Провадження № 2/127/4036/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

судді Короля О.П.,

секретаря Мельник А.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 23.09.2020 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2054160. Зазначений договір було укладено відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті Відповідача.

Позивач зазначає, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 3 000,00 грн шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки Відповідача, що підтверджується платіжним дорученням від 23.09.2020 № 28813971.

Відповідач зі свого боку не виконав умови Кредитного договору.

Відповідно до п. 3.2.6 Кредитного договору між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» було укладено договір відступлення прав вимог №57-МЛ віл 24.12.2020 р., згідно з умовами якого кредитор відступив Відповідачу права грошової вимоги за Кредитним договором.

Суму та розрахунок заборгованості за Кредитним договором було передано Позивачу від ТОВ «Мілоан» згідно з договором відступлення прав вимоги.

Позивачем надіслано претензію про погашення заборгованості №20292169/1 від 23.02.2021 р., яка залишилась без реагування.

Станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача за Кредитним договором перед Позивачем не сплачена і складає 12 922,80 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3 000,00 грн; прострочена заборгованість за комісією - 210,00 грн; прострочена заборгованість по несплачених відсотках - 9 712,80 грн.

Згідно з ухвалою суду від 18.10.2023 в справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 18.10.2023 витребувано у АТ «МОНОБАНК» інформацію щодо перерахування 23.09.2020 р. на рахунок ОСОБА_1 , коштів за кредитним договором №2054160.

Представником Відповідача подано відзив про заперечення позову.

На думку представника Відповідача в задоволенні позову належить відмовити, тому що позивачем не доведено фактів укладення Кредитного договору та отримання Відповідачем кредитних коштів; відсутності у Відповідача права вимоги за Кредитним договором.

Зокрема, зазначає, що надана Позивачем довідка про ідентифікацію, видана ТОВ «Мілоан» не є належним доказом обставин укладення Кредитного договору, а платіжне доручення № 28813971 від 23.09.2020 р. не містить усіх обов`язкових реквізитів, а тому не доводить факту перерахування Відповідачу грошових коштів за Кредитним договором.

Також представник Відповідача зазначає про те, що у Позивача відсутнє право вимоги за Кредитним договором, оскільки надана копія реєстру боржників відступлення прав вимоги № 54-МЛ від 24.12.2020 р. містить лише один запис з 985 та невідповідні підписи і печатки.

Представник Відповідача у відзиві на позовну заяву подав клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 01.12.2023 вирішено перейти до розгляду справи в спрощеному позовному провадженні в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В призначені судові засідання представники сторін не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Від представника Позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності,

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами закону про кредитні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В якості доказу Позивачем надано Кредитний договір №2054160 (індивідуальна частина) від 23.09.2020 р., укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Згідно з умовами Кредитного договору: сума кредиту становить 3 000 грн. (п.1.2 Кредитного договору); Кредит надається строком на 27 днів з 23.09.2020 (п. 1.3 Кредитного договору); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 20.10.2020 (п. 1.4 Кредитного договору).

Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства.

Пунктом 6.2 Кредитного договору передбачено порядок укладення договору шляхом акцептування Позичальником, зокрема з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником Товариству через Веб-сайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277. Після укладення цей Кредитний договір розміщується в Особистому кабінеті Позичальника.

Згідно з положеннями статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином та в строк відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (надалі - Закон) електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-комунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.

Електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт) (ч. 1 ст. 10 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у виді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.10.2020 по справі № 127/33824/19 викладено правову позицію щодо застосування вищенаведених норм, зокрема, при оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Враховуючи умови Кредитного договору, положення ЦК України та Закону, Позивач зобов`язаний довести факти: направлення ним Відповідачу одноразового ідентифікатора; використання Відповідачем зазначеного ідентифікатора для підписання Кредитного договору, зокрема: здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету і відправлення його (введення у відповідній графі тощо) ТОВ «Мілоан» або направлення на номер 2277.

З наданої довідки про ідентифікацію вбачається направлення одноразового ідентифікатора R42973 23.09.2020 р. о 15:20 на номер телефону НОМЕР_1 .

Матеріали справи не містять доказів використання вказаного одноразового ідентифікатора Відповідачем шляхом здійснення його введення на веб-сайті ТОВ «Мілоан» чи направлення смс-повідомлення на номер 2277.

В якості доказу виконання ТОВ «Мілоан» своїх зобов`язань за Кредитним доовором Позивачем надано Платіжне доручення № 28813971 від 23.09.2020 р. на суму 3 000,00 грн.

Згідно з додатком № 9 до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України від 21.01.2004 № 22 «Вказівки щодо заповнення реквізитів розрахункових документів та їх реєстрів» реквізити платіжного доручення мають містити відомості про банк отримувача, рахунок отримувача, дату надходження та дату виконання (зазначаються число, місяць та рік отримання та виконання банком платіжного доручення).

Відповідно до п. 1 постанови Правління Національного банку України від 28.12.2018 р. № 162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні» банки України з 05.08.2019 р. формують номер банківського рахунку відповідно до Національного стандарту України «Фінансові операції. Правила формування міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні. (IBAN Registry:2009, NEQ) ДСТУ-Н 7167:2010», а саме із 29 літерно-цифрових символів: коду країни, контрольного розряду, коду банку та номера рахунку.

Вказане платіжне доручення не містить відомостей про номер банківського рахунку, банк (найменування та код) отримувача, відмітки банку про отримання платіжного доручення та його виконання, а тому не може бути допустимим та достовірним доказом здійснення ТОВ «Мілоан» платежу на користь ОСОБА_1 на виконання умов Кредитного договору.

На виконання ухвали від 18.10.2023 р. АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надіслало суду лист від 25.10.2023 р. № 7591, в якому зазначено, що при ініціюванні переказу грошових коштів на рахунок Monobank з інших банків та сторонніх ресурсів, після завершення переказу, Банк-відправник не надає інформацію щодо даних відправника, у зв`язку із чим Банк не має змоги виконати вимогу, адже запитувана інформація щодо переказу коштів з рахунку ТОВ «Мілоан» за договором № 2054160 в сумі 3 000 грн. на рахунок ОСОБА_1 23.09.2020 року відсутня.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивачем не доведений факт прийняття оферти Відповідачем та зустрічного виконання ТОВ «Мілоан» умов Кредитного договору, зокрема в частині надання позики та перерахування грошових коштів Відповідачу. Таким чином, Кредитний договір є неукладеним.

24.12.2020 р. між ТОВ «Мілоан» як Кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» як Новим кредитором було укладено Договір відступлення права вимоги № 57-МЛ, згідно з умовами якого Кредитор передав (відступив) Новому кредитору за плату, а Новий кредитор прийняв належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості).

Позивачем надано платіжне доручення № 20767 від 24.12.2020 р., що підтверджує оплату за відступлення права вимоги згідно з Договором відступлення права вимоги № 57-МЛ від 24.12.2020 р.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Враховуючи вищенаведені норми ЦК України, відступленню підлягають лише існуючі на момент такого відступлення права, а кредитор, в свою чергу, набуває права вимоги повернення боргу виключно після передання ним грошових коштів боржнику на виконання умов договору.

За відсутності факту виконання умов Кредитного договору в частині перерахування позики ОСОБА_1 . ТОВ «Мілоан» не набуло права вимоги сплати боргу як позикодавець, а тому не могло відступити ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як Новому кредитору, неіснуюче право вимоги за Кредитним договором.

Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не набуло права грошової вимоги за Кредитним договором.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача на його користь боргу не підлягають задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Судові витрати позивача складаються із сплаченого судового збору.

Про понесені судові витрати відповідач не заявляв.

Враховуючи відмову в задоволенні позову судові витрати належить залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 610, 625, 1046, 1047, 1050, 1054 ЦК України, положеннями Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя :