Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Будзан Л.Д.,

за участі: секретаря судового засідання - Соколовської А.А.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду міста Києва звернулась ОСОБА_3 з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 59049 грн. 45 коп., моральну шкоду в сумі 20000 грн., а також вирішити питання щодо судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30 липня 2023 року близько 15 години 17 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи електросамокатом марки «Bolt», рухаючись в напрямку вулиці Боричів Тік по тротуару Андріївського узвозу в місті Києві, біля будинку 24, здійснив наїзд на ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, постановою серії БАД № 378253 від 08 серпня 2023 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Зазначає, що в результаті наїзду вона зазнала фізичних травм, а також їй спричинено майнову шкоду у зв`язку з пошкодженням одягу, зокрема костюму Dolce & Gabbanaтм, 38 розміру, що складається з брюк та блузи. Вказує, що за згідно висновку експерта № 5481/23 від 03.10.2023 розмір матеріальної шкоди становить 59049 грн. 45 коп. Крім того, посилається на те, що їй завдано моральну шкоду, оскільки внаслідок наїзду спричинено фізичний біль і страждання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, вона зазнала психологічних змін у виді фіксованості на ситуації, яка сталась, витрачання часу, уваги та зусиль на її вирішення, відчуття відірваності від звичного стилю життя через необхідність відвідування закладів охорони здоров`я, звернення за правовою допомогою. Вказує на нестійкий та знижений настрій, знервованість, дратівливість, погіршення сну та апетиту, глибокі переживання щодо можливості усунення наслідків протиправних дій відповідача, занепокоєння подальшими подіями та тривогу щодо майбутнього процесу. Крім того, зазначає про душевні страждання у зв`язку з пошкодженням костюму Dolce & Gabbanaтм, оскільки виникла необхідність у придбанні нового одягу замість пошкодженого. Тому просить відшкодувати моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 грудня 2023 року, головуючим суддею у справі визначено ОСОБА_4

08 грудня 2023 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

04 січня 2024 року відповідачем, у відповідності до ст. 178 ЦПК України, надано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що дійсно 30 липня 2023 року він здійснив наїзд на електросамокаті на позивачку, але зробив це не навмисно. Вважає, що належними доказами не підтверджено, що костюм, в якому позивачка була під час події 30 липня 2023 року, і костюм, який був предметом дослідження експертом, є одним і тим самим предметом, а також те, що після 30 липня 2023 року позивачкою не вносились зміни до якісного стану костюму. Крім того, позивачкою не підтверджено оригінальність костюму торгівельній марці Dolce & Gabbanaтм. Стверджує, що встановлюючи ринкову вартість костюму, експерт при дослідженні виходив зовсім з інших моделей костюмів, які не є подібними до предмету оцінки і не мають до нього відношення, а пошкодження на блузі не відповідають обставинам падіння ОСОБА_3 та механізму її контакту з поверхнею тротуару. Також, вважає необґрунтованою заявлену позивачкою моральну шкоду, оскільки після наїзду на неї, остання відмовилась від госпіталізації, однак у подальшому звернулась самостійно до травмпункту, тобто внаслідок наїзду їй не було завдано значної шкоди, не обмежено у русі, що, відповідно, не призвело до вимушених змін та моральних страждань.

09 січня 2024 року представником позивачки, у відповідності до вимог ст. 179 ЦПК України, надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що позивачка додала до позовної заяви оригінал висновку експерта, в якому містяться чіткі кольорові фотографії костюму, наданого на дослідження, а також відеозапис з місця події від 30 липня 2023 року, на якому видно чітко колір костюму, в якому позивачка була одягнення, його зовнішній вигляд та оздоблення. Факт пошкодження костюму відображено в письмових поясненнях, відібраних у позивачки в день наїзду. Оригінальність костюму підтверджується биркою, на якій вказано логотип «Dolce & Gabbana» та зазначено «MADE IN ITALY», що доводить походження товару. На етикетці міститься товарний номер виробу та інструкція з експлуатації, яка міститься на усіх оригінальних виробах Dolce & Gabbana. А тому, доводи відповідача щодо недоведеності позивачкою розміру майнової шкоди є безпідставними та необґрунтованими, а його заперечення щодо висновку експерта є такими, що не відповідають дійсності, не враховують описової частини дослідження та не підтверджені будь-якими допустимий і належними доказами. Щодо завдання моральної шкоди зазначив, що позивачка зазнала як мінімум фізичного болю, чого не заперечує відповідач, і такі обставини є достатніми для стягнення моральної шкоди.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Надав пояснення аналогічно викладеним у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні повні вимоги в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав частково, зокрема погодився сплатити позивачці частини матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди.

Суд, вислухавши пояснення представника позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 30 липня 2023 року близько 15 години 17 хвилин, ОСОБА_2 керуючи електросамокатом марки «Bolt», рухаючись в напрямку вулиці Боричів Тік по тротуару Андріївського узвозу в місті Києві , біля будинку 24, здійснив наїзд на ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, постановою серії БАД № 378253 від 08 серпня 2023 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, що підтверджується копією постанови серії БАД № 378253.

В результаті вказаного наїзду позивачці спричинена забійна рана 3,5х0,5 см правого ліктьового суглобу, забій м`яких тканин, садна ділянки попереку справа, що підтверджується висновком експертного дослідження № 043-208-2023 від 31 липня 2023 року.

Крім цього, внаслідок наїзду на позивачку пошкоджено її костюм Dolce & Gabbanaтм, що підтверджується письмовими поясненнями останньої, відібраними інспектором поліції одразу після вчинення наїзду, де вона зазначила, що «В полную испорченость пришла одежда фирмы Дольче Габбана стоимостью одна тисяча евро. Одежда означает женский костюм Dolce & Gabbana зеленого цвета, костюм: штаны и блуза».

Висновком № 5481/23 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 03 жовтня 2023 року встановлено, що розмір матеріальної шкоди, спричиненої ОСОБА_3 внаслідок пошкодження ОСОБА_2 (паспорт № НОМЕР_1 ) її костюму літнього Dolce & Gabbanaтм, 38 розміру, що складається з брюк і блузи з коротким рукавом, в результаті наїзду на неї електросамокатом 30.07.2023р. на Андріївському узвозі, 24 у м. Києві, становить 59049 грн. 45 коп.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались у даній справі, суд зазначає наступне.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України).

Перелік видів діяльності, що створює підвищену небезпеку, який наведений у частині першій статті 1187 ЦК України, не вичерпний (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

Тлумачення статті 1187 ЦК України свідчить, що:

джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, що здійснюється з тим чи іншим залученням/використанням предметів матеріального світу та/або природних (фізичних) процесів, які за певних умов часу та місця в силу своїх якісних та кількісних характеристик об`єктивно створюють в процесі володіння ними (незалежно від факту їх експлуатації) підвищену порівняно із звичайними життєвими обставинами небезпеку завдання шкоди;

використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна;

для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачці завданої матеріальної шкоди саме джерелом підвищеної небезпеки, зокрема в результаті наїзду на неї електросамокату, яким керував відповідач, про що останній не заперечував в судовому засіданні, підтвердив, що скоїв наїзд не навмисно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, налагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні потерпілому заподіяних збитків грішми, на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено причинно - наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та настанням негативних наслідків для позивачки у заподіянні матеріальної шкоди шляхом пошкодження речей, відтак суд вважає позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується заявленої позивачкою вимоги про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст.12, та 81 ЦПК України.

Позивачка в обґрунтування завдання моральної шкоди в позовній заяві зазначила, що в результаті наїзду відповідачем, останній було завдано фізичного болю та страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Також вона зазнала психологічних змін у виді фіксованості на ситуації, яка сталась, витрачання часу, уваги та зусиль на її вирішення, відчуття відірваності від звичного стилю життя у зв`язку з необхідністю відвідування закладів охорони здоров`я, звернення за правовою допомогою. При цьому, відчувала нестійкий та знижений настрій, знервованість, дратівливість, погіршення сну та апетиту, глибокі переживання щодо можливості усунення наслідків протиправних дій відповідача, занепокоєння подальшими подіями та тривога; страждання у зв`язку з пошкодженням коштовної речі.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

При наявності встановленого факту порушення прав позивачки моральна шкода наявна та констатується судом.

Суд приймає до уваги доводи позивачки про завдання їй моральної шкоди, що виразилася в душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок пошкодження майна, та завдання фізичного болю, як безумовні і, враховуючи ступінь їх глибини, оскільки вина відповідача в заподіяні факту шкоди повністю підтверджується матеріалами справи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Між тим розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 20000 грн., на думку суду достатніми доказами не обґрунтований та не відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, враховує характер та ступінь її завдання, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що вказана позовна вимога підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача, як заподіювача шкоди підлягає стягненню 5000 грн. моральної шкоди на користь позивачки, яка, на думку суду, буде достатньою компенсацією завданих душевних страждань.

Крім того, з огляду на приписи ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати, понесенні на проведення експертизи в сумі 5000 грн., а також судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Керуючись статтями 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 223, 259, 263 - 265, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 59049 (п`ятдесят дев`ять тисяч сорок дев`ять) грн. 45 коп. та моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. та витрати на проведення експертизи в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брати участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 01 квітня 2024 року.

Повне найменування сторін по справі :

позивачка - ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомо, адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Леся БУДЗАН