ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2599/23Головуючий у 1-й інстанції Марциновська І.В.
Провадження № 22-ц/817/43/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

за участі секретаря Іванюти О.М.

та сторін представника ОСОБА_1 адвоката Кметика В.Я., відповідачки ОСОБА_2 та її представника адвоката Світлик О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/2599/23 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Кметика Віталія Ярославовича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2023 року, ухваленого суддею Марциновською І.В., повний текст якого складено 25 серпня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації,

В С Т А Н О В И В:

у лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , у якому просив припинити його право спільної часткової власності на 1/2 частку квартири, загальною площею 65,2 кв. м, житловою площею 33,5 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_2 право власності в цілому на вказану квартиру, і стягнути із ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки квартири, загальною площею 65,2 кв. м, житловою площею 33,5 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 1173600 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, з що 10.10.1998 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.12.2018 розірвано.

Під час перебування у шлюбі, а саме 15.10.2007 сторони та ВАТ «Тернопільбуд» уклали договір № 21 про організацію та проведення будівництва, відповідно до умов якого ВАТ «Тернопільбуд» зобов`язується за дорученням позивача і відповідача та за їх рахунок вчинити дії із організації та проведення будівництва двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , а позивач і відповідач зобов`язуються оплатити визначену договором вартість цільового об`єкту та прийняти зазначений об`єкт нерухомості в порядку і у строки, визначені договором. Планова вартість цільового об`єкту 284378 грн.

Згідно з довідкою ВАТ «Тернопільбуд» № 05/119 від 06.03.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках повністю проведена оплата вартості зазначеного вище нерухомого майна. 19.06.2013 між сторонами підписаний акт передачі-приймання виконаних робіт. 26.11.2012 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області зареєстровано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_3 , відповідно до якого зазначений об`єкт нерухомості вважається закінченим будівництвом та готовий до експлуатації. Розпорядженням Тернопільської міської ради № 227 від 24.12.2012 присвоєно прийнятому в експлуатацію багатоквартирному житловому будинку з приміщеннями громадського призначення адресний номер АДРЕСА_4 .

13.09.2022 ОСОБА_1 зареєстрував право приватної часткової власності на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Так само ОСОБА_2 здійснила реєстрацію права приватної спільної часткової власності на спірну квартиру.

Разом з тим позивач зазначив, що спірної квартирою користується лише відповідач, а позивач доступу до вказаної квартири не має та нею не користується. Вирішити спір в добровільному порядку відповідач відмовляється.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2023 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації відмовлено.

Судові витрати у виді судового збору у сумі 11736 грн покладено на позивача ОСОБА_1 .

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 вересня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн.

Відмовлено у стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 25 000 грн та такі судові витрати покладено на відповідача ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Кметик В.Я. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначив, що враховуючи норми ДБН В.2.2-15:2019 Житлові будинки. Основні положення, поділити навпіл квартиру АДРЕСА_5 , зі збереженням в результаті такого поділу усіх функціональних можливостей квартири неможливо, як неможливо влаштувати два самостійні виходи. Ці обставини були пояснені в судовому засіданні 15.08.2023 року, проте не враховані судом першої інстанції.

Серед іншого, суд першої інстанції зазначив що вважає хибним доводи позивача щодо застосування у даному випадку висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20, оскільки обставини, викладені у вказаній постанові, не є релевантними з обставинами даної справи.

Однак, судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що у згаданій постанові, окрім іншого, надається оцінка питанню платоспроможності відповідача, та чи впливає така на ухвалення рішення про стягнення компенсації з такого відповідача за майно, яке повністю залишається у його власності.

Представник ОСОБА_2 адвокат Світлик О.М. подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кметика В.Я., у якому зазначив, що у поданому представником позивача адвокатом Кметиком В.Я. позові жодним чином не зазначається про неможливість виділення позивачу в натурі зареєстрованої за ним частки квартири, позивачем не надано будь-яких належних і допустимих доказів щодо неможливості поділу квартир в натурі, а саме відповідного висновку експерта.

Позивач зареєстрував за собою 1/2 частину спірної квартири внаслідок маніпулювання, використання ситуації під час укладення договору про організацію та проведення будівництва у власних інтересах, не сплативши за квартиру жодної гривні особисто зароблених коштів, зловживаючи нормами сімейного кодексу, що визначають правові підстави виникнення права власності на спільне майно подружжя.

З врахуванням підстав позову, слід також зауважити, що позовних вимог про встановлення порядку користування квартирою позивач не заявляв; доказів про те, що відповідач чинить йому перешкоди у доступі до квартири не надав; доказів того, що спірна квартира є його єдиним місцем проживання належним йому на праві власності не надав.

Відповідач не має можливість сплатити грошову компенсацію, задоволення позову у такому випадку призведе до порушення статті 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, оскільки ОСОБА_2 неспроможна сплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за його частку в квартирі, а відсутність у неї коштів може призвести до примусового виконання рішення суду шляхом продажу квартири і, відповідно, позбавлення відповідача права власності на дане житло. Відповідач не давала згоди викупити у позивача його частку у праві власності, а примушувати її до цього є також порушенням її прав, оскільки законодавством не передбачено можливості набуття права власності у примусовому порядку, виплата компенсації частки позивача становитиме для відповідача надмірний тягар.

Також слід звернути увагу апеляційного суду на докази, якими позивач обґрунтовує суму позовних вимог, а саме висновок про вартість майна від 213.01.2023, виданий ТОВ «Захід-експерт».

У вказаному висновку про вартість майна, зазначено, що «оцінка виконана на основі інформації наданої замовником, огляду об`єкта оцінки», - що не відповідає дійсності, оскільки жодним експертом не проводився огляд з метою оцінки квартири за адресою АДРЕСА_1 .

У даному висновку не вказано, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, відтак, такий висновок не є належним та допустимим доказом, відповідно не може враховуватись судом при розгляд справи № 607/2599/23.

Натомість, відповідно до Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 30.12.2022 № 201-04852354 оціночна вартість квартири за адресою АДРЕСА_1 (2 поверх, 10 поверхового будинку) становить 561 860,54 гри. Довідка сформована з допомогою Кабінету користувача єдиної бази даних звітів про оцінку Фонду державного майна України.

Таким чином вартість об`єкта оцінки зазначена у Висновку про вартість майна від 20.01.2023, виданому ТОВ «ЗАХІД-ЕКСПЕРТ», не відповідає реальній ринковій вартості об`єкта оцінки, є завищеною більш як в 4 рази.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Кметик В.Я. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Світлик О.М. у судовому засіданні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Кметика В.Я не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 10.10.1998 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції складений актовий запис 1274. Після державної реєстрації шлюбі дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 . Вказане підтверджується копією повторно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.12.2018 у справі № 607/22225/18 шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується інформацією, яка міститься у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

15.10.2007 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ВАТ «Тернопільбуд» уклали договір № 21 про організацію та проведення будівництва (а.с. 9-11).

Відповідно до п. 1.1 Договору ВАТ «Тернопільбуд» зобов`язується за дорученням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та за їх рахунок вчинити дії із організації та проведення будівництва двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зобов`язуються оплатити визначену договором вартість цільового об`єкту та прийняти зазначений об`єкт нерухомості в порядку і у строки, визначенні договором.

Згідно з п. 2.1. Договору планова вартість цільового об`єкту 284378 грн, в тому числі ПДВ 47396 грн.

Відповідно до довідки ВАТ «Тернопільбуд» № 05/117 від 06.03.2019 змінено нумерацію квартири за адресою: АДРЕСА_4 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з № 44 на № 46 (а.с. 20).

Згідно з довідкою ВАТ «Тернопільбуд» № 05/119 від 06.03.2019 (а.с. 21) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках повністю проведена оплата вартості квартири АДРЕСА_6 .

26.11.2012 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області зареєстровано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_3 , відповідно до якого зазначений об`єкт нерухомості вважається закінченим будівництвом та готовий до експлуатації (а.с. 12-18).

