ЦИВІЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 170/375/23
Позовне провадження Провадження № 2/170/19/24
Шацький районний суд Волинської області
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2024 року смт Шацьк

Шацький районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Стрілець Н.В.,

за участю - секретаря судових засідань Турич Т.О.,

представника позивача - Місюри І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Шацьк цивільну справу за позовом АТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Місюра І.В. звернулась в суд з позовною заявою в інтересах АТ "Ощадний банк України" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обгрунтовано наступним.

25 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_1 був укладений Договір відновлювальної кредитної лінії №3643, відповідно до умов якого позичальнику був виданий кредит в розмірі 400 000 грн. строком до 24 грудня 2017 року. В забезпечення виконання умов кредитного договору, 25 грудня 2007 року укладено договір іпотеки нерухомого майна, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, загальною площею 0,14 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться на зазначеній земельній ділянці, готовність якого відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №16520034, виданого Волинським обласним бюро технічної інвентаризації 02 листопада 2007 року становить 91 %, з усіма подальшими покращеннями та доробками. Сторони погодились, що загальна вартість предмету іпотеки становить 765786 грн.

У зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань за кредитним договором, 30.12.2008 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Базалицькою О.Р., за відповідною заявою позивача, вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно Договору іпотеки нерухомого майна від 25.12.2007. Протягом 2009-2019 років виконавчий напис неодноразово перебував на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби, однак не був виконаний. Постановою начальника відділу Шацького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області від 13.06.2019 виконавче провадження ВП №57342873 з виконання вищевказаного виконавчого напису закінчено у зв`язку зі смертю ОСОБА_1 . На дату смерті залишились невиконаними зобов`язання позичальника за Договором відновлювальної кредитної лінії № 3643, заборгованість по якому визначена у виконавчому написі та становить 429767,30 грн.

З відповіді Луцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Волинській області від 18.04.2019, отриманої на адвокатський запит представника банку, позивачу стало відомо, що боржник ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13 травня 2019 року АТ «Ощадбанк» подано в Першу Луцьку державну нотаріальну контору заяву з грошовими вимогами до спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_1 в порядку ст. 1281 ЦК України.

В силу положень ст. 1282 ЦК України, представник позивача просить звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку та будинок, що знаходяться по АДРЕСА_1 , що належать спадкоємцю померлого ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , у рахунок погашення заборгованості, що виникла у ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором договором відновлювальної кредитної лінії №3643 від 25.12.2007, в розмірі 429767,30 грн. Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною предмета іпотеки, яка встановлюється при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на стадії оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Місюра І.В. просила позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи. Під час підготовчого засідання представник відповідача адвокат Бордюженко Е.Р. подала заяву про застосування судом строків позовної давності та відмову в позові. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що 25 грудня 2007 року між ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є ПАТ «Ощадбанк», та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 3643, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в сумі 400 000,00 грн під 16 % річних з терміном остаточного погашення не пізніше 24 грудня 2017 року (а.с. 8-10). З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 25 грудня 2007 року між ПАТ «Ощадбанк» та позичальником ОСОБА_1 укладений договір іпотеки нерухомого майна, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передане нерухоме майно, а саме: земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, загальною площею 0,14 га та розміщений на ній незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-14). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «Ощадбанк» та відповідачем ОСОБА_3 25 грудня 2007 року укладений договір поруки № 4168, відповідно до якого поручитель зобов`язалась перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором. Відповідач ОСОБА_1 , порушуючи умови договору, свої зобов`язання за договором в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним належним чином не виконував. 30 грудня 2008 року, за заявою банку, приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Базалицькою О. Р. вчинений виконавчий напис про звернення стягнення на земельну ділянку та незавершений будівництвом житловий будинок, які є предметом іпотеки за договором іпотеки нерухомого майна від 25 грудня 2007 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, запропоновано задовольнити вимоги банку в розмірі 432 517,30 грн, з яких 400 000,00 грн - сума непогашеного кредиту, 25 033,82 грн - відсотки за користування кредитом, 683,48 грн - пеня, 6 800,00 грн - витрати за вчинення виконавчого напису. Саме з цього часу змінився строк виконання зобов`язання -30.12.2008 (а.с.15).

Даний виконавчий напис скерований на виконання до державної виконавчої служби. Також судом встановлено, що поряд з цим, позивач звертався до суду з позовом про стягнення основного зобов`язання. Так, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2013 року (справа № 161/5814/13-ц) стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_4 (поручителя) на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 3643 від 25 грудня 2007 року в розмірі 839 688,96 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області (а.с.16). Після смерті ОСОБА_1 у Першій Луцькій державній нотаріальній конторі Волинської області 20 травня 2019 року за заявою АТ «Ощадбанк» з грошовими вимогами до спадкоємців померлого була заведена спадкова справа № 253/2019. Спадкоємцем померлого відповідача ОСОБА_1 є його син ОСОБА_1 , який 13.02.2020 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с. 156-166).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2021 року у справі № 161/17311/20 за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради, треті особи: Перша Луцька нотаріальна контора Волинської області, ПАТ «Ощадбанк» встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкоємцем ОСОБА_1 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Тому, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України.

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Кредитор-банк спадкодавця пред`явив свої вимоги до спадкоємців померлого шляхом подання відповідної заяви до Першої Луцької державної нотаріальної контори, а син померлого позичальника, ОСОБА_1 , вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини, тому саме він зобов`язаний задовольнити вимоги кредитира в межах вартості майна, як це передбачено ст. 1282 ЦК України.

Постановою Волинського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року в іншій справі - № 0308/2429/2012, стягнуто з правонаступника ОСОБА_1 ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» кредитну заборгованість за договором іпотеки №2871 від 11.04.2007 розмірі 336 658,71 грн у межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвалою Волинського апеляційного суду від 20 січня 2021 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2013 року у справі № 161/5814/13-ц в частині позовних вимог ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості скасовано. Закрито провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у зв`язку з смертю боржника. Постановою Волинського апеляційного суду від 20 січня 2021 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задоволено. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2013 року в даній справі скасовано. В позові ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості відмовлено у зв`язку із закінченням строків позовної давності. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2022 року Постанову Волинського апеляційного суду від 20 січня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості залишено без змін. Крім цього, Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2022 року Ухвалу Волинського апеляційного суду від 20 січня 2021 року скасовано. Передано справу № 161/5814/13 в частині позовних вимог ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки було встановлено, що згідно спадкової справи після смерті боржника ОСОБА_1 , заведеної на підставі заяви АТ «Ощадбанк» від 20 травня 2019 року, як кредитора з вимогою до спадкоємців боржника ОСОБА_1 , до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 звертався його син ОСОБА_1 . Ухвалою Волинського апеляційного суду від 30 травня 2022 року залучено до участі у розгляді справи в якості правонаступника після смерті ОСОБА_1 його спадкоємця за законом ОСОБА_1 . Постановою Волинського апеляційного суду від 30 червня 2022 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 задоволено частково. Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2013 року в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позов ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 , як правонаступника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» кредитну заборгованість у розмірі 432 517,30 грн з яких: 400 000,00 грн - сума непогашеного кредиту, 25 033,82 грн - відсотки за користування кредитом, 683,48 грн - пеня, у межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішено питання про розподіл судових витрат. Постановою Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 18.01.2023 постанову Волинського апеляційного суду від 30 червня 2022 року скасовано. У задоволенні позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. Колегією суддів зазначено, що відповідач ОСОБА_4 не була належно повідомлена судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брала участі у такому розгляді; під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 подала заяву про застосування позовної давності, яка підписана представниками ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , у справі № 161/5814/13-ц за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, просила відмовити у задоволенні позову; оскільки банк скористався своїм правом на дострокове повне повернення кредиту, шляхом вчинення 30 грудня 2008 року приватним нотаріусом Базалицькою О.Р. виконавчого напису, чим змінив строк виконання основного зобов`язання та початок перебігу позовної давності, тому строк на звернення банку до суду з цим позовом сплинув у грудні 2011 року, проте банк звернувся до суду з цим позовом 02 квітня 2013 року. Таким чином, вимоги банку про стягнення станом на 31 липня 2008 року суми непогашеного кредиту у розмірі 400 000,00 грн, відсотків за користування кредитом у розмірі 9 279,80 грн та пені у розмірі 683,48 грн, а всього на суму 409 963,28 грн, обґрунтовані, проте, заявлені банком після спливу позовної давності про застосування наслідків пропуску якої заявлено солідарним відповідачем ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), тому у задоволенні позову АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості слід відмовити. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частинами першою, третьою статті 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Також п. 6.1 Договору іпотеки від 25.07.2007 встановлено, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання позичальником/іпотекодавцем будь-якого із своїх обов`язків, передбачених цим договором та/або кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договорм, виявиться (стане) недійсною. П. 6.2 Договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки буде здійснюватись на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним чинним законодавством України та цим Договором порядку, або згідно з окремим договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Отже, чинним законодавством та Договором іпотеки передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Частина перша статті 35 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Як було зазначено вище, Іпотекодержатель скористався своїм право шляхом дострокового стягнення заборгованості, звернувся до нотаріуса, та 30.12.2008 нотаріусом Базалицькою О.Р. вчинений виконавчий напис № 2471 про звернення стягнення на земельну ділянку та незавершений будівництвом житловий будинок, які є предметом іпотеки, згідно договору іпотеки від 25.08.2007. Проте при примусовому виконанні виконавчого напису №2471 від 30.12.2008, начальником відділу Шацького РВ ДВС ГТУ юстиції у Влинській області Мохнюком О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 13.06.2019 у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_1 (а.с. 23). Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Стягувач (іпотекодержатель) не скористався правом заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, та продовжити стягнення боргу в позасудовому порядку, вирішив звернутись в суд з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, з матеріалів справи вбачається, що представник позивача ОСОБА_8 надсилала на адресу місця проживання відповідача ОСОБА_1 , як до спадкоємця боржника, вимогу кредитора, зокрема й в частині стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №3643 від 25.12.2007 (а.с.29-31).

Позов про звернення стягнення на предмет іпотеки на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 , а також незавершений будівництвом житловий будинок, який знаходиться на зазначеній земельній ділянці в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №3643 від 25.07.2007, пред`явлено до суду 28.06.2023 (а.с. 2).

Разом з тим, як вже було встановлено судом, Постановою Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 18.01.2023 за результатами касаційного перегляду рішення у справі за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №3643 від 25.12.2007 (основне зобов`язання) в задоволені позову відмовлено у зв`язку із закінченням строків позовної давності. В даному рішенні суду Верховний Суд виснував, що оскільки банк скористався своїм правом на дострокове повне повернення кредиту, шляхом вчинення 30 грудня 2008 року приватним нотаріусом Базалицькою О.Р. виконавчого напису, чим змінив строк виконання основного зобов`язання та початок перебігу строків позовної давності, тому строк звернення банку до суду з цим позовом сплинув у грудні 2011 року, проте банк звернувся до суду з цим позовом 02 квітня 2013 року. В постанові КЦС ВС від 18.08.2021 в справі № 201/15310/16 колегією зазначено, що слід розмежовувати вимогу про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem). Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки "піддається" впливу позовної давності. На неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. На вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо). Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються ст. 267 ЦК України. Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку захистити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право судового захисту, тобто здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. При цьому сплив позовної давності не свідчить про відсутність заборгованості за кредитним договором. Такі висновки висловила колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 11 березня 2021 року в постанові №727/7775/18 (провадження №61-7478св19).

Тому положенні глави 19 ЦК України Позовна давність застосовуються лише щодо стягнень, пред`явлених в судовому порядку, проте в позасудовому порядку зобов`язання може бути виконане після спливу цього строку. За статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 грудня 2022 року у справі № 369/7752/19 (провадження № 61-10219св22) зроблено висновок, що «виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц». Під час розгляду даної справи судом встановлено, що права позивача, як кредитора, іпотекодержателя порушені, оскільки позичальником ОСОБА_1 за життя не погашено борг згідно відновлювальної кредитної лінії №3643 від 25.07.2007. Не погашено заборгованість спадкодавця ОСОБА_1 і спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті батька, його сином ОСОБА_1 , хоча й позивач звертався з грошовими вимогами до спадкоємців померлого. Однак, оскільки позивач скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту шляхом вчинення 30.12.2008 приватним нотаріусом Балицькою О.Р. виконавчого напису, чим змінив строк виконання основного зобов`язання та початок перебігу строку позовної давності, тому строк на звернення банку до суду з цим позовом сплинув у грудні 2011 року, проте банк звернувся до суду з позовом 28.06.2023. Заяву про застосування строків позовної давності, яку суд вважає обгрунтованою, представником відповідача ОСОБА_2 подано під час підготовчого засідання 11.10.2023. Судом не встановлено, що з часу виконання виконавчого напису нотаріусом 30.12.2008 ОСОБА_1 вчиняв дії щодо погашення заборгованості, які б свідчили про переривання строків позовної давності. Суд вважає хибною думку позивача про те, що строк позовної давності слід рахувати з моменту коли банк дізнався про спадкоємця позичальника відповідача ОСОБА_1 , а саме з дня набрання рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.03.2021 законної сили, яким встановлено факт його проживання із спадкодавцем (позичальником) на момент смерті ОСОБА_1 , оскільки такий строк повинен рахуватись з моменту вчинення виконавчого напису нотаріуса 30.12.2008, яким змінено строк виконання основного зобов`язання. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№ 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Таким чином вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 , а також незавершений будівництвом житловий будинок, який знаходиться на зазначеній земельній ділянці в рахунок погашення заборгованості що виникли у ОСОБА_1 перед позивачем за договором відновлювальної кредитної лінії № 3643 від 25.12.2007, обгрунтовані, проте заявлені банком після спливу позовної давності про застосування наслідків пропуску якої заявлено представником відповідача ОСОБА_2 , тому у задоволенні позову АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 слід відмовити. У зв`язку з тим, що в задоволені позову відмовлено судові витрати пов`язані із сплатою судового збору слід залишити за позивачем. На підставі Закону України "Про іпотеку", статей 256, 257, 266, 267, 526, 530, 575, 590, 1282 ЦК України, керуючись статтями 10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову відмовити. На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.01.2024

Суддя /підпис/ Н.В.Стрілець

Згідно з оригіналом

Суддя Шацького районного суду Волинської області Н.В.Стрілець