Справа № 715/3165/23
Провадження № 2/715/146/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Григорчак Ю.П.,

секретар судового засідання Майщук С.В.,

за участі представниці відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Тарашанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. У позові посилається на те, що 07.02.2012 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 у виконавчому комітеті Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з ним та перебуває на його утриманні. Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15.07.2019 року шлюб між ними розірваний. З часу розірвання шлюбу подружні відносини між ними припинені і вони проживають окремо, він з сином, а відповідачка окремо від них. Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02.12.2019 року визначено місце проживання малолітньої дитини разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 . Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11.03.2020 року із ОСОБА_3 на його користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень 00 копійок щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 17.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу розірвання шлюбу до теперішнього часу відповідачка не дбає про дитину, не займається вихованням сина, не цікавиться його розвитком, не проявляє щодо сина щонайменшої материнської турботи, не цікавиться його здоров`ям, навчанням та життям. Станом на 01.09.2023 року згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Глибоцьким ВДВС у Чернівецькій області, відповідачка має заборгованість зі сплати аліментів на його користь на утримання дитини в сумі 43 000 грн. Органом опіки та піклування надано висновок, який затверджено рішенням виконавчого комітету Тарашанської сільської ради від 06.10.2023 року №71, згідно якого вирішено вважати за доцільне позбавлення в судовому порядку батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на викладене, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, в позовній заяві вказав, що справу просить розглядати за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, її представниця адвокат Дорощук У.І. в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в позові, позовні вимоги визнала.

Представник органу опіки та піклування Тарашанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі їх представника

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 протягом останніх трьох років проживає на території Румунії, до України повертатися не планує, йому відомо, що вихованням спільного сина сторін займається лише батько. Відповідачку він не бачив протягом тривалого часу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Із акту обстеження матеріально-побутових умов від 04 вересня 2023 року вбачається, що ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 , із ним проживає син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України.

Так, згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16жовтня 2019 року у цивільній справі № 753/1233/15-ц (провадження №61-12938св19).

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батьків спорідненості з дитиною буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач посилається на те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню свого сина, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Суд вважає, що позивач належним чином не довів необхідність обрання щодо відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, не надав належних та допустимих доказів невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків без поважних причин, а судом не встановлено свідомого нехтування нею своїми обов`язками, а також не встановлено, чи до відповідачки раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. Наявність заборгованості по сплаті аліментів сама по собі не може свідчити про безперечне ухилення особи від виконання материнських обов`язків.

Крім цього, суд зазначає, що сам факт визнання позову представницею відповідачки не може бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки дана міра впливу на особисті немайнові права батьків є найбільш суворою, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_3 крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав при не застосуванні до неї попередньо будь-яких інших заходів впливу. При цьому суд вважає за необхідне попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

В силу частини шостої статті 19 Сімейного кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Тарашанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 06 жовтня 2023 року, згідно з яким було визнано за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Так, у висновку органу опіки та піклування вказано те, що зі слів батька мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, проте не наведено належних підстав та достатніх аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини та не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Крім того, цей висновок є недостатньо обґрунтованим, здійснений без урахування характеристики мати дитини, її ставленням до виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача. Разом з тим, позивач особисто на розгляд справи не з`явився та не клопотав перед судом про заслуховування думки дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 81, 88, 174, 209, 212-215, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Тарашанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити відповідачку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану в АДРЕСА_2 , про необхідність змінити ставлення до своєї дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме про необхідність брати участь у його вихованні та утриманні і покласти на органи опіки та піклування Тарашанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області контроль за виконанням відповідачкою своїх батьківських обов`язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: