Провадження № 4-с/161/10/24

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грень А.В.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Данилевич Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Людмили Іванівни, заінтересована особа ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку (далі ВДВС у місті Луцьку) Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Л.І., заінтересована особа ОСОБА_2 .

Свої вимоги, враховуючи заяву про зміну підстав скарги, обґрунтовує тим, що постановою державного виконавця Першого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мирончук О.П. від 04.08.2022 року відкрито виконавче провадження №69566358 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в апеляційному суді в сумі 3000 грн.

Зазначає, що на його адресу 03.08.2023 року поступила постанова державного виконавця Першого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Л.І. у вищезазначеному виконавчому провадженні про розшук майна боржника, яку він вважає не законною та такою, що порушує право на володіння майном. Також, при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, у них були відсутні будь-які документи, що засвідчують законність передачі виконавчого провадження від державного виконавця Мирончук О.П. до державного виконавця Данилевич Л.І., а також відсутні постанови про розшук майна боржника, про арешт коштів, що на його думку є протиправними діями державного виконавця щодо надання йому на ознайомлення неповних матеріалів виконавчого провадження.

Разом з тим, вказує, що виконавче провадження перебувало на виконанні у Першому ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який на даний час, на його думку є ліквідованим, а відтак, ані державний виконавець Данилевич Л.І., ані ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не є органом державної виконавчої служби у виконавчому провадженні №69566358 та підлягає закриттю із скасування постанови про розшук майна боржника від 20.07.2023 року та забороною звернення стягнення та накладення арешту на належне йому майно.

Просить суд, визнати протиправними дії державного виконавця щодо надання для ознайомлення неповних матеріалів виконавчого провадження; скасувати повністю постанову державного виконавця ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Л.І. від 20.07.2023 року ВП №69566358 про розшук майна боржника; заборонити державному ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звертати стягнення та накладати арешт на автомобілі ЗАЗ-110206, 2000 року випуску, VIN НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 та Hyundai 30, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 ; закрити виконавче провадження.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2023 року скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для залишення скарги без руху.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 серпня 2023 року скаргу повернуто заявнику.

Постановою Волинського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 серпня 2023 року скасовано, цивільну справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2023 року 02 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні заявник вимоги скарги, додаткові пояснення та заяву про зміну вимог скарги підтримав повністю, просив їх задовольнити.

Державний виконавець в судовому засіданні вимоги скарги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності заінтересованої особи по наявним матеріалам справи.

Заслухавши думку заявника та державного виконавця, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Згідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 69566358, предметом якого є стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в апеляційному суді в сумі 3000 грн.

В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем Першого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Л.І. 20.07.2023 року було винесено постанову про розшук майна боржника, оскільки, з метою перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем встановлено, що за боржником зареєстровані транспортні засоби: ЗАЗ-110206, 2000 року випуску, VIN НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 та Hyundai 30, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 .

Мотивуючи вимоги скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що метою розшуку є подальше затримання та арешт автомобілів, а тому такий розшук створює загрозу мирному володінню майном для співвласника ОСОБА_3 , а також сума стягнення за виконавчим провадженням є незрівнянно меншою, ніж вартість майна, оголошеного в розшук, а тому підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1)звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права,майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно положення ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Частиною 1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (ч.2 ст.48 Закону).

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (ч.5 ст.48 Закону).

Згідно ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Перевіряючи доводи скарги, вбачається, що вони зводиться до власного тлумачення скаржником положень закону та не свідчить про неправомірність винесеної постанови про розшук майна боржника від 20.07.2023 по ВП №69566358.

Суд також враховує, що на теперішній час, інформації про затримання транспортних засобів працівниками поліції та місце їх зберігання немає, державний виконавець, відповідно до п. 8 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою КМУ №1102 від 17.12.2008 року, не повідомлявся про їх затримання, транспортні засоби відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» не вилучалися та не описувалися, а тому визначені законом підстави для зняття їх з розшуку відсутні.

Також, доводи заявника про відсутність у ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повноважень у виконавчому провадженні № 69566358 та державного виконавця Данилевич Л.І. вчиняти виконавчі дії у даному виконавчому провадженні, оскільки, Перший у ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ліквідований та відсутні будь-які документи законності передачі матеріалів від одного державного виконавця до іншого, а тому дане виконавче провадження підлягає закриттю, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Як вже зазначалося вище, в провадженні ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №69566358, відкрите державним виконавцем Першого ВДВС у місті Луцьку Мирончук О.П. 15.09.2022 року на підставі виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 30.06.2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 грн. на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2023 року №736/5 реорганізовано Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку шляхом його приєднання до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку з перейменуванням у Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Встановлено, що ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є правонаступником відповідних реорганізованих відділів державної виконавчої служби. Працівників Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку переведено до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 31-32).

Тобто, юридична особа Перший ВДСВ у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не була ліквідована, а лише фактично було змінено його назву на ВДСВ у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Код ЄДРПОУ вказаної юридичної особи не змінювався.

Відтак, ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (попередня назва Перший ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) є суб`єктом, який вправі здійснювати виконавче провадження № 69566358, а переведений державний виконавець вправі вчиняти виконавчі дії визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом в ухвалі № 161/12059/23 від 22.11.2023 року.

Інші обставини, передбачені ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», достатні для завершення виконавчого провадження № 69566358 в матеріалах скарги відсутні та не здобуті під час розгляду справи.

Також суду не надано доказів про відсутність у скаржника заборгованості за вказаним виконавчим провадженням.

Крім того, слід зазначити, що до повноважень суду не належить можливість закриття виконавче провадження, так як це зумовить втручання суду у дискреційні повноваження посадової особи, яка зобов`язана діяти в межах Закону України «Про виконавче провадження та відповідно до ст. 19 Конституції України.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними у зв`язку з наданням неповних матеріалів виконавчого провадження на ознайомлення, суд зазначає наступне.

В судовому засіданні судом були оглянуті оригінали матеріалів виконавчого провадження № 69566358, в яких міститься заява ОСОБА_1 на ознайомлення. Під час ознайомлення останній підписався та не вказав на зауваження щодо відсутності будь-яких документів у його складі, а тому такі доводи є безпідставними і не відповідають дійсності.

За таких обставин, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Л.І. є безпідставною, а доводи заявника зводяться до власного тлумачення норм чинного законодавства на власний розсуд.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволені скарги ОСОБА_1 , слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10-13, 259, 260, 261, 268, 353, 354, 447 ЦПК України, на підставі Закону Україну «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данилевич Людмили Іванівни, заінтересована особа ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Заявник ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суб`єкт оскарження Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , адреса місцезнаходження: 43025, м. Луцьк, вул. Винниченка, 27 а.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Ухвала в повному обсязі складена 19 січня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Пахолюк А.М.