Справа №303/1105/24
2-о/303/35/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_2 ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Резванова Інна Дмитрівна про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Резванова І.Д. про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 , більше 25 років в АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, однак для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом заявнику необхідно підтвердити родинні (сімейні) відносини з померлим.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити.

Заінтересована особа приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Резванова І.Д. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлаляся належним чином, про причину неявки суд не повідомила.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що заявника і ОСОБА_2 проживала із ОСОБА_3 23 роки і він знав їх, як подружжя. Померлий ОСОБА_3 виховував сина ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що він є сусідом заявника та ОСОБА_3 він знав, як чоловіка ОСОБА_2 . Власних дітей у них не було, однак ОСОБА_3 виховував сина заявника.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він є сином заявника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був його вітчимом, він проживав із його мамір`ю ОСОБА_2 , а також він його виховував та утримував. Проживали вони за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що вона є сусідкою заявника, ОСОБА_2 проживала із ОСОБА_3 з 1998 року, тобто вони були, як подружжя, вели спільне господарство та проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши заяву, заслухавши пояснення представника заявника, свідків та оцінивши всі наявні докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.08.2023 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Із Акту №70/13-12 від 23.08.2023 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2 . Разом із нею проживав співмешканець ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони двоє проживали, як подружня пара більше 25 років (а.с. 9).

У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, недотримання заявником вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» щодо реєстрації за місцем проживання, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст.1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року.

Як вбачається з викладеного, факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту проживання заявника разом із ОСОБА_3 дає змогу прийняти спадщину за законом.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 76-81, 89, 229, 258, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 1998 року по 11.08.2023 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Резванова Інна Дмитрівна, місце знаходження: м.Ужгород, вул.Новака, буд.4-16, Закарпатська область.

Повний текст рішення суду складено 15.04.2024 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір