ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1881/23 Провадження № 2/636/593/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 січня 2024 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Гуменного З.І.,

секретаря судового засідання Селевко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

Представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» Білинова А.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 61726,00 грн., судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги, у розмірі 7000,00 грн. та судового збору в розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначено, що між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль ВАЗ-2109, д.н.з. НОМЕР_1 , оформлений Полісом № АМ-. 08.12.2019 о 01 годині 40 хвилин, ОСОБА_1 рухався на автомобілі «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився у технічно справному стані, по автодорозі Київ-Харків-Довжанський, що проходить по території населеного пункту - м. Чугуїв, Харківської області, в напрямку м. Ізюм Харківської області, зі швидкістю 70 км/год і під час руху по вказаній автодорозі, в районі будинку АДРЕСА_1 , порушив вимоги п. п. 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перетинав проїжджу частину. Крім того, після скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної події, водій ОСОБА_1 з місця пригоди зник, чим грубо порушивши вимоги п.п. 2.10 а), б), в), г), ґ), д), е) Правил дорожнього руху України, що спричинило тяжкі наслідки. Керуючись нормами чинного законодавства, та з врахуванням п. 36.2, ст. 36 Закону України «Про добровільне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», СК було враховано всі документи надані потерпілою особою, в тому свідоцтво про смерть, та було виплачено 61 726,00 грн., страхового відшкодування. Отже, позивач, як страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право подати регресну вимогу у розмірі фактично понесених витрат. Враховуючи викладене, позивач просив позовні вимоги задовольнити. Окрім того, оскільки позивач не є фахівцем у галузі права, відповідно для захисту своїх прав та інтересів СК звернулася за професійною правничою допомогою до Адвокатського бюро «Грідін і Партнери», з яким було укладено договір про надання правничої допомоги від 14.05.2019. Суму гонорару за надання правничої допомоги СК та адвокат погодили у відповідному Завданні - дорученні № 191 до договору про надання правничої допомоги, яку надано у повному обсязі, що підтверджується детальним розрахунком та описом робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги адвокатом, за яку сплачено 7000,00 грн. Таким чином, розмір судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги становить 7000,00 грн. та при пред`явлені позову сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , який оформлений Полісом № АМ-.

08 грудня 2019 року, о 01 годині 40 хвилин, ОСОБА_1 рухався на автомобілі «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився у технічно справному стані, по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський, що проходить по території населеного пункту м. Чугуїв Харківської області в напрямку м. Ізюм Харківської області, зі швидкістю 70 км/год. Під час руху по вказаній автодорозі, в районі будинку № 33 по вул. Харківській, ОСОБА_1 вимоги п. п. 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перетинав проїжджу частину, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, в результаті останній отримав тілесні ушкодження. Крім того, після скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної події, водій ОСОБА_1 з місця пригоди зник, грубо порушивши вимоги п.п. 2.10 а), б), в), г), ґ), д), е) Правил дорожнього руху України, та суб`єктивно усвідомлюючи, що своїми діями поставив потерпілого ОСОБА_3 у небезпечний для життя стан, нехтуючи моральними і правовими нормами, на місці дорожньо-транспортної події не переконався чи потребує потерпілий медичної допомоги, не викликав працівників медичної допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу, та умисно залишив потерпілого в безпеці у безпорадному стані, що спричинило тяжкі наслідки.

Згідно з наданою копією Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 та лікарського свідоцтва про смерть № 010-732 від 24.02.2020, потерпілий ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 12.02.2021 вбачається, що 08 грудня 2019 року о 01 годині 40 хвилин, ОСОБА_1 рухався на автомобілі «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився у технічно справному стані, по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський», що проходить по території населеного пункту - міста Чугуєва Харківської області, в напрямку м. Ізюм Харківської області, зі швидкістю 70 км/год. Під час руху по вказаній автодорозі, в районі будинку №33 по вулиці Харківській, ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: -12.2 «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.»; -12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж: до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.»; -12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/годину». Водій ОСОБА_1 , рухаючись з перевищенням швидкості руху, а саме зі швидкістю 70 км/год, в темний час доби, не врахував дорожню обстановку, застосував неправильні прийоми і способи керування автомобілем, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перетинав проїжджу частину, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, в результаті останній отримав наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку з формуванням контузійних вогнищ в обох лобних та лівій тім`яних долях, виливу крові у шлуночки мозку, субдуральної (під твердою мозковою оболонкою) гідроми праворуч та субдурального крововиливу ліворуч з наявністю забитих ран та саден на голові; закрита травма груді у вигляді пневмотораксу (наявність зайвого повітря) правої плевральної порожнини з утворенням ателектазу верхньої долі правої легені; травма правого стегна у вигляді закритого перелому в нижній третині з утворенням додаткового уламка та зміщенням медіально на ширину кістки; рвана рана лівого колінного суглобу. Вказана черепно-мозкова травма утворилася від ударних дій тупих твердих предметів, чи від удару о такі, травма груді утворилася від надмірного струсу тіла та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Вказана травма правого стегна утворилася від прямої ударної дії тупого твердого предмету великою силою, та відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я. Вищевказані ушкодження, у свої сукупності, могли бути отримані в умовах дорожньо-транспортної пригоди, коли постраждалий знаходився у вертикальному, або близькому до цього положення.

Згідно висновку експерта №7/1474/1475 СЕ-19 від 20.01.2020, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути ДТП. При мінімальному табличному значенні сповільнення на мокрому асфальтобетонному покритті в умовах місця ДТП (3.9 м/с2), у діях водія автомобіля «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.4 і 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку із ДТП. При максимальному табличному значенні сповільнення на мокрому асфальтобетонному покритті в умовах місця ДТП (5.9 м/с2), у діях водія автомобіля «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку із ДТП. Крім того, після скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної події, тобто 08 грудня 2019 року о 01 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_1 , з місця пригоди зник, грубо порушивши вимоги п.п. 2.10 а), б), в), г), ґ), д), е) Правил дорожнього руху України, згідно з якими: - п. 2.10 «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний»: а) «негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди»; б) «увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил»; в) «не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди»; г) «вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу»; ґ) «у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди»; д) «повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників поліції»; е) «вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди», та суб`єктивно усвідомлюючи, що своїми діями поставив потерпілого ОСОБА_3 у небезпечний для життя стан, нехтуючи моральними і правовими нормами, на місці дорожньо-транспортної події не переконався чи потребує потерпілий медичної допомоги, не викликав працівників медичної допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу, та умисно залишив потерпілого в небезпеці у безпорадному стані та з місця події зник, що спричинило тяжкі наслідки.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.135, ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки. 09.12.2021 Харківським апеляційним судом вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 12 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 змінено, перекваліфікувано його дії з ч. 3 ст. 135 КК України на ч. 1 ст. 135 КК України та призначено йому покарання 2 роки позбавлення волі. Також ОСОБА_4 вважається засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_1 призначено остаточне покарання 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, а у решті вирок залишити без змін.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом АМ-.

Батьки померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 31.03.2020 звернулися до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування для батька ОСОБА_5 - моральна шкода 25038,00 грн., для матері ОСОБА_6 - моральна шкода 25038,00 грн. .

ТДВ СК "Альфа-Гарант" складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування № ЦВ/20/2615 про відшкодування витрат та частини моральної шкоди, що належить батьку загиблого ОСОБА_5 , у розмірі 36688,00 грн. і страховий акт та розрахунок страхового відшкодування № ЦВ/20/2615/1 про відшкодування витрат та частини моральної шкоди, що належить матері загиблого ОСОБА_6 , у розмірі 25038,00 грн. Платіжними дорученнями № 27657 та № 27658 від 30.03.2022 підтверджується перерахування ТДВ СК "Альфа-Гарант" коштів в розмірі 36688,00 грн на рахунок ОСОБА_5 та в розмірі 25038,00 грн. на рахунок ОСОБА_6 .

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у ах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку єну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов`язкового страхування цивільної дальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату .страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди житло, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведені оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Керуючись нормами чинного законодавства, та з врахуванням п. 36.2, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було враховано всі документи надані потерпілою особою, та було виплачено батькам потерпілого 61 726,00 грн. страхового відшкодування.

Відповідно до підпункту в) пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Отже, до ТДВ СК «Альфа-Гарант» у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача відшкодування на загальну суму 61 726,00 грн.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження компенсації відповідачем позивачу у добровільному порядку витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

За наведених у справі обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову як такого, що ґрунтується на вимогах закону.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 141 та 142 ЦПК України.

За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сплачений судовий збір позивачем при пред`явленні позову підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі, оскільки позов задоволено у повному обсязі.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., оскільки позивач не є фахівцем у галузі права, тому для захисту своїх прав та інтересів звернувся за професійною правничою допомогою до особи, яка надає послуги в галузі права - Адвокатське бюро «Грідін і Партнери», з яким було укладено договір про надання правничої допомоги б/н від - травня 2019 року. На підтвердження чого надано Витяг з договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019, Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, завдання-доручення № 191 до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019, платіжне доручення від 29.07.2022 про перерахування коштів за правничу допомогу, Акт прийому-передачі наданої правничої допомоги, детальний розрахунок та опис робіт від 12.05.2023, посвідчення адвоката, Ордер на надання правничої допомоги.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

Згідно з ч. 1-6 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими жестами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що витрати на правничу допомогу, понесені позивачем, пов`язані з даною справою, є співмірними зі складністю та об`ємом виконаної роботи, підтверджені належними та допустимими доказами, яких в сукупності достатньо для підтвердження витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» грошові кошти в розмірі 61726 (шістдесят одна тисяча сімсот двадцять шість) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» судові витрати, пов`язані з оплатою професійної правової допомоги у розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя -