:002:0058, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та відновити межі між суміжними земельними ділянками відповідно до даних земельно-кадастрової документації земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0230.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) судові витрати в загальному розмірі 31159 грн. 30 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 01 лютого 2024 року.

Суддя Д. Б. Баронін