Розпорядженням Тернопільської міської ради № 227 від 24.12.2012 присвоєно прийнятому в експлуатацію багатоквартирному житловому будинку з приміщеннями громадського призначення адресний номер АДРЕСА_4 (а.с. 19).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.03.2021 у справі № 607/15951/19 (а.с. 22-28) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна задоволено частково. Проведено поділ спільного майна подружжя, зокрема, визнано за ОСОБА_1 право власності у спільному майні подружжя на 1/2 ідеальну частки квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 65,2 кв.м, житловою площею 33,5 кв.м.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 04.08.2021 у справі № 607/15951/19 (а.с. 29-34) апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.03.2021 скасовано і відмовлено у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

При цьому зі місту мотивувальної частини постанови Тернопільського апеляційного суду від 04.08.2021 вбачається, що колегія суддів прийшла до висновку, що ОСОБА_1 вправі звернутись до державного реєстратора з заявою про реєстрацію речового права на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , надавши наявні в нього документи для такої реєстрації.

13.09.2022 ОСОБА_1 зареєстрував право приватної спільної часткової власності на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 309974509 від 16.09.2023 (а.с. 40).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 322471486 від 10.02.2023 (а.с. 42-43) вбачається, що 25.10.2022 ОСОБА_2 також здійснила реєстрацію права приватної спільної часткової власності на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надані докази неможливості виділу в натурі належної йому 1/2 частки з об`єкта нерухомого майна, а саме квартири, загальною площею 65,2 кв.м, житловою площею 33,5 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема не наданий відповідний висновок, складений з дотриманням вимог Інструкції. Клопотання про призначення судової експертизи позивач під час розгляду даної цивільної справи не заявляв. Так само позивач не довів, що у разі виділу частка квартири, що буде надана позивачеві у володіння і користування, буде меншою за його частку у праві спільної часткової власності. При цьому на даний час частки сторін є рівнозначними, оскільки кожний володіє 1/2 часткою спірної квартири.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (ч. 1-3 ст. 319 ЦК України).

За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном.

Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Отже, тлумачення частини третьої статті 358 ЦК України свідчить, що право співвласника на компенсацію може виникати як в разі повної неможливості задоволення вимог співвласника на одержання у користування частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (наприклад, частка співвласника в спільній частковій власності є незначною і надання йому її у володіння та користування неможливо), так і в тому випадку, якщо співвласнику надається у володіння і користування частина майна, яка є меншою за його частку в праві спільної часткової власності.

Крім цього, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Щодо вартості майна, що підлягає поділу, то його вартість необхідно визначати з дійсної його вартості на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19, провадження № 14-40цс21).

Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

У частині 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина друга статті 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд першої інстанції встановивши, що позивач не надав доказів неможливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна, в силу вимог частин 1,2 статті 364 ЦК України зробив правильний висновок про відсутність підстав для здійснення компенсації частки у праві власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_5 .

Не заслуговують на увагу доводи заявника, що поділити навпіл спірну квартиру зі збереженням в результаті такого поділу усіх функціональних можливостей є неможливим, оскільки це лише пояснення представника, які не підтверджені належними, достовірними та достатніми доказами і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи на підтвердження позовних вимог позивач ОСОБА_1 подав висновок про вартість майна від 20.01.2023 року, виданий ТзОВ Захід Експерт, з якого видно, що вартість об`єкта оцінки на дату оцінки становить 2 347 200 грн. без ПДВ (а.с. 44).

Проте відповідачем ОСОБА_2 долучена до матеріалів справи довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 30.12.2022 № 201-04852354, з якої видно, що оціночна вартість квартири за адресою АДРЕСА_1 (2 поверх, 10 поверхового будинку) становить 561 860,54 грн (а.с. 79-81).

Отже, зважаючи на те, що у матеріалах справи містяться два різні документи, які відображають суттєву різницю у вартості спірного майна, колегія суддів приходить до висновку, що належним чином, без спеціальних знань, встановити дійсну вартість спірної квартири на час розгляду справи є неможливим, а стороною у справі не було заявлено клопотання про проведення судової товарознавчої експертизи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кметика В.Я слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2023 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 11 жовтня 2023 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2023 року слід поновити.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кметика Віталія Ярославовича залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2023 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 січня 2024 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома