Справа № 229/665/24
Провадження № 4-с/229/1/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 р. м. Дружківка, Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області в складі:

головуючої судді Рибкіної Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Шайгородської О.Г.,

представника скаржника Трофімчука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка Донецької області цивільну справу за скаргою представника скаржника Трофімчука Віталія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач ОКП Донецьктеплокомуненерго,

встановив:

Представника скаржника Трофімчук В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач ОКП Донецьктеплокомуненерго та просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , що полягає у невинесенні постанови про зняття арешту з коштів, розміщених на банківському рахунку скаржника; просить зобов`язати державного виконавця Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, уповноваженого на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 73720679 винести постанову про зняття арешту з коштів, розміщених на банківському рахунку скаржника та направити її до банківської установи; вирішити питання про стягнення судових витрат, попередня сума яких складає 5000 грн.

В обгрунтування скарги зазначає, що ОСОБА_1 з 28.09.2017 по теперішній час перебуває на військовій службі у складі військової частини НОМЕР_1 . За виконання обов`язків військової служби він отримує грошове забезпечення у порядку, визначеному статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яке фактично є заробітною платою за виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби. Суми грошового забезпечення зараховуються на банківський рахунок НОМЕР_2 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк». Під час чергової спроби зняття готівки з вказаного рахунку 22.01.2024 ОСОБА_1 стало відомо, що на грошові кошти на вказаному рахунку накладений арешт за постановою державного виконавця Дружківського відділу ДВС, внаслідок чого він не має права на отримання та розпорядження грошовими коштами, що надходять на рахунок у якості грошового забезпечення військовослужбовця. Відповідно до відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконані у Дружківському відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 73720679, відкрите 08.01.2024. За усною інформацією державного виконавця Дружківського відділу ДВС Такунова С.В. дане виконавче провадження відкрите на підставі та з метою примусового виконання судового наказу Дружківського міського суду від 08.08.2023 у справі № 229/4893/23 за заявою ОКП «Донецьктеплокомуненерго». В рамках виконавчих дій за даним виконавчим провадженням постановою державного виконавця Дружківського відділу ДВС накладений арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, у тому числі тих, що розміщені на банківському рахунку НОМЕР_2 , відкритому у АТ КБ «Приватбанк», а також ті, що будуть надходити на зазначений рахунок боржника. Зазначає, що відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, тобто виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Таким чином, звернення стягнення та накладення арешту на заробітну плату боржника понад встановлені Законом розміри заборонено, а якщо він накладений, то підлягає зняттю, зокрема й на підставі повідомлення боржника.

Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 22.01.2024 № 5EMQUCN7GSKHDFCC на банківський рахунок НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримує заробітну плату (грошове забезпечення військовослужбовця). За таких умов, фактично арешт накладено на всю суму (100%) грошового забезпечення ОСОБА_1 , що він отримує за виконання обов`язків військової служби, а також на 100% коштів, що будуть у майбутньому надходити у вигляді грошового забезпечення боржника, що свідчить про порушення вимог закону щодо обмеження розміру відрахувань із заробітної плати (грошового забезпечення) працівника (військовослужбовця) та позбавляє його засобів існування. Державний виконавець, отримавши від боржника документи про те, що рахунок, на який накладено арешти, призначений для зарахування заробітної плати повинен негайно винести постанову про зняття арешту з коштів, який було накладено постановами про арешт коштів боржника, розміщених на рахунку, призначеному для отримання боржником заробітної плати. Представник боржника 22.01.2024 направив на електрону адресу Дружківського відділу ДВС () заяву про зняття арешту з коштів, що належать ОСОБА_1 та розміщені на його банківському рахунку НОМЕР_2 у АТ КБ «Приватбанк», а також з коштів, що будуть надходити на вказаний рахунок у якості заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 у майбутньому, з відповідним обґрунтуванням та документальним підтвердженням того, що рахунок призначений для зарахування заробітної плати. Дружківський відділ ДВС 23.01.2024 усно підтвердив факт отримання 22.01.2024 вказаної заяви та про відмову у вжитті заходів щодо зняття арешту з банківському рахунку через відсутність відповідних підстав. До теперішнього часу постанова про зняття арешту з коштів не винесена, до банку для виконання не спрямована. Боржник вважає, що бездіяльність Дружківського відділу ДВС щодо невжиття заходів щодо зняття арешту з коштів на банківському рахунку після отримання від нього документального підтвердження призначення рахунку є такою, що не відповідає вимогам закону, тобто є протиправною та такою, що порушує його права, тому він звернувся до суду із скаргою у порядку статті 446 ЦПК України як до такого, що ухвалив судове рішення у справі № 229/4893/23.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 30 січня 2024 року вказана скарга прийнята до провадження та призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат Трофімчук В.В. підтримав скаргу та наполягав на її задоволенні з підстав, зазначених у скарзі. Просив звернути увагу суду, що державним виконавцем згідно із Законом України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника повинно утримуватись за виконавчим документом до погашення у повному обсязі заборгованості за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, 20 відсотків, замість цього ним накладено арешт на 100% грошових коштів. Звернення стягнення та накладення арешту на заробітну плату боржника понад встановлені Законом розміри заборонено, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Заінтересована особа державний виконавець Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом надіслання судової повістки до електронного кабінету в «Електронному суді», на офіційну електронну пошту та рекомендованим поштовим повідомленням.

Представник заінтересованої особи - ОКП Донецьктеплокомуненерго в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

В статті 450 ЦПК України законодавець визначив порядок розгляду скарги. Зокрема, згідно з частиною першою цієї статті скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

Отже, діючим законодавством визначено, що неявка в судове засідання заявника або іншої заінтересованої особи, у справах за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність державного (приватного) виконавця, не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення та доводи представника скаржника, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги скарги, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновків про таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно з судовим наказом Дружківського міського суду від 08.08.2023 у справі № 229/4893/23 за заявою ОКП «Донецьктеплокомуненерго» з ОСОБА_1 стягнута заборгованість за житлово-комунальні послуги на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в розмірі 32122,58 грн, заборгованість за абонентське обслуговування в розмірі 778,77 грн, інфляційні збитки у розмірі 4295,23 грн та 3% річних в сумі 1347,32 грн, а також судовий збір у розмірі 214,72 грн. ( а.с.15 )

08 січня 2024 року головним державним виконавцем Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Такуновим С.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 73720679 на підставі вказаного судового наказу, виданого Дружківським міським судом Донецької області щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» суми боргу в загальному розмірі 38758,62 грн. ( а.с. 49)

11 січня 2024 року головним державним виконавцем Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Такуновим С.С. при примусовому виконанні у виконавчому провадженні ВП № 73720679 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/ електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/ електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику (а.с.46 ).

З довідки АТ КБ «Приватбанк» від 22.01.2024 № 5EMQUCN7GSKHDFCC вбачається, що на банківський рахунок НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримує зарплатні виплати. Також, на вказану картку ( рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата ( переказ) ( а.с.20 )

З відповіді начальника Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30.01.2024 № 406/6338/23/2024 вбачається, що підставою для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Повідомлення банківських установ про відмову в арешті коштів, з причини наявності мораторію у зв`язку з цільовим призначенням рахунку боржника, до відділу не надходили, інформація про фактичне виконання вищевказаного рішення у відділі також відсутня. Відповідно, виконавець не має законних підстав знімати арешт з коштів на рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 ( а.с. 47-48 )

В ст. 129-1 Конституції України зазначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст.6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін ("Горнсбі проти Греції" (HornsbyV. Greece, від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці без неналежних затримок (у справі "Фуклев проти України", заява №71186/01). На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці ("Чіжов проти України" п. 40).

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця, в якій зазначається: сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом; стягнення виконавчого збору, витрати виконавчого провадження, штрафи, накладені на боржника під час виконавчого провадження; основна винагорода приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що на які накладається арешт, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону № 1404-VIII та розділу VIII Інструкції.

Отже, державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкриті після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника в банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, після отримання постанови про накладення арешту, саме банк зобов`язаний відповідно до вимог ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 лютого 2021 року в справі № 2010/2-1565/11 (провадження № 61-997ск21) та узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року в справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Накладаючи арешт на грошові кошти боржника, який не виконав судове рішення, державний виконавець у постанові зазначив, що арешт накладається на грошові кошти, які належать боржнику, що обліковуються на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та наклав арешт у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 42884,48 грн ( а.с.46)

Оскільки частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що саме на банк покладено обов`язок перевірити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, саме банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку і повернути його постанову без виконання.

Однак, АТ КБ «Приватбанк» постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконав. Зазначене свідчить про те, що банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 року у справі № 756/8815/20 наведений правовий висновок про те, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього.

Представником скаржника суду не надано доказів того, що АТ КБ «ПриватБанк» повідомив державного виконавця про наявність передбачених ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» обставин, які унеможливлюють накладення арешту на належний скаржнику рахунок.

З наданої представником скаржника довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на картку (рахунок), на яку скаржник отримує зарплатні виплати, також може бути зарахована будь-яка виплата (переказ), що свідчить про те, що рахунок, на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, є рахунком боржника, який використовується для зарахування, зберігання грошових коштів і здійснення різних розрахунково-касових операцій.

У зв`язку з вищевикладеним, державний виконавець не мав документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, а також суду під час розгляду скарги такі докази теж не надані.

Отже, в цьому випадку у державного виконавця не було правових підстав для скасування арешту з рахунку боржника до отримання відповідних документів на підтвердження спеціального режиму банківського рахунку з банку або від боржника, оскільки в постанові про арешт коштів боржника виконавець застеріг, на які саме кошти та на які рахунки арешт не накладається.

Таким чином, протягом розгляду скарги представником скаржника не надано суду належних і допустимих доказів які б підтверджували наявність підстав для зняття арешту з поточного банківського рахунку, зокрема доказів того, що цей рахунок має спеціальний режим використання та/або, що на кошти, розміщені на цьому рахунку заборонено звертати стягнення згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду за викладене вище, суд доходить висновку, що обставини, на які скаржник посилалася в обґрунтування поданої скарги, не знайшли свого підтвердження, а відтак, підстави для задоволення скарги відсутні, а тому відмовляє скаржнику в задоволенні скарги.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у задоволені скарги покладаються на скаржника.

На підставі викладеного і керуючись ст. 447-453 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні скарги представника скаржника Трофімчука Віталія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач ОКП Донецьктеплокомуненерго про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , що полягає у невинесенні постанови про зняття арешту з коштів, розміщених на банківському рахунку скаржника; зобов`язання державного виконавця Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, уповноваженого на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 73720679 винести постанову про зняття арешту з коштів, розміщених на банківському рахунку скаржника та направити її до банківської установи - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 12.02.2024.

Суддя Н.М.Рибкна