Справа № 473/7253/23
РІШЕННЯ

іменем України

"20" лютого 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Ротар М.М.

при секретарі Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,

встановив

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати її особистою приватною власністю житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 , який належить їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 грудня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1145, посилаючись на те, що вказаний житловий будинок був придбаний у шлюбі, проте за її особисті кошти, які вона отримала від ТОВ «Новогригорівське Трейд» в рахунок орендної плати за особисте майно, яке перейшло до неї за правом спадкування.

Ухвалою суду від 04 січня 2024 року провадження по справі відкрито та справа призначена до розгляду.

Представник позивача адвокат Лукіянчин І.П. у судове засідання не з`явився, проте подав суду заяву про проведення розгляду справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, на адресу суду від відповідача надійшло клопотання, в якому він просить судове засідання провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 лютого 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 35.

Під час перебування у шлюбі позивачем ОСОБА_1 придбано нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 26 грудня 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі № 1145 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 318774417 від 26.12.2022 року.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до положень ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Cтатус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, суд зобов`язаний з`ясувати, чи це майно може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, чи є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Враховуючи викладене та, беручи до уваги, що житловий будинок АДРЕСА_1 позивач придбала за особисті кошти, які вона отримала від ТОВ «Новогригорівське Трейд» в якості орендних платежів по договору оренди земельних ділянок, власником яких вона є на підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області 05.09.2017 року за №1516 та №1518, що не заперечується відповідачем, який позов визнав в повному обсязі, даний житловий будинок є її особистою приватною власністю, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ухвалив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, - задовольнити повністю.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 , який належить їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 грудня 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1145.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя М.М. Ротар