Справа № 466/8322/16-ц
Провадження № 2/466/22/24
У Х В А Л А

07 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі

головуючої судді Луців-Шумської Н.Л.

секретар Колодій Я.П.

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ЛКП «Янів 405» про усунення перешкод в користуванні підвальними приміщеннями, що розташовані у дворі біля будинку АДРЕСА_1 , позовом третьої особи ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні підвальними приміщеннями, що розташовані у дворі біля будинку АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

На розгляді Шевченківського районного суду м.Львова перебуває вказана цивільна справа.

ОСОБА_2 пред`явила даний позов в суд 26.09.2016 року. Після усунення недоліків позовної заяви провадження у справі було відкрито ухвалою судді Зими І.Є. від 17.10.2016р.

Після задоволення заявленого відводу справа передана на розгляд судді Н.Л. Луців-Шумській розпорядженням від 07.06.2017р.

Ухвалою судового засідання прийнято до сумісного розгляду позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні підвальними приміщеннями, що розташовані у дворі біля будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 02.04.2018р. за клопотанням позивача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_6 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням суду по справі №466/9317/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсними свідоцтва про право власності на будинок та договору дарування будинку АДРЕСА_1 , визнання недійсною реєстрації права власності на будинок і зняття з реєстрації права власності, яка розглядалася Шевченківським районним судом м.Львова.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 15.06.2022р. у справі №466/9317/16-ц відмовлено у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсними свідоцтва про право власності на будинок та договору дарування будинку АДРЕСА_1 , визнання недійсною реєстрації права власності на будинок і зняття з реєстрації права власності. Постановою Львівського апеляційного суду від 09.02.2023р. це рішення залишено без змін.

Оскільки підстави зупинення провадження у справі відпали, це провадження поновлено ухвалою суду від 21.12.2023р.

В судові засідання, які були призначені на 21.12.2023р., 24.01.2024р., 07.02.2024р. позивачка, її представник та третя особа не з`явилися, хоча про час на місце судових засідань повідомлялись належним чином рекомендованими листами з повідомленням про вручення на їх адресу. Крім того, про необхідність явки в судове засідання представник позивача адвокат Нижанківська Л.А. особисто повідомлена головуючою у справі 06.02.2024р.

Проте, ні позивачка, ні її представник, ні третя особа в судові засіданні у вказані день та час не з`явилися з невідомих причин.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 , враховуючи повторну неявку позивача, її представника та третьої особи у судове засідання, просив суд залишити обидва позови без розгляду.

Заслухавши думку відповідача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2021 року у справі N 465/6555/16-ц провадження N 61-9020св21 зазначив, що системний аналіз норм процесуального права (ст.ст.43,44,223,257 ЦПК) дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі N 558/9/18 (провадження N 61-13892св20).

Таких принципів і вимог позивачка та її представник, а також третя особа не дотримуються.

Їх неявка в судові засідання є повторною, відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України вважається неявкою в судове засідання без поважних причин.

Суд зважає і на те, що ініціатором зупинення провадження у даній справі були саме позивачка та третя особа. Після того, як підстави зупинення провадження відпали, судове рішення у зв`язку з яким зупинялося провадження, ухвалено не на користь позивачки, і третьої особи, вони не інформували суд про вказані обставини та перестали з`являтися в судові засідання.

Таку поведінку позивачки та її представника і третьої особи суд розцінює не інакше, як зловживання своїми процесуальними правами з наміром затягнути розгляд і вирішення справи.

Згідно ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. При цьому поважність причин повторної неявки в судове засідання законодавцем не вимагається.

Враховуючи те, що позивачка і представник позивачки, а також третя особа з самостійними вимогами повторно не прибули в судове засідання по справі, суд розцінює таку їх поведінку як повторну неявку в судове засідання без поважних причин.

Оскільки належним чином повідомлена позивачка та її представник, третя особа з самостійними вимогами повторно не з`явилися в судові засідання без поважних причин, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали, суд вважає, що клопотання відповідача підлягає до задоволення, відтак, позов ОСОБА_2 та позов третьої особи ОСОБА_6 слід залишити без розгляду.

Залишення позову без розгляду не позбавляє сторону права на повторне звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 44, 223, 257, 259, 260 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ЛКП «Янів 405» про усунення перешкод в користуванні підвальними приміщеннями, що розташовані у дворі біля будинку АДРЕСА_1 , позов третьої особи ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні підвальними приміщеннями, що розташовані у дворі біля будинку АДРЕСА_1 - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Суддя: Н. Л. Луців-Шумська