КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи №373/814/23 Апеляційне провадження №22-ц/824/1698/2024Головуючий у суді першої інстанції - Залеська А.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Гуль В.В.,

судді Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Ніколаєнко Олени Миколаївни на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Залеської А.О., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулося до Переяслав-Хмельницького суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило:

- Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 24.05.2011 року у розмірі 35 406 грн. 52 коп. станом на 18.04.2023 року, яка складається з наступного: 28 963 грн. 56 коп. - заборгованість за кредитом, 6 442 грн. 96 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у розмірі 2 684 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 24.05.2011 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав Заяву № б/н від 24.05.201 року.

При цьому, відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

У зв`язку з зазначеним, банком на підставі на Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну карту.

В подальшому, розмір кредитного ліміту збільшився до 28 000 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Разом з тим, позивач вказував, що незважаючи на повне виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором, відповідач своєчасно не сплачував кошти на погашення заборгованості за борговими зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 18.04.2023 року за ним обліковується заборгованість у загальному розмірі 35 406 грн. 52 коп., з яких: 28 963 грн. 56 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 6 442 грн. 96 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» кредитну заборгованість за договором б/н від 24.05.2011 року в розмірі 28 963 грн. 56 коп. та судовий збір у розмірі 2 195 грн 51 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 107-112).

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та зокрема саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. За вказаних обставин, а також враховуючи відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, суд першої інстанції дійшов висновку, що надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Разом з тим, встановивши, що виписка по картковому рахунку що є первинним обліковим документом, підтверджує факт користування відповідачем кредитною карткою, зазначеною у довідці при видані картки, а також факт використання кредитних коштів, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам та у цій частині ухвалити нове судове рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

При цьому, в обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що між сторонами було погоджено розмір базової процентної ставки за користування кредитом - 3 % на місяць (36 % річних) на залишок заборгованості, про що зазначено в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», підписаний відповідачем одночасно із заявою 24.05.2011 року.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржено лише позивачем і лише в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 24.05.2011 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву № б/н з ПАТ КБ "Приватбанк", у тексті якої зазначені відомості про те, що клієнт погодився з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між клієнтом та банком Договір про надання банківських послуг. Також, формуляр заяви містить застереження, що клієнт ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що були надані йому на ознайомлення йому в письмовому вигляді. Зобов'язався виконувати вимоги умов та Правил надання банківських послуг а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті www.privatbank.ua.

При цьому, на підтвердження погодження умов договору АТ "Приватбанк" було додано до матеріалів справи наступні документи:

- розрахунок заборгованості за договором № б/н від 24.05.2011 року станом на 31.10.2015 року;

- розрахунок заборгованості за договором № б/н від 24.05.2011 року станом на 30.06.2019 року;

- розрахунок заборгованості за договором № б/н від 24.05.2011 року станом на 18.04.2023 року;

- виписку по рахунку № б/н за період з 24.05.2011 року по 21.04.2023 року;

- довідку про видані відповідачеві кредитні картки, в якій зазначено наступну інформацію: 24.05.2011 року видано картку типу «Універсальна» зі строком дії 02/15; 08.07.2011 року видано картку типу «Універсальна» зі строком дії 02/15; 24.01.2013 року видано картку типу «Універсальна» зі строком дії 08/16; 24.01.2013 року видану картку типу «Універсальна mini» зі строком дії 08/16; 02.03.2016 року видано картку типу «Універсальна» зі строком дії 05/17; 21.03.2016 року видано картку типу «Універсальна GOLD» зі строком дії 05/18; 19.04.2017 року видано картку типу «Універсальна GOLD» зі строком дії 03/21; 26.01.2021 року видано картку типу «Універсальна GOLD» зі строком дії 06/24;

-довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, згідно з якою початкова сума кредитного ліміту була встановлена у розмірі 30000 грн., в подальшому вона змінювалася і максимально була встановлено у розмірі 28 000 грн. 00 коп. - з 24.09.2021 року, а з 26.12.2022 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн.;

- анкету-заяву від 24.05.2011 року;

- довідку ро умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів льготного періоду» по договору від 24.05.2011 року, в якій зазначено, що базова процентна ставка по кредиту становить 3,0 % в місяць на остаток заборгованості;

- витяг з "Тарифів";

- витяг з "Умов та Правил надання банківських послуг";

- копія наказу банку щодо затвердження "Умов та Правил надання банківських послуг" у редакції, яка діяла на момент підписання заяви.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами першою та третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Разом з тим, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Подібні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року (провадження №14-131цс19).

Як вбачається, Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови.

Між тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи підтвердження, що саме цей витяг з Умов та правил надання банківських послуг були узгодженні з відповідачем, він ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Роздруківка із сайту щодо встановлених тарифів, Умов та правил надання банківських послуг позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що в анкеті-заяві та довідці про умови кредитування наявний підпис відповідача, а тому приходить до висновку, що кредитний договір було укладено між сторонами на умовах, зазначених у вказаному документі.

Висновок суду першої інстанції щодо відсутності у матеріалах справи належних доказів укладення між сторонами кредитного договору, колегія суддів вважає помилковими, адже, незважаючи на відсутність підпису на Умовах та Правилах надання банківських послуг, відповідач знав про умови кредитування, зокрема, про тип кредитної лінії, пільговий період та базову відсоткову ставку, умови чого зазначені в Довідці про умови кредитування.

У свою чергу, як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.11.2020 року по справі № 534/1072/18-ц апеляційний суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявна підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використання картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф, за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26.12.2019 року по справі № 467/555/19, враховуючи, що шляхом ознайомлення відповідача під підпис з паспортом споживчого кредиту між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Однак, суд першої інстанції під час оцінки письмових доказів не взяв до уваги відомості, зазначені у довідці про ознайомлення із умовами кредитування, та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь банку процентів з огляду на начебто їх не погодження сторонами договору.

Разом з тим, згідно з розрахунками заборгованості відповідача за кредитним договором від 24.05.2011 року, які є чіткими, повними та розгорнутими по окремих категоріях, за відповідачем станом на 24.05.2011 року обліковується заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 6 442 грн. 96 коп.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність у відповідача заборгованості у вищенаведеному розмірі, матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи вищевстановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами справи в їх сукупності підтверджується факт правомірності нарахування банком процентів та наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за відсотками у розмірі 6 442 грн. 96 коп.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом першої інстанції заочне рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у цій частині про задоволення вказаних позовних вимог.

При цьому, оскільки судом першої інстанції стягнуто судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, та, як наслідок, про задоволення позовних вимог у повному обсязі, то відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ "Приватбанк" слід достягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 488 грн. 49 коп. та стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026 грн. 00 коп.

Також, слід зазначити, що з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 19, 268, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за відсотками у розмірі 6442 (шість тисяч чотириста сорок дві) грн. 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 488 (чотириста вісімдесят вісім) грн. 49 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) грн. 00 коп.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м. Київ, вуд. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: