"17" квітня 2024 р.
Справа №552/2491/22
Провадження № 2/642/13/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді- Грінчук О.П.,

за участю секретаря Шрамко Н.В.,

представника позивача (прокурора) Буч Р.,

представника відповідача Сайтарли А.,

представника відповідача Горобинської Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах Харківської обласної державної адміністрації (Харківська обласна військова адміністрація), Державного агентства лісових ресурсів України до Харківської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція», Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Десятниченко Ірина Вікторівна, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гнилицька Тетяна Вікторівна, про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державного акту, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, зобов`язання повернення земельної ділянки, скасування державної реєстрації земельної ділянки.

встановив:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, у якій просив:

-Визнати незаконним та скасувати рішення 17 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 25.12.2007 за № 294/07 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок» в частині (п.п. 1.62 п. 1 Додатку 1) щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею, орієнтовно 1000,0 кв.м, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 .

-Визнати незаконним та скасувати рішення 33 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 29.04.2009 № 95/09 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» в частині (п. 136 Додатку 1) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1000,0 кв.м. в АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

-Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173 площею 1000,0 кв.м. серії ЯЕ № 512289, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 66 від 26.11.2009 та 31.05.2010 в Поземельній книзі за реєстровим № 73001, скасувавши його державну реєстрацію.

-Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12.03.2010, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Десятниченко І.В. (номер у реєстрі нотаріальних дій 357), згідно з яким ОСОБА_4 , діючи від імені ОСОБА_1 за довіреністю, посвідченою 23.11.2009 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим № 2787, передав у власність покупцю - ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :13:001:0173, з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173.

-Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 28.10.2011, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гнилицькою Т.В. (номер у реєстрі нотаріальних дій 2431), згідно з яким ОСОБА_2 відчужено ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :13:001:0173, з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173.

-Зобов`язати ОСОБА_3 повернути у власність держави в особі Харківської обласної державної адміністрації (Харківській обласній військовій адміністрації, ) земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173.

-Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :13:001:0173, шляхом скасування кадастрового номеру та перенесення відомостей про неї до архівного шару даних геоінформаційної системи.

В обгрунтування позову зазначено, що підставою представництва прокурором інтересів держави в суді у даному випадку є порушення прав та інтересів Харківської обласної державної адміністрації (Харківської обласної військової адміністрації), яка є розпорядником спірних земель, а також Державного агентства лісових ресурсів України, до сфери управління якого входить державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція» (далі - ДП «ХАРКІВСЬКА ЛНДС»), в постійному користуванні якого перебуває земельна ділянка. Пред`являючи дану позовну заяву, прокурор виходить саме з необхідності вирішення проблем суспільного значення, існування яких виправдовує застосування механізму повернення спірної земельної ділянки у відання держави, що перебуває у володінні ОСОБА_3 (третій відповідач). Про наявність суспільної проблеми свідчить той факт, що Харківською міською радою (першим відповідачем) незаконно передано у власність ОСОБА_1 (другий відповідач) спірну земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а останньою в подальшому відчужено її ОСОБА_2 , після чого ОСОБА_2 продано її ОСОБА_3 . Таким чином, звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про повернення у власність держави земельних ділянок, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників. Факт протиправного вилучення земель лісового фонду державної власності порушує інтереси держави, як власника, щодо реалізації передбаченого ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) права вільно розпоряджатися нею через уповноважений орган виконавчої влади, а також позбавляє позивачів права використовувати їх за цільовим призначенням, що є підставою для втручання органів прокуратури.

Так, рішенням 17 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 25.12.2007 за № 294/07 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок» (п.п. 1.62 п. 1 Додатку 1) ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею, орієнтовно 1000,0 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Враховуючи чинність зазначеного вище рішення ВКПФ «ІСТОК» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , а земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :13:001:0173.

Згідно з технічним завданням на виконання робіт по складанню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого з управлінням земельних ресурсів 13.10.2008 та затвердженого замовником 13.10.2008, основним етапом роботи визначено серед іншого забезпечити обстеження земельної ділянки на місцевості (п.5), визначення цільового використання земельної ділянки, визначення умов та терміну землекористування (п.5.1), вирахування збитків та втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (п. 5.2), особливою умовою відведення земельної ділянки (п. 13) є уточнення її категорії, врахування межі Данилівського дослідного держлісгоспу.

Водночас, згідно з актом встановлення (відновлення) та погодження меж земельної ділянки від 14.10.2008 межі земельної ділянки, яка підлягала відведенню ОСОБА_1 , з Данилівським дослідним держлісгоспом не погоджувались.

Також у землевпорядній документації відсутня довідка за формою 6-зем щодо спірної земельної ділянки, що свідчить про недослідження категорії земель, за рахунок яких вона відводиться, що призвело до невірного визначення її цільового використання.

Крім того, з інформації Головного управління Держземаганства у Харківській області від 11.12.2013 за №10-20-6-13408/0/9-13 вбачається, що всупереч вимогам Земельного кодексу України, Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої наказом Держкомзему України від 03.12.2004 за №391, проведення державної експертизи зазначеної вище землевпорядної документації не здійснювалося.

Таким чином, прокурор вважає, що розробку землевпорядної документації здійснено неналежним чином.

У подальшому, рішенням 33 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 29.04.2009 № 95/09 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та передано ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також передано зазначену земельну ділянку в приватну власність останньої.

На підставі вищевказаного рішення на ім`я ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 512289, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 66 від 26.11.2009, кадастровий номер земельної ділянки :13:001:0173.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.03.2010, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Десятниченко І.В. (номер у реєстрі нотаріальних дій 357), ОСОБА_4 , діючи від імені ОСОБА_1 за довіреністю, посвідченою 23.11.2009 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим № 2787, передав у власність покупцю ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173.

Відповідно до п. 6 даного договору експертна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, виданого ПП «Регіонземсервіс» 12.02.2010, становила 56070 грн.

У подальшому, на підставі зазначеного вище договору купівлі-продажу земельної ділянки 31.05.2010 управлінням Держкомзему у місті Харкові зареєстровано в Поземельній книзі за реєстровим № 73001 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173 за ОСОБА_2 , про що здійснено відповідний запис на державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 512289, а також внесено відповідні відомості до Державного земельного кадастру.

У подальшому, згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 28.10.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гнилицькою Т.В. (номер у реєстрі нотаріальних дій 2431), ОСОБА_2 передала у власність покупцю ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173.

Відповідно до п. 1.9 даного договору експертна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, виданого ПП «Регіонземсервіс» 31.05.2010, становила 78440 грн.

У подальшому, на підставі зазначеного вище договору купівлі-продажу земельної ділянки приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гнилицькою Т.В. 31.05.2010 здійснено відповідний запис на державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 512289, а державним реєстратором Харківського міського управління юстиції прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16435829 від 13.10.2014 та за № 7312179 здійснено запис про право власності щодо реєстрації речового права на земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173 за ОСОБА_3 .

Згідно з планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування ДП «ХАРКІВСЬКА ЛНДС» та інформаціями Харківського державного проектно-вишукувального інституту агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпагроліс» від 20.02.2014, ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 22.11.2013, ДП «ХАРКІВСЬКА ЛНДС» від 26.11.2021 за № 349/02 межі зазначеної вище земельної ділянки на час її відведення в приватну власність перетиналися з межами 341 кварталу Дергачівського лісництва Данилівського дослідного державного лісгоспу.

Зокрема, згідно з інформацією державного проектно-вишукувального інституту агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпагроліс» від 20.02.2014 за № А-10-50 відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування Данилівського дослідного держлісгоспу більша частина земельної ділянки з кадастровим номером :13:001:0173 вкрита лісовими насадженнями (площа лісових насаджень складає 0,06224 га) та відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення.

При цьому, вилучення земельних лісових ділянок з постійного користування Данилівського дослідного держлісгоспу, розроблення проекту відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, його погодження та затвердження не проводилось.

На території Ленінського району м. Харкова в користуванні Данилівського дослідного держлісгоспу перебувало близько 900 га лісів, які входили та зараз входять до складу Дергачівського лісництва.

Так, рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради депутатів від 03.07.1972 за № 292 затверджено межі лісових земель на території Ленінського району м. Харкова загальною площею 1166 га, які перебували в постійному користуванні Жовтневого Держлісгоспу.

Відповідно до Наказу Держкомлісгоспу України від 25.05.2002 №55 «Про вдосконалення управління лісовим господарством в Харківській області», землі лісогосподарського призначення Дергачівського лісництва, у тому числі на території Ленінського району м. Харкова, площею 10848,6 га, передані в постійне користування Данилівському дослідному держлісгоспу.

Право постійного користування Данилівського дослідного держлісгоспу на земельні лісові ділянки, у тому числі на території Ленінського району м. Харкова, підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування Данилівського дослідного держлісгоспу, проектом

організації і розвитку лісового господарства з додатком, планшетом лісовпорядкування №11.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування Дергачівського лісництва та межі лісових земель на території м. Харкова у 2003 році погоджено з управлінням земельних ресурсів у м. Харкові та управлінням міського господарства Харківської міської ради, у 2004 році Державним

управлінням екології та природних ресурсів у Харківській області та Харківським державним лісогосподарським об`єднанням «Харківліс».

Рішень щодо вилучення земель лісогосподарського призначення Дергачівського лісництва Данилівського держлісгоспу на території Ленінського району м. Харкова та зміну їх цільового призначення в порядку ст.ст.20, 116, 149 Земельного Кодексу України, ст.57 Лісового кодексу України до теперішнього часу органами місцевого самоврядування та органами виконавчої ради не приймалось.

Відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування Данилівського дослідного держлісгоспу на території Ленінського району м. Харкова знаходяться земельні лісові ділянки кварталів 310-341 Дергачівського лісництва - землі лісогосподарського призначення.

Згідно з генеральним планом м. Харкова, затвердженим рішенням 22 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 23.06.2004 №24-22, зелена зона Ленінського району м. Харкова представлена виключно державним лісовим фондом. Територій, зайнятих зеленими насадженнями, що не представляють цінності, які знаходяться у занедбаному стані, та неефективно використовуються, відповідного генерального плану м. Харкова на території Ленінського району м. Харкова немає.

Безпосередньо із землями житлової та громадської забудови Ленінського

району м. Харкова, де постійно мешкають та перебувають люди, межують квартали №№ НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , 336, 337, 339, 340, 341 Дергачівського лісництва, а відповідно до постанови Верховної ради України від 06.09.2012 №5215-VI «Про зміну і встановлення меж м. Харків, Дергачівського і Харківського районів Харківської області» квартали 284, 296,305 також в теперішній час перебувають в межах м. Харкова.

Приналежність земель кварталів 310-341 Дергачівського лісництва, що

знаходяться на території Ленінського району м. Харкова, до категорії земель лісогосподарського призначення також підтверджується вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.09.2013 у справі №638/12682/13-К, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013 у справі №2а-1490/07/2070, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2013 у справі №2а-1489/07/2070, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2013 у справі №820/4217/13-а; ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2013 №820/4217/13-а, постановами Вищого господарського суду України, від 24.09.2013 та від 15.07.2014 (справа №922/291/13г).

Відповідно до Державних будівельних норм України «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92», затверджених наказом Держкоммістбудування від 17.04.1992 за № 44 (Пожежні вимоги) відстань від меж забудови міських поселень до лісових масивів повинна складати не менш ніж 50 метрів, що також враховано планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування Дергачівського лісництва Данилівського дослідного держлісгоспу та Генеральним планом м. Харкова.

По межі 341 кварталу Дергачівського лісництва (виділи 3, 6, 8, 7) рішенням XVIII сесії Харківської міської ради XXIV скликання від 24.12.2003 за №248/03 «Про найменування нових вулиць в місті Харкові» визначена вулиця Дубова м. Харкова, яка є межею земель лісогосподарського призначення з землями житлової та громадської забудови м. Харкова. Фактично АДРЕСА_1 до теперішнього часу не влаштована, на місцевості не визначена.

З питань погодження меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка відводилась ОСОБА_1 , до постійного користувача - Данилівського дослідного держлісгоспу ніхто не звертався.

Таким чином, Харківською міською радою усупереч вимог ст. 14 Конституції України, ст. 57 Лісового кодексу, ст.ст. 12, 20, 40, 116, 149, 151 Земельного кодексу України вилучено з постійного користування Данилівського дослідного державного лісгоспу та змінено цільове призначення спірної земельної ділянки державної власності лісогосподарського призначення та безоплатно передано її у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначені вище обставини також підтверджуються матеріалами досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000146 за підозрою ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 367 КК України, обвинувальний акт щодо якої був направлений до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Таким чином, прокурор вважає, що передача земельної ділянки, яка розташована у в кварталі №341 виділі 6 Дергачівського лісництва Данилівського дослідного держлісгоспу, у власність ОСОБА_1 відбулася в порушення вимог ст.14 Конституції України, ст.57 Лісового кодексу, ст.ст.12, 20, 40, 116, 149, 151, 198 Земельного кодексу України, розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 №610-р без дотримання порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, без проведення державної експертизи землевпорядної документації, передбаченої вимогами ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», Методикою

проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженою наказом Держкомзему України від 03.12.2004 за №391, а також усупереч Державних будівельних норм України «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92 від 17 квітня 1992 р. №44, чим порушені інтереси Держави у лісогосподарській сфері.

З урахуванням викладеного та ч.3 ст. 152 ЗК України, прокурор вважає, що зазначені вище рішення Харківської міської ради слід вважати незаконними, оскільки прийняті в порушення вимог чинного законодавства, та такими, що підлягають скасуванню у судовому порядку. Чинність вказаних рішень сприяло неправомірному набуттю ОСОБА_1 та в подальшому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення державної форми власності.

Наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначеного вище запису щодо державної реєстрації речових прав на земельну ділянку за ОСОБА_3 , вчиненого на підставі оскаржуваного договору, завдає шкоди інтересам держави, оскільки він чинить перешкоди при реєстрації правовстановлюючих документів за державою на єдину земельну ділянку, а також позбавляє належний орган розпорядитися нею на власний розсуд.

Таким чином, прокурор вважає, що в даному випадку належним способом захисту порушеного права є визнання недійсними договорів купівлі-продажу з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173.

З огляду на відсутність прийнятого у встановленому законом порядку рішення компетентного органу про передачу спірних земельних ділянок у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у силу ст. 122 ЗК України відповідне право останніми набуто незаконно.

Таким чином, спірна земельна ділянка вибула з володіння держави, як законного власника, не з її волі, за відсутності згоди позивачів та прийнятого компетентним органом виконавчої влади рішення про передачу спірної земельної ділянки в приватну власність.

З огляду на те, що спірні землі вибули без відповідної правової підстави з власності держави, без згоди їх користувача, вони повинні бути повернуті за вимогою власника (користувача), а документи, на підставі яких їх було передано, визнано незаконними, скасовано, а також визнано недійсними.

Крім того, прокурор зазначив, що зайняття ОСОБА_3 земель лісогосподарського призначення з порушенням ЗК України та ЛК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, а також пункт 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, пункті 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц). Власник (користувач) земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.

Обраний спосіб захисту в даному випадку спрямований на поновлення порушених прав держави. Оскільки при визнанні відсутності у відповідачів прав на спірні земельні ділянки, підлягає поновленню порушене право власності держави в особі Харківської обласної державної адміністрації (Харківської обласної військової адміністрації), Державного агентства лісових ресурсів України, до сфери управління якого входить ДП «ХАРКІВСЬКА ЛНДС», яке є постійним користувачем спірних земель, шляхом зобов`язання ОСОБА_3 їх повернути у власність держави.

Таким чином, враховуючи, що законні підстави передачі у власність вищезазначеним особам земельної ділянки з кадастровим номером :13:001:0173 відсутні, рішення Харківської міської ради підлягають визнанню в судовому порядку незаконними та скасуванню, правовстановлюючі документи на земельну ділянку (державний акт на право власності на земельну ділянку, договір купівлі-продажу земельної ділянки) визнано недійсними, реєстрація земельної ділянки - скасуванню, а земельна ділянка поверненню.

Про зазначені вище порушення та намір представництва інтересів держави органами прокуратури у суді в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Новобаварською окружною прокуратурою міста Харкова повідомлено Харківську обласну державну адміністрацію листами від 26.10.2021 за № 52-102-5057вих-21, від 28.12.2021 за № 52-102-6590вих-21, Державне агентство лісових ресурсів України листом від 22.12.2021 за № 52-102-6500вих-21.

Однак, не зважаючи на сплив тривалого часу з моменту відчуження зазначеної вище земельної ділянки, Харківською обласною державною адміністрацією та Державним агентством лісових ресурсів України заходи, спрямовані на її повернення у власність держави, не вжито, своїм правом на звернення до суду з відповідним позовом зазначені особи не скористались, що свідчить про їх бездіяльність та наявність у керівника Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для звернення до суду з даним позовом самостійно.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01.06.2023 постановлено передати справу за підсудністю до Ленінського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 07.07.2023 справу прийнято до свого провадження в порядку загального позовного провадження.

18.08.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від ХМР та заява про застосування строку позовної давності, в яких представник відповідача зазначив, що посилання прокурора на те, що спірна земельна ділянка належала до земель державної власності та розпоряджатись нею ХМР не мала права є хибним. На момент прийняття ХМР рішень від 25.12.2007 №294/07 та від 29.04.2009 №95/09, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :13:001:0173 входила до меж м. Харкова відповідно до генерального плану м. Харкова, затвердженого рішенням ХМР №89/04 від 23.06.2004. Крім того, представник вказав, що Управлінням Держкомзему у м. Харкові від 10.11.2008 №4751 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0.1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови для відведення у приватну власність або оренду ОСОБА_1 . Так, 14.10.2008 отримано Акт встановлення та погодження меж спірної земельної ділянки. Крім того, проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки було погоджено Харківською міською санітарно-епідеміологічною станцією, Управлінням культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації, Управлінням містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та земельної відносин ХМР. Тому ХМР як орган уповноважений розпоряджатись спірною земельною ділянкою, ухвалила низку рішень, направлених на приватизацію спірної земельної ділянки ОСОБА_1 в порядку ст. 118 Земельного кодексу України. Підпунктом 1.62 п.1 додатку 1 до рішення 17 сесії ХМР 5 скликання за № 294/07 від 25.12.2007, надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту відведення земельної ділянки площею, орієнтовно 1000,0 кв.м, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 . Рішенням 33 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 29.04.2009 № 95/09 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» в частині (п. 136 Додатку 1) затверджено проект землеустрою та передано у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1000,0 кв.м. в АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №512289 від 26.11.2009. У подальшому право власності на спірну ділянку перейшло до ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №357 від 12.03.2010. Таким чином, представник ХМР вважає, що Харківська обласна державна адміністрація не є органом, уповноваженим державною, виконувати функції розпорядника земель державної власності у спірних правовідносинах. Крім того, представник зазначив, що спірна земельна ділянка на момент прийняття оскаржуваних рішень не належала до земель лісогосподарського призначення згідно з відомостями з Державного земельного кадастру про цільове призначення земельної ділянки :13:001:0173, а є землями житлової та громадської забудови. Зміна цільового призначення по вказаній земельній ділянці не проводилась. Також вказав на відсутність доказів передачі спірної земельної ділянки в постійне користування ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція». Окрім цього, представник вказав на пропуск прокурором строку звернення до суду з даним позовом, оскільки під час ухвалення ХМР оскаржуваних рішень №294/07 від 25.12.2007 та №95/09 від 29.04.2009 на засіданнях сесії був присутній прокурор, відтак він був обізнаний про прийняття таких рішень ХМР та мав право на їх оскарження протягом 3 років з моменту їх ухвалення. Також про пропуск строку позовної давності свідчить лист ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» №б/н від 22.11.2013, адресований заступнику прокурора району прокуратури Ленінського району м. Харкова, в якому, зокрема, зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :13:001:0173 входить в межі кварталу 341 Дергачівського лісництва Данилівського лісгоспу, а тому прокурор з 22.11.2013 знав про вищевказані обставини та до 2022 року не звернувся до суду з позовом. На підставі вищевикладеного, представник ХМР просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. (а.с. 12-80 том 3)

13.09.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Сайтарли А.П., згідно якого він просив відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Вважав, що згідно висновків ВП ВС вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) у порядку ст. 387 ЦК України є ефективним способом захисту, а тому подання прокурором негаторного позову з вимогою про зобов`язання ОСОБА_3 повернути у власність Держави є неефективним способом захисту порушеного права. Також щодо вимог прокурора про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договорів купівлі-продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації зазначив, що рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно. Вважав, що позивачем обрано невірні способи захисту порушеного права. Щодо пропуску прокурором строку позовної давності зазначив, що до віндикаційних позовів підлягають застосуванню загальні строки позовної давності, зазначені в ст. 257 ЦК України. Згідно позову, за даними обставинами направлено до розгляду обвинувальний акт від 03.06.2014 , затверджений прокурором 27.06.2014 у к/п №0000146 від 02.12.2013, відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст. 367 КК України. Тобто станом на дату затвердження обвинувального акту прокурор був обізнаний про обставин порушення права держави, однак звернувся до суду із позовом в 2022 році, а тому представник вважає, що прокурором пропущено строк звернення до суду з цим позовом. (а.с. 137 148 том 3)

19.09.2023 до суду надійшли пояснення від представника Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Представник ОСОБА_6 зазначила, що згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером :13:001:0173 перебуває у приватній власності ОСОБА_3 згідно документів, вказаних вище. Згідно з планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування «Харківська ЛНДС» та інформацією Харківського державного проектно-вишикувального інституту агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпагроліс» від 20.02.2014, ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 22.11.2013, ДП «ХАРКІВСЬКА ЛНДС» від 26.11.2021 за № 349/02 межі зазначеної вище земельної ділянки на час її відведення в приватну власність перетиналися з межами 341 кварталу Дергачівського лісництва Данилівського дослідного державного лісгоспу. Згідно з інформацією державного проектно-вишукувального інституту агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпагроліс» від 20.02.2014 за № А-10-50 відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування Данилівського дослідного держлісгоспу більша частина земельної ділянки з кадастровим номером :13:001:0173 вкрита лісовими насадженнями (площа лісових насаджень складає 0,06224 га) та відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення. Рішень щодо вилучення земель лісогосподарського призначення Дергачівського лісництва Данилівського держлісгоспу на території Ленінського району міста Харкова та зміну їх цільового призначення в порядку статей 20, 116, 149 ЗК України, статті 57 ЛК України до теперішнього часу органами місцевого самоврядування та органами виконавчої ради не приймалось. Відповідно до матеріалів доданих до позовної заяви, а саме, листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 02.12.2021 № 10-20-148929/0/19-21, згідно з відомостями Державного земельного кадастру цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :13:001:0173 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також зазначено, що зміна цільового призначення не проводилась. Ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). (а.с. 152-159 том 3)

Ухвалами суду від 02.10.2023, 11.10.2023 судом повернуто представнику відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 подану ним судову практику з ЄДРСР у спірних правовідносинах, оскільки така практика не є доказами у справі згідно розумінь ЦПК України та не є відзивом відповідача на позов згідно вимог ЦПК України.

08.11.2023 Ленінським районним судом м. Харкова закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. (а.с. 203 том 3)

28.02.2024 до суду надійшли додаткові пояснення від керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова, в порядку ч.5 ст. 174 ЦПК України, згідно яких зазначено, що перед зверненням до суду із даним позовом прокурор Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова з метою отримання належних і допустимих доказів для реалізації повноважень, передбачених ст. 131-1 Конституції України, згідно з клопотаннями від 21.1-.2021 здійснено ознайомлення в Дзержинському районному суді м. Харкова з матеріалами кримінальних проваджень №0001330 (справа №638/11160/14-к) за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст. 367 КК України (ухвалою суду від 02.02.2023 кримінальне провадження закрите, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності); №0000164 (справа №638/11131/14-к) за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст. 367 КК України (ухвалою суду від 20.10.2023 кримінальне провадження закрите, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності). В ході ознайомлення з матеріалами вказаних справ прокурором виготовлено копії документів, у тому числі, які долучені до позовної заяви та про можливе підроблення яких стверджував в судовому засіданні представник відповідача протоколу другої технічної наради за підсумками польових лісовпорядних робіт, виконаних в Данилівському держлісгоспі Харківської області і основні положення проекту організації і розвитку лісового господарства на ревізійний період 2004-2013 роки; письмових пояснень директора Данилівського дослідного держлісгоспу, наданих судді Дзержинського районного суду м. Харкова в справі №638/11160/14-к. При подання даної позовної заяви до суду, враховуючи обмежені ресурси на виготовлення копій документів, прокурором надано копію витягу з такого протоколу у вигляді 1 сторінки та останньої сторінки пояснень директора. Тому прокурором наразі надається повна копія таких документів. (а.с. 6-21 том 4)

У судовому засіданні прокурор підтримав подану позовну заяву та просив задовольнити з підстав, зазначених у ній. Також наполягав на тому, що даний позов є негаторним.

Представник відповідача ХМР проти позову заперечувала з підстав, зазначених у відзиві на позов, вказуючи, що всі дії із земельною ділянкою проведені згідно норм чинного законодавства, а також вказала на пропуск позивачем строку позовної давності. Також вказала, що позивачем не зазначено, яка частина земельної ділянки повинна бути повернута.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечував, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позов, а саме на неналежний спосіб захисту, обраний позивачем. Також вказав на специфіку негаторних та віндикаційних позовів.

Позивачі Харківська обласна державна адміністрація (Харківська обласна військова адміністрація), Державне агентство лісових ресурсів України в судове засідання не з`явились, про дату і час розгляду повідомлені своєчасно і належним чином.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про дату і час розгляду повідомлені своєчасно і належним чином, про причини неявки суду не відомо.

Представник третьої особи - Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, просив розглядати справу без участі представника із врахуванням письмових пояснень щодо суті справи.

Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Десятниченко І.В. надала заяву про розгляд справи без її участі.

Треті особі - Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гнилицька Т.В., в судове засідання не з`явились, про дату і час розгляду повідомлені своєчасно і належним чином, про причини неявки суду не відомо.

Суд ухвалив вважати можливим розглядати справу у відсутність осіб, що не з`явились.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, суд встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.45 ЦПК України з метою представництва інтересів держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, подає, зокрема, позовну заяву.

Повноваження прокурора звертатися до суду з позовною заявою під час здійснення представництва інтересів держави в суді передбачено п.1 ч.6 ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

За змістом ч.3 вказаної статті Закону підставою представництва в суді законних інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до постанови ВП ВС від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. При цьому суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи.

Новобаварською окружною прокуратурою міста Харкова повідомлено Харківську обласну державну адміністрацію листами від 26.10.2021 за № 52-102-5057вих-21, від 28.12.2021 за № 52-102-6590вих-21, Державне агентство лісових ресурсів України листом від 22.12.2021 за № 52-102-6500вих-21 про виявлені порушення.

Харківською обласною державною адміністрацією та Державним агентством лісових ресурсів України заходи, спрямовані на усунення порушень та повернення земельної ділянки у власність держави не вжито, своїм правом на звернення до суду з відповідним позовом зазначені особи не скористались, що є підставою для звернення керівником Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова до суду з даним позовом самостійно.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Встановлені обставини справи.

Щодо визнання незаконними та скасування рішень ХМР.

Так, рішенням 17 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 25.12.2007 за № 294/07 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок» (п.п. 1.62 п. 1 Додатку 1) ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею, орієнтовно 1000,0 кв.м, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 . (а.с. 75-76 том 1)

На виконання зазначеного вище рішення ВКПФ «ІСТОК» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , а земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :13:001:0173. (а.с. 68-104 том 1)

Згідно з технічним завданням на виконання робіт по складанню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого з управлінням земельних ресурсів 13.10.2008 та затвердженого замовником 13.10.2008, основним етапом роботи визначено серед іншого забезпечити обстеження земельної ділянки на місцевості (п.5), визначення цільового використання земельної ділянки, визначення умов та терміну землекористування (п.5.1), вирахування збитків та втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (п. 5.2), особливою умовою відведення земельної ділянки (п. 13) є уточнення її категорії, врахування межі Данилівського дослідного держлісгоспу. (а.с. 77-78 том 1)

Водночас, згідно з актом встановлення (відновлення) та погодження меж земельної ділянки від 14.10.2008 межі земельної ділянки, яка підлягала відведенню ОСОБА_1 , з Данилівським дослідним держлісгоспом не погоджувались. (а.с. 80 том 1)

Крім того, з інформації Головного управління Держземаганства у Харківській області від 11.12.2013 за №10-20-6-13408/0/9-13 вбачається, що всупереч вимогам Земельного кодексу України, Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої наказом Держкомзему України від 03.12.2004 за №391, проведення державної експертизи зазначеної вище землевпорядної документації не здійснювалося, тобто розробку землевпорядної документації здійснено неналежним чином.

Рішенням 33 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 29.04.2009 № 95/09 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та передано ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також передано зазначену земельну ділянку в приватну власність останньої. (а.с. 102-104 том 1)

На підставі вищевказаного рішення на ім`я ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 512289, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 66 від 26.11.2009, кадастровий номер земельної ділянки :13:001:0173. (а.с. 105-106 том 1)

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.03.2010, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Десятніченко І.В. (номер у реєстрі нотаріальних дій 357), ОСОБА_4 , діючи від імені ОСОБА_1 за довіреністю, посвідченою 23.11.2009 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим № 2787, передав у власність покупцю ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173. Відповідно до п. 6 даного договору експертна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, виданого ПП «Регіонземсервіс» 12.02.2010, становила 56070 грн. (а.с. 107-108 том 1)

На підставі зазначеного вище договору купівлі-продажу земельної ділянки 31.05.2010 управлінням Держкомзему у місті Харкові зареєстровано в Поземельній книзі за реєстровим № 73001 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173 за ОСОБА_2 , про що здійснено відповідний запис на державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 512289, а також внесено відповідні відомості до Державного земельного кадастру. (а.с. 109-110 том 1)

Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 28.10.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гнилицькою Т.В. (номер у реєстрі нотаріальних дій 2431), ОСОБА_2 передала у власність покупцю ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173. Відповідно до п. 1.9 даного договору експертна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, виданого ПП «Регіонземсервіс» 31.05.2010, становила 78440 грн. (а.с. 111-113 том 1)

На підставі зазначеного договору купівлі-продажу земельної ділянки, здійснено відповідний запис на державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 512289, а державним реєстратором Харківського міського управління юстиції прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16435829 від 13.10.2014 та за № 7312179 здійснено запис про право власності щодо реєстрації речового права на земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173 за ОСОБА_3 (а.с. 114 том 1)

Згідно з листами ДП «ХЛНДС» від 22.11.2013, 10.12.2013 земельна ділянка з кадастровим номером :13:001:0173 входить в межі кварталу № 341 Дергачівського лісництва Данилівського лісгоспу; втрати лісгосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню складають 26 850 грн. (а.с. 129-130 том 1)

З інформації ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 23.12.2021 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :13:001:0173 частково знаходиться в межах кв. 341 Дергачівського лісництва ДП «ХЛНДС», орієнтовна площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером :13:001:0173 з межами кварталу № 341 Дергачівського лісництва ДП «ХЛНДС» становить 0,0995 га з загальної площі 0,1000 га. (а.с. 145 том 1)

Згідно з планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування ДП «ХАРКІВСЬКА ЛНДС» та інформаціями Харківського державного проектно-вишукувального інституту агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпагроліс» від 20.02.2014, ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 22.11.2013, ДП «ХАРКІВСЬКА ЛНДС» від 26.11.2021 за № 349/02 межі зазначеної вище земельної ділянки на час її відведення в приватну власність перетиналися з межами 341 кварталу Дергачівського лісництва Данилівського дослідного державного лісгоспу. (а.с. 120-123, 125-126, 132-133, 144 том 1)

Згідно з інформацією державного проектно-вишукувального інституту агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпагроліс» від 20.02.2014 за № А-10-50 відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування Данилівського дослідного держлісгоспу більша частина земельної ділянки з кадастровим номером :13:001:0173 вкрита лісовими насадженнями (площа лісових насаджень складає 0,06224 га) та відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення. (а.с. 132 том 1)

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради депутатів від 03.07.1972 за № 292 затверджено межі лісових земель на території Ленінського району м. Харкова загальною площею 1166 га, які перебували в постійному користуванні Жовтневого Держлісгоспу. (а.с. 124 том 1)

Відповідно до Наказу Держкомлісгоспу України від 25.05.2002 №55 «Про вдосконалення управління лісовим господарством в Харківській області», землі лісогосподарського призначення Дергачівського лісництва, у тому числі на території Ленінського району м. Харкова, площею 10848,6 га, передані в постійне користування Данилівському дослідному держлісгоспу.

Згідно з ч.1 ст.92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Право постійного користування Данилівського дослідного держлісгоспу на земельні лісові ділянки, у тому числі на території Ленінського району м. Харкова, підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування Данилівського дослідного держлісгоспу, проектом організації і розвитку лісового господарства з додатком.

Згідно відповіді заступника Державного секретаря КМ України №36493/0/2-21 від 11.11.2021, рішень щодо вилучення земель лісогосподарського призначення Дергачівського лісництва Данилівського держлісгоспу на території Ленінського району м. Харкова та зміну їх цільового призначення в порядку ст.ст.20, 116, 149 Земельного Кодексу України, ст.57 Лісового кодексу України до теперішнього часу органами місцевого самоврядування та органами виконавчої ради не приймалось. (а.с. 51)

Відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування Данилівського дослідного держлісгоспу на території Ленінського району м. Харкова знаходяться земельні лісові ділянки кварталів 310-341 Дергачівського лісництва - землі лісогосподарського призначення.

Відповідно до Державних будівельних норм України «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92», затверджених наказом Держкоммістбудування від 17.04.1992 за № 44 (Пожежні вимоги) відстань від меж забудови міських поселень до лісових масивів повинна складати не менш ніж 50 метрів, що також враховано планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування Дергачівського лісництва Данилівського дослідного держлісгоспу та Генеральним планом м. Харкова.

По межі 341 кварталу Дергачівського лісництва (виділи 3, 6, 8, 7) рішенням XVIII сесії Харківської міської ради XXIV скликання від 24.12.2003 за №248/03 «Про найменування нових вулиць в місті Харкові» визначена вулиця Дубова м. Харкова, яка є межею земель лісогосподарського

призначення з землями житлової та громадської забудови м. Харкова. Фактично АДРЕСА_1 до теперішнього часу не влаштована, на місцевості не визначена.

Даних щодо звернення ОСОБА_1 до постійного користувача - Данилівського дослідного держлісгоспу щодо погодження меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 , суду не надано.

Так, згідно з вимогами ч.ч.1, 2, 4 ст.20 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого

самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання

реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (стаття 21 ЗК України).

Відповідно до ст.8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної

Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій згідно із законом.

Передача у власність, надання у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення та припиняють права користування ними, належить до повноважень обласних державних адміністрації (п.2 ч.5 ст.31 ЛК України).

Частиною 1 ст.141 Земельного кодексу України встановлені підстави для припинення права постійного користування земельною ділянкою, зокрема добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом та ін.

Статтями 144-151 Земельного кодексу України встановлений порядок припинення права користування земельними ділянками.

Згідно зі ст.149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Згідно з приписами ч.6 ст.149 ЗК обласні державні адміністрації на їх

території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті.

Згідно з нормами статей 181-184, 202-204 ЗК, Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 22.05.2003 №858-IV дані державного земельного кадастру - це документальне підтвердження відомостей про правовий режим земель, їх цільове призначення, розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, які ґрунтуються на підставі землевпорядної документації.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення,

масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11.12.1986, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 77 даного Закону, спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та

скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, Харківською міською радою усупереч вимог ст. 14 Конституції України, ст. 57 Лісового кодексу, ст.ст. 12, 20, 40, 116, 149, 151 Земельного кодексу України, без врахування меж лісгоспу, вилучено з постійного користування Данилівського дослідного державного лісгоспу та змінено цільове призначення спірної земельної ділянки державної власності лісогосподарського призначення та безоплатно передано її у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, передача земельної ділянки, яка розташована у в кварталі №341 виділі 6 Дергачівського лісництва Данилівського дослідного держлісгоспу, у власність ОСОБА_1 відбулася в порушення вимог ст.14 Конституції України, ст.57 Лісового кодексу, ст.ст.12, 20, 40, 116, 149, 151, 198 Земельного кодексу України, розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 №610-р без дотримання порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, без проведення державної експертизи землевпорядної документації, передбаченої вимогами ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», Методикою проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженою наказом Держкомзему України від 03.12.2004 за №391, а також усупереч Державних будівельних норм України «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92 від 17 квітня 1992 р. №44, чим порушені інтереси Держави у лісогосподарській сфері.

Враховуючи вищевикладене, рішення 17 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 25.12.2007 за № 294/07 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок» в частині (п.п. 1.62 п. 1 Додатку 1) щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею, орієнтовно 1000,0 кв.м, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , а також рішення 33 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 29.04.2009 № 95/09 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» в частині (п. 136 Додатку 1) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1000,0 кв.м по АДРЕСА_1 ) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) слід визнати незаконними, скасувавши їх, оскільки вони прийняті в порушення вимог чинного законодавства.

Щодо визнання недійсним державного акту та скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Вказаний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11 (провадження № 14-525цс18).

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173 площею 1000,0 кв.м. серії ЯЕ № 512289, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 66 від 26.11.2009 та 31.05.2010 в Поземельній книзі за реєстровим № 73001, підлягає задоволенню.

Окрім цього, існування у Державному земельному кадастрі даних щодо державної реєстрації спірної земельної ділянки, тобто кадастрового номеру :13:001:0173, присвоєного на підставі незаконного 17 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 25.12.2007 за № 294/07 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок» (п.п. 1.62 п. 1 Додатку 1), порушує економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.

Існування даного кадастрового номера унеможливить подальшу державну реєстрацію єдиної земельної ділянки, право постійного користування за якою належить ДП «ХАРКІВСЬКА ЛНДС».

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (надалі - Закон) ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ст.1 цього Закону кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Частиною 6 ст.16 Закону передбачено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки,

Пунктом 10 ст. 24 Закону передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Згідно з вимогами ст. 7 Закону затвердження статуту, здійснення контролю за діяльністю Адміністратора Державного земельного кадастру покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин - Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Аналогічні положення визначені у Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 за №1051 (надалі - Порядок).

Таким чином, законодавством визначено перелік підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки, тобто кадастрового номера.

Так, п.п.60, 61 Порядку передбачено, що запис у Поземельній книзі

скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги.

Згідно з п.114 Порядку державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

Відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора та відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Приписами ч. 1 ст. 15-2 Земельного кодексу України і п. а ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належить здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 за № 482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності 05.08.2016, внесено зміни до Положення про Держгеокадастр, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 за № 15, а також визначено, що Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості грунтів.

Таким чином, при визнанні недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, слід скасувати його державну реєстрацію.

Щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу та застосування наслідків недійсності правочинів шляхом повернення земельної ділянки.

Згідно зі ст.210 ЗК України угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду.

Згідно з вимогами ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Визнання угоди недійсною є одним зі способів захисту прав на землю, передбаченим частиною третьою статті 152 ЗК України.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 761/1554/13-ц (провадження № 61-3297зпв18).

Велика Палата Верховного Суду у п. 42 постанови від 15 січня 2020 року у справі №587/2326/16-ц (провадження № 14-442 цс 19) відхилила доводи касаційної скарги про те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту та не міг звертатися з позовом про визнання недійсним оскарженого договору, стороною якого він не був. Крім учасників правочину (сторін договору), позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь-яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин (частина третястатті 215 ЦК України).

Поряд з цим, відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 №9 суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про

застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Згідно з приписами ст.2 Закону № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Статтею 3 Закону визначено, що Державна реєстрація прав є обов`язковою; інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав; держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Речові права та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації встановлені статтею 4 Закону № 1952-IV.

Частиною 3 ст. 26 Закону № 1952-IV передбачено, що в разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначеного вище запису щодо державної реєстрації речових прав на земельну ділянку за ОСОБА_3 , вчиненого на підставі оскаржуваного договору, завдає шкоди інтересам держави, оскільки він чинить перешкоди при реєстрації правовстановлюючих документів за державою на єдину земельну ділянку, а також позбавляє належний орган розпорядитися нею на власний розсуд.

У постанові від 23.06.2020 у справі №922/2589/19 КГС ВС відмітив, що належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16).

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №368/1158/16-ц.

Таким чином, в даному випадку належним способом захисту порушеного права є визнання недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.03.2010, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Десятниченко І.В. (номер у реєстрі нотаріальних дій 357), та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.10.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гнилицькою Т.В. (номер у реєстрі нотаріальних дій 2431), з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173.

Крім того, з огляду на відсутність прийнятого у встановленому законом порядку рішення компетентного органу про передачу спірних земельних ділянок у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у силу ст. 122 ЗК України відповідне право останніми набуто незаконно.

Таким чином, спірна земельна ділянка вибула з володіння держави, як законного власника, не з її волі, за відсутності згоди позивачів та прийнятого компетентним органом виконавчої влади рішення про передачу спірної земельної ділянки в приватну власність.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове правона чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.

Правила ч.1ст. 388 ЦК України передбачають, що коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення.

Також, у Постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 2510цс15 зазначено, що відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід оцінювати три критерії на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи втручання є законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід пропорційним визначеним цілям.

Державне агентство лісових ресурсів України, якому належало право розпорядження спірними земельними ділянками, не було стороною договорів купівлі-продажу, згоду на відчуження земель не надавало, у зв`язку з чим, відповідні земельні ділянки вибули з володіння власника не з його волі іншим шляхом.

З огляду на те, що спірна земельна ділянка вибула без відповідної правової підстави з власності держави, без згоди їх користувача, вона повинна бути повернута за вимогою власника (користувача), а документи, на підставі яких їх було передано, визнано незаконними, скасовано, а також визнано недійсними.

Таким чином, спірне майно підлягає витребуванню у останнього набувача, яким є ОСОБА_3 .

Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, у зв`язку з тим, що це є віндикаційний позов, а не негаторний як вказує прокурор, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Отже, позовна давність є строком для подання позову як безпосередньо суб`єктом, право якого порушене (зокрема і державою, що наділила для виконання відповідних функцій у спірних правовідносинах певний орган державної влади, який може звернутися до суду), так і прокурором, уповноваженим законом звертатися до суду з позовом в інтересах держави як носія порушеного права, від імені якої здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах може певний її орган.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що особи за захистом інтересів яких звернувся прокурор (Харківська обласна державна адміністрація (Харківська обласна військова адміністрація), Державне агентство лісових ресурсів України), знали раніше або мали можливість дізнатися про порушення їх прав.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга).

Крім того, зайняття спірної земельної ділянки з порушенням положень Земельного Кодексу України та Лісового Кодексу України має розглядатись як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовні вимоги слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки (див. п. 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, п.96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, а також п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, постанова Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16-ц). Власник земельної ділянки лісогосподарського призначення може вимагати усунення порушення свого права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини та вимагаючи повернути таку ділянку. (Постанова Верховного суду від 04.02.2020 у справі № 911/3311/17.)

В своїй постанові від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16-ц Верховний Суд також зазначив, «що ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний, а не віндикаційний позов. Приписи про застосування позовної давності поширюються, зокрема, на позови про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов). Натомість негаторний позов може бути пред`явлений позивачем упродовж усього часу, поки існує відповідне правопорушення (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункти 52, 96).

Враховуючи вищевикладене, дану позовну заяву слід розглядати як негаторний позов, який може бути пред`явлений позивачем упродовж усього часу, поки існує відповідне правопорушення, підстав застосування до спірних правовідносин строку позовної давності не вбачається.

Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1, 2, 4 ст. 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права . Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні(частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

При цьому, суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, з відповідачів в рівних частках підлягає стягненню на користь прокуратури сплачений судовий збір за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах Харківської обласної державної адміністрації (Харківська обласна військова адміністрація), Державного агентства лісових ресурсів України до Харківської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція», Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Десятниченко Ірина Вікторівна, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гнилицька Тетяна Вікторівна, про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державного акту, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, зобов`язання повернення земельної ділянки, скасування державної реєстрації земельної ділянки. задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення 17 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 25.12.2007 за № 294/07 «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок» в частині (п.п. 1.62 п. 1 Додатку 1) щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею, орієнтовно 1000,0 кв.м, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 .

Визнати незаконним та скасувати рішення 33 сесії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 29.04.2009 № 95/09 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» в частині (п. 136 Додатку 1) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1000,0 кв.м. в АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173 площею 1000,0 кв.м. серії ЯЕ № 512289, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 66 від 26.11.2009 та 31.05.2010 в Поземельній книзі за реєстровим № 73001, скасувавши його державну реєстрацію.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12.03.2010, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Десятниченко І.В. (номер у реєстрі нотаріальних дій 357), згідно з яким ОСОБА_4 , діючи від імені ОСОБА_1 за довіреністю, посвідченою 23.11.2009 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим № 2787, передав у власність покупцю - ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :13:001:0173, з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 28.10.2011, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гнилицькою Т.В. (номер у реєстрі нотаріальних дій 2431), згідно з яким ОСОБА_2 відчужено ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :13:001:0173, з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173.

Зобов`язати ОСОБА_3 повернути у власність держави в особі Харківської обласної державної адміністрації (Харківській обласній військовій адміністрації, ) земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0173.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :13:001:0173, шляхом скасування кадастрового номеру та перенесення відомостей про неї до архівного шару даних геоінформаційної системи.

Стягнути у рівних частках із Харківської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 15 890 (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто) грн., а саме по 3972 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дві) грн. 50 коп. з кожного, на реквізити: Харківська обласна прокуратура, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок №UA0007171, код банку 820172, банк отримувача: Держказначейська служба України; код класифікації видатків бюджету (КЕКВ): 2800.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17.04.2024.

Відомості про сторін:

Позивач Харківська обласна державна адміністрація (Харківська обласна військова адміністрація), м. Харків, вул. Сумська, 64, ;

Позивач - Державне агентство лісових ресурсів України, м. Київ, вул. Ш. Руставелі, 9-а, ;

Відповідач Харківська міська рада, м. Харків, м-н Конституції, 7, ;

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_8 ;

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_9 ;

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_10 ;

Третя особа - Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція», Харківська обл., тер. П`ятихатки, а/с 9424, ;

Третя особа - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 3, ;

Третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Десятниченко Ірина Вікторівна, м. Харків, пр. Науки, 12, к.3;

Третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гнилицька Тетяна Вікторівна, м. Харків, вул. Данилевського, 6.

Головуючий