Справа № 522/1643/24
Провадження № 2-н/522/286/24
УХВАЛА

12 лютого 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг

Згідно з ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів (заяв) з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів слідує, що житлово-комунальні послуги надавалися за місцем знаходження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально належить до Київського району м. Одеси.

З урахуванням наведеного, заява про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги має пред`являтися за місцем знаходження майна за правилами виключної підсудності.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17.

Аналогічний висновок зроблено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021, справа № 911/2390/18.

Таким чином, указана заява про видачу судового наказу Приморському районному суду м. Одеси не підсудна.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Разом з тим, постановити ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу до іншого суду за підсудністю згідно ч. 8 ст. 165 ЦПК України суд вправі лише тоді, коли боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4,19, 30, 165 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА