Номер провадження: 22-ц/813/2993/24
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_4 ,

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2023 року,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, поділ спільного майна

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

16 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в обґрунтування якого зазначила, що, перебуваючи у шлюбі, сторони придбали нерухоме та рухоме майно, яке є спільним сумісним майном та підлягає поділу.

Позивач просив здійснити поділ майна, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності 1/2 частки нерухомого майна, а саме: машиномісця № 25/1, загальною площею 18,4 кв.м, нежитлового приміщення, загальною площею 7,2 кв.м, і рухомого майна, а саме: комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , марка CLAAS LEXION 480, 2003 року випуску, комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_2 , марка CAT LEXION 460, 2003 року випуску, комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_3 , марка CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марка CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, спеціалізований напівпричіп, реєстраційний номер НОМЕР_5 , марка KOGEL, модель SN 24 в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, або стягнути з відповідача ОСОБА_2 половину від вартості спільного майна подружжя в сумі 4266617,50 грн, в якості грошової компенсації шляхом попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в обґрунтування якої вказав, що також за час спільного проживання сторін до та після укладення шлюбу сторонами придбано інше майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль Marcedes-Benz GLA 200, 2014 року випуску.

Зазначає, що у квартиру сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вселились у березні 2013 року. Кошти за квартиру вносились до Приватного технічного підприємства «Гефест» особисто ОСОБА_2 Квартира перебувала у непридатному стані, тому у період з 2012 року по 2013 рік ним за власні кошти зроблено ремонт. Зазначає, що на вказану квартиру поширюється режим спільної сумісної власності. В подальшому ОСОБА_2 дізнався про відчуження вказаної квартири ОСОБА_1 на користь матері - ОСОБА_3 , без його згоди. Метою вказаного правочину ОСОБА_1 вважає виведення квартири з маси майна, яке підлягає поділу між подружжям.

Також зазначає, що за час шлюбу подружжям придбано автомобіль, який ОСОБА_1 відчужено у березні 2021 року, згоди на таке відчуження відповідач не надавав. Вартість автомобіля становить 614000 грн, тому він має право на 307000 грн.

ОСОБА_2 , уточнивши позовні вимоги, просив суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу у період з 2010 по 2012 рік; визнати договір дарування квартири від 04.03.2021 року, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі Левіною К.М., зареєстрований за № 6-90 за адресою: АДРЕСА_1 недійсним; припинити право власності ОСОБА_3 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати об`єктом права спільної сумісної власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; в порядку поділу спільного сумісного майна визнати за ОСОБА_2 право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 та за ОСОБА_1 право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 307000 грн, як компенсацію вартості автомобіля Marcedes-Benz GLA 200, 2014 року випуску.

Короткий зміст рішень суду

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 29 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнив частково. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, поділ спільного майна задовольнив частково.

Визнав за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину машиномісця № 25/1, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Визнав за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Визнав за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину машиномісця № 25/1, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Визнав за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, поділ спільного майна задовольнив частково.

Визнав за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на комбайн зернозбиральний CAT LEX10N 460, 2003 року випуску, р/н НОМЕР_2 ;

Визнав за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_3 .

Визнав за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_4 .

Визнав за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 480, 2003 року випуску, р/н НОМЕР_1 .

Визнав за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на спеціалізований напівпричіп KOGEL SN 24, 1993 року випуску, р/н НОМЕР_5 .

Визнав об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнав недійсним договір дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 від 04 березня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Левіною Катериною Миколаївною, зареєстрований за № 6-90.

Визнав за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Визнав за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя 107447,50 грн, розміщені на депозитному рахунку суду.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що належність майна, а саме: машиномісця № 25/1, нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , комбайнів зернозбиральних, спеціалізованого напівпричепа, автомобіля на праві спільної сумісної власності сторонам, підтверджується матеріалами справи та не заперечується та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , якими визнано обставини його набуття у період їх шлюбу і поширення на нього правового режиму спільного сумісного майна, доказів іншого жодним з учасників справи не надано.

Щодо поділу машиномісця суд першої інстанції зазначив, що сторони під час розгляду справи не заявляли та не доводили, що вказане нерухоме майно може бути розділене в натурі та хто з них більше фактично користується ним, тому дійшов висновку про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ідеальних часток у відповідному майні із залишенням його у спільній частковій власності (по 1/2 частки кожному), що відповідає заявленим інтересам обох сторін.

Суд першої інстанції врахував, що комбайни та напівпричеп використовувалися тільки у підприємницькій діяльності ОСОБА_2 , тому дійшов висновку про визнання за останнім права власності на відповідне майно з присудженням ОСОБА_1 половини від вартості відповідного майна в якості грошової компенсації за її частку у такому майні згідно з ч. 3 ст. 71 СК України.

Автомобіль Mercedes-Benz GLA 200, 2014 року випуску, станом на час розгляду справи, відчужено ОСОБА_1 на користь третьої особи і таке відчуження здійснено після фактичного припинення сімейних відносин подружжя, що визнається сторонами, при цьому доказів наявності згоди ОСОБА_2 на таке відчуження або отримання ним половини одержаних від продажу автомобіля грошових коштів не надано, а зі змісту зустрічного позову ОСОБА_2 та відзиву на нього вбачається, що вони обидва визнають право ОСОБА_2 на компенсацію половини вартості автомобіля, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність врахування вартості відчуженого автомобіля при поділі.

Оцінюючи надані сторонами докази ринкової вартості зернозбиральних комбайнів суд першої інстанції зазначив, що звіти про оцінку від 14.04.2021 року виконані ТОВ «Гранд Експерт 2020», складені з оглядом майна з урахуванням дійсного технічного стану комбайнів, на відміну від висновків від 31.05.2021 року виконані ФОП ОСОБА_5 є більш повними та докладнішими, а тому суми вказані у звітах про оцінку від 14.04.2021 року, виконаних ТОВ «Гранд Експерт 2020» на думку суду є більш вірогіднішими та переконливішими.

Враховуючи протилежний підхід до коригування вартості автомобілів від їх ринкової вартості, та враховуючи різні вихідні дані щодо технічного стану автомобіля, суд першої інстанції вбачав більш вірогідним той факт, що ринкова вартість спірного автомобіля Marcedes bens GLA 200 складає 21963 дол. США.

Вартість спеціалізованого напівпричепу KOGEL SN 24, 1993 року випуску, визначена судом на рівні 102768 грн за погодженням її ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Матеріали справи не містять достатніх доказів, які б підтверджували, що між сторонами у спірний період з 15.11.2010 року по 25.05.2012 рік склались усталені відносини, які притаманні саме подружжю, тому суд першої інстанції вважав за необхідне в цій частині зустрічного позову відмовити.

Вимоги про визнання об`єктом права спільної сумісної власності квартири суд першої інстанції вважав обґрунтованими, оскільки квартира була у непридатному стані для проживання, оскільки ОСОБА_2 не доведено обставин спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції не вбачав підстав для висновку про належність квартири на праві спільної сумісної власності за фактом її набуття жінкою та чоловіком, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі (ст. 74 СК України).

Враховуючи висновки суду першої інстанції про належність спірної квартири на праві спільної сумісної власності подружжю, відчуження квартири мало здійснюватися за їх взаємною згодою. Оскільки договір дарування спірної квартири виходить за межі дрібного побутового та укладений без згоди ОСОБА_2 , суд першої інстанції вважав за необхідне визнати договір недійсним і включити спірну квартиру до складу майнової маси, яка підлягає поділу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Вимогу зустрічного позову про припинення права власності ОСОБА_3 на спірну квартиру, заявлену на виконання ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд першої інстанції відхилив, як неефективний спосіб захисту права.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_4 , просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2023 року, скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги за первісним позовом задовольнити, здійснити поділ майна шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності 1/2 частки на нерухоме майно, а саме: машиномісця № 25/1, загальною площею 18,4 кв.м, нежитлового приміщення, загальною площею 7,2 кв.м, і на рухоме майно, а саме: комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , марка CLAAS LEXION 480, 2003 року випуску, комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_2 , марка CAT LEXION 460, 2003 року випуску, комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_3 , марка CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марка CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, спеціалізований напівпричіп, реєстраційний номер НОМЕР_5 , марка KOGEL, модель SN 24 в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в задоволені зустрічного позову відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_4 , не погоджується з висновками суду першої інстанції зокрема в частині зустрічного позову щодо визнання договору дарування недійсним та поділу спільного майна подружжя та зазначає, що істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником, тому суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсоткове співвідношення ціни ремонту квартири та ціни «без ремонту».

Зазначає, що у зустрічному позові міститься єдина висловлена підстава для задоволення вимог позивача - факт проживання однією сім`єю сторін до шлюбу, придбання у цей період квартири, яка згідно ст. 74 СК України є спільною сумісною власністю. Саме цей факт, а також похідні від нього вимоги просить встановити ОСОБА_2 . Наявність у тексті позовної заяви іншої підстави у вигляді проведеного ремонту у квартирі, збільшення її вартості є взаємовиключними із обставинами доведенням факту проживання однією сім`єю сторін до шлюбу та існуванням підстав, визначених ст. 74 СК України. Одночасне застосування судом двох взаємовиключних підстав вважає неможливим.

Висновок експерта ОСОБА_6 викликає сумніви щодо обґрунтованості, оскільки експерт зробив висновки без доступу до квартири, яку оцінював, висновок складено на підставі договору, укладеного ОСОБА_2 , який не є власником квартири та не мав права бути замовником вказаної оцінки. Також оцінка проведена станом на 14.09.2011 року, у той час як ремонт почався на підставі договору підряду від 03.12.2012 року.

Під час ухвалення рішення про часткове задоволення первісного позову суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки ОСОБА_7 у зустрічному позові вимог щодо поділу комбайнів не заявлялось. Поділ комбайнів на думку скаржника, мав відбутись, шляхом виділення в натурі обом з співвласників цього майна двох комбайнів кожному.

З метою визначення суми компенсації вартості комбайнів суд першої інстанції був зобов`язаний призначити відповідну судову експертизу.

Також скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності враховувати звіт про оцінку автомобіля, який надано ОСОБА_2 .

Посилається на порушення норм процесуального права, а саме: прийняття до спільного розгляду зустрічного позову, який подано до суду з порушенням встановленого строку, безпідставної відмови у призначенні експертизи документів, постановлення завідомо неправосудної ухвали про огляд доказів на місці від 03.07.2023 року, а також ухвали про виправлення описок від 10.07.2023 року та ухвали від 20.07.2023 року, відмова у відкладенні судового засідання за заявою представника ОСОБА_1 , проведення судового засідання без належного повідомлення ОСОБА_1 та її представника, незадоволення заяви про відвід.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.11.2023 року роз`яснювалося ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право подання до апеляційного суду відзиву у письмовій формі.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги з доданими документами ОСОБА_2 отримав 18.11.2023 року та 07.11.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги з доданими документами ОСОБА_3 отримала 01.12.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Копію ухвали про відкриття провадження представник скаржника отримав 18.11.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник ОСОБА_2 просив у задоволення апеляційної скарги відмовити.

Представник ОСОБА_3 просив у задоволення апеляційної скарги відмовити.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 01.04.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, залишив без розгляду додаткові пояснення у справі ОСОБА_2 , які за змістом є відзивом на апеляційну скаргу, з огляду на таке.

Так, ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.11.2023 року ОСОБА_2 роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву у десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали та апеляційної скарги.

Як вже зазначалось, копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги з доданими документами ОСОБА_2 отримав 18.11.2023 року та 07.11.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Враховуючи викладене, останнім днем для подання відзиву є 30.11.2023 року.

З додатковими поясненнями, які за змістом є відзивом на апеляційну скаргу, відповідач звернувся 15.03.2024 року, за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд.

Отже з додатковими поясненнями, які за змістом є відзивом на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 звернувся з пропуском строку, встановленого ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.11.2023 року.

Відповідно ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку.

Тому враховуючи, що з клопотанням про поновлення строку на надання відзиву позивач до апеляційного суду не звертався, у наданих додаткових поясненнях, які є відзивом на апеляційну скаргу, не порушує питання про продовження строку на надання відзиву, колегія суддів дійшла висновку про залишення без розгляду додаткових пояснень, які є відзивом на апеляційну скаргу ОСОБА_2 .

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Із тексту апеляційної скарги та пояснень представника скаржника під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції вбачається, що рішення суду в частині порядку поділу спільного майна подружжя щодо машиномісця № НОМЕР_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , відмови у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, припинення права власності не оскаржується сторонами, тому рішення суду в не оскаржуваній частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку № 12 від 24 жовтня 2008 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що належність майна, а саме: машиномісця № 25/1, нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , комбайнів зернозбиральних, спеціалізованого напівпричепа, автомобіля на праві спільної сумісної власності сторонам, підтверджується матеріалами справи та не заперечується та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , якими визнано обставини його набуття у період їх шлюбу і поширення на нього правового режиму спільного сумісного майна, доказів іншого жодним з учасників справи не надано.

Щодо поділу машиномісця суд першої інстанції зазначив, що сторони під час розгляду справи не заявляли та не доводили, що вказане нерухоме майно може бути розділене в натурі та хто з них більше фактично користується ним, тому дійшов висновку про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ідеальних часток у відповідному майні із залишенням його у спільній частковій власності (по 1/2 частки кожному), що відповідає заявленим інтересам обох сторін.

Суд першої інстанції врахував, що комбайни та напівпричеп використовувалися тільки у підприємницькій діяльності ОСОБА_2 , тому дійшов висновку про визнання за останнім права власності на відповідне майно з присудженням ОСОБА_1 половини від вартості відповідного майна в якості грошової компенсації за її частку у такому майні згідно з ч. 3 ст. 71 СК України.

Автомобіль Mercedes-Benz GLA 200, 2014 року випуску, станом на час розгляду справи відчужено ОСОБА_1 на користь третьої особи і таке відчуження було здійснено після фактичного припинення сімейних відносин подружжя, що визнається сторонами, при цьому доказів наявності згоди ОСОБА_2 на таке відчуження або отримання ним половини одержаних від продажу автомобіля грошових коштів не надано, а зі змісту зустрічного позову ОСОБА_2 та відзиву на нього вбачається, що вони обидва визнають право ОСОБА_2 на компенсацію половини вартості автомобіля, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність врахування вартості відчуженого автомобіля при поділі.

Оцінюючи надані сторонами докази ринкової вартості зернозбиральних комбайнів суд першої інстанції зазначив, що звіти про оцінку від 14.04.2021 року виконані ТОВ «Гранд Експерт 2020», складені з оглядом майна з урахуванням дійсного технічного стану комбайнів, на відміну від висновків від 31.05.2021 року виконані ФОП ОСОБА_5 є більш повними та докладнішими, а тому суми вказані звітах про оцінку від 14.04.2021 року виконаних ТОВ «Гранд Експерт 2020» на думку суду є більш вірогіднішими та переконливішими.

Враховуючи протилежний підхід до коригування вартості автомобілів від їх ринкової вартості, та враховуючи різні вихідні дані щодо технічного стану автомобіля, суд першої інстанції вбачав більш вірогідним той факт, що ринкова вартість спірного автомобіля Marcedes bens GLA 200 складає 21963 дол. США.

Вартість спеціалізованого напівпричепу KOGEL SN 24, 1993 року випуску, визначена судом на рівні 102768 грн за погодженням її ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі в оскаржуваній частині апеляційний суд вважає, за необхідне зазначити наступне.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

В статті 68 СК України зазначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно з положеннями частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Із матеріалів справи вбачається, що 25.05.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 зареєстровано шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини ОСОБА_9 , про що складно актовий запис № 552 та підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2021 року у справі № 522/12243/20 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Судом першої інстанції встановлено, та сторонами не оспорюється, що за час шлюбу ОСОБА_2 і ОСОБА_1 набуто майно, а саме:

машиномісце № 25/1, загальною площею 18,4 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 21542240 від 13.05.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 21542410 від 13.05.2014 року;

нежитлове приміщення, загальною площею 7,2 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 32013660 від 05.01.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 32013880 від 05.01.2015 року;

комбайн зернозбиральний CAT LEXION 460, 2003 року випуску, р/н НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_8 від 28.04.2016 року, виданим Державною інспекцією сільського господарства в Одеській області;

комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_3 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_9 від 14.03.2019 року, виданим Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області;

комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_4 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_10 від 13.04.2017 року, виданим Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області;

комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 480, 2003 року випуску, р/н НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_11 від 01.08.2016 року, виданим Державною інспекцією сільського господарства в Одеській області;

спеціалізований напівпричіп KOGEL SN 24, 1993 року випуску, р/н НОМЕР_5 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_12 від 11.05.2017 року, виданим ТСЦ МВС № 3545;

автомобіль Mercedes-Benz GLA 200, 2014 року випуску, р/н НОМЕР_13 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_14 від 16.01.2016 року, виданим ТСЦ МВС № 5145. Автомобіль було відчужено ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 за договором купівлі-продажу автомобіля № 5145/2021/2466550 від 06.03.2021 року.

Суд першої інстанції вважав, оскільки рухоме та нерухоме майно придбано сторонами у період шлюбу, то воно є спільним сумісним майном подружжя, матеріалами справи підтверджено та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 визнано обставини його набуття у період їх шлюбу і поширення на нього правового режиму спільного сумісного майна, доказів іншого жодним з учасників справи не надано.

Здійснюючи поділ комбайну зернозбирального CAT LEXION 460, 2003 року випуску, р/н НОМЕР_2 , комбайну зернозбирального CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_3 , комбайну зернозбирального CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_4 , комбайну зернозбирального CLAAS LEXION 480, 2003 року випуску, р/н НОМЕР_1 , спеціалізованого напівпричепу KOGEL SN 24, 1993 року випуску, р/н НОМЕР_5 , суд першої інстанції, застосувавши положення ч. 3 ст. 71 СК України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог за зустрічним позовом в цій частині та визнав за ОСОБА_2 право власності на відповідне майно з присудженням ОСОБА_1 половини від вартості майна в якості грошової компенсації за її частку, у зв`язку з тим, що вказане рухоме майно використовується тільки у підприємницькій діяльності ОСОБА_2 .

Однак, як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 , звертаючись до суду із позовом просила здійснити поділ майна шляхом визначення за ОСОБА_1 права власності 1/2 частки на нерухоме майно, а саме: машиномісця № 25/1, загальною площею 18,4 кв.м., нежитлового приміщення, загальною площею 7,2 кв.м, і на рухоме майно, а саме: комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , марка CLAAS LEXION 480, 2003 року випуску, комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_2 , марка CAT LEXION 460, 2003 року випуску, комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_3 , марка CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марка CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, спеціалізований напівпричіп, реєстраційний номер НОМЕР_5 , марка KOGEL, модель SN 24 в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, або стягнути з відповідача ОСОБА_2 половину від вартості спільного майна подружжя в сумі 4 266 617,50 (чотири мільйони двісті шістдесят шість тисяч шістсот сімнадцять гривень п`ятдесят копійок) в якості грошової компенсації шляхом попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Отже в первісній позовній заяві ОСОБА_1 просила здійснити поділ майна шляхом визначення за ОСОБА_1 права власності 1/2 частку рухомого та нерухомого майна або стягнути з відповідача ОСОБА_2 половину від вартості спільного майна подружжя в сумі 4266617,50 грн в якості грошової компенсації шляхом попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Звертаючись до суду із зустрічною позовною заявою, з урахуванням зміни предмету позову, ОСОБА_2 просив встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю з 2010 по 2012 рік, визнати договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 недійсним та визнати її об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за кожним з них права власності на 1/2 частку спірної квартири. Також зазначив об`єктом спільного сумісного майна подружжя автомобіль Marcedes-Benz GLA 200, 2014 року випуску, який відчужено ОСОБА_1 без його згоди.

Отже, звертаючись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_2 вимоги про поділ комбайнів та напівпричепу не заявлялися. У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначено лише варіант поділу комбайнів та напівпричепу, шляхом визнання за ним права власності на дане рухоме майно, з присудженням позивачці грошової компенсації частки.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Частиною четвертою статті 61 СК України передбачено, що речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із статтею 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Як зазначалося вище, право власності на комбайн зернозбиральний CAT LEXION 460, 2003 року випуску, р/н НОМЕР_2 , комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_3 , комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_4 , комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 480, 2003 року випуску, р/н НОМЕР_1 , спеціалізований напівпричіп KOGEL SN 24, 1993 року випуску, р/н НОМЕР_5 , зареєстровано за ОСОБА_2

ОСОБА_2 , як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надано суду доказів на підтвердження обставин здійснення ним підприємницької діяльності пов`язаної із наданням послуг по залученню зернозбиральних комбайнів до збирання урожаю, або їх використання їх у своїй господарській діяльності,суд же згідно ст. 13 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

За таких обставин колегія суддів вважає висновок суду про визнання за ОСОБА_2 права власності на комбайни та напівпричіп KOGEL SN 24 відповідно до положень ч. 3 ст. 71 СК України є помилковим.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги оцінку вартості комбайнів, надану відповідачем за первісним позовом не заслуговують на увагу,з огляду на таке.

Вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Визначаючи вартість комбайнів зернозбиральних, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження їх вартості ОСОБА_1 разом з позовною заявою подано висновки про вартість колісних транспортних засобів від 31.05.2021 року, виконані ФОП ОСОБА_5 , яка має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 440/20 від 28.05.2020 року, виданий Фондом державного майна України строком дії до 28.05.2023 року, спеціалізація: оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них; оцінка машин і обладнання; оцінка колісних транспортних засобів.

Відповідно до висновків без проведення огляду майна:

ринкова вартість комбайну зернозбирального CAT LEXION 460, 2003 року випуску, р/н НОМЕР_2 , складає 1669140 грн;

ринкова вартість комбайну зернозбирального CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_3 , складає 2012065 грн;

ринкова вартість комбайну зернозбирального CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_4 , складає 2012065 грн;

ринкова вартість комбайна зернозбирального CLAAS LEXION 480, 2003 року випуску, р/н НОМЕР_1 , складає 1654593 грн.

ОСОБА_2 , не погоджуючись із вартістю комбайнів зернозбиральних вказаною позивачем та зазначаючи у відзиві на позовну заяву, що оцінювачем ФОП ОСОБА_5 не здійснювався огляд комбайнів, не досліджувався їх технічний стан, комплектність та укомплектованість, що впливає на дійсну ринкову вартість об`єктів дослідження, на спростування зазначених висновків оцінювача надав звіти про оцінку від 14.04.2021 року, виконані ТОВ «Гранд Експерт-2020», що має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 966/20 від 05.11.2020 року, виданий Фондом державного майна України строком дії до 05.11.2023 року, спеціалізація: оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них; оцінка машин і обладнання; оцінка колісних транспортних засобів. Відповідно до звітів з проведенням огляду майна:

ринкова вартість комбайну зернозбирального CAT LEXION 460, 2003 року випуску, р/н НОМЕР_2 , складає 194864 грн;

ринкова вартість комбайну зернозбирального CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_3 , складає 190918 грн;

ринкова вартість комбайну зернозбирального CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_4 , складає 156718 грн;

ринкова вартість комбайна зернозбирального CLAAS LEXION 480, 2003 року випуску, р/н НОМЕР_1 , складає 183627 грн.

Суд першої інстанції при встановленні вартості комбайнів зернозбиральних керувався звітами про оцінку від 14.04.2021 року, які виконані ТОВ «Гранд Експерт-2020», оскільки технічний огляд транспортного засобу є початковим етапом дослідження, що дозволяє за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ, його комплектність, укомплектованість, технічний стан і інші показники, необхідні для розрахунку. У звітах на підставі зовнішнього візуального огляду комбайнів зернозбиральних визначено їх технічний стан як незадовільний, враховано фактори, що впливають на процент зміни вартості КТЗ (наявність слідів відновлення деталей кузова, наявність агрегатів та вузлів, що потребують ремонту тощо), застосовані відповідні проценти зменшення вартості КТЗ. Тобто, оцінювачем з`ясовано та враховано дійсний технічний стан комбайнів.

При цьому суд не взяв до уваги висновки про вартість колісних транспортних засобів від 31.05.2021 року, виконані ФОП ОСОБА_5 , оскільки вони не містять даних про результати візуального огляду комбайнів зернозбиральних, відомостей про їх стан, комплектність, укомплектованість, наявність або відсутність дефектів, пошкоджень. У висновках наведені формули розрахунку, які передбачають врахування таких факторів, як умови догляду, зберігання, експлуатації, комплектності, укомплектованості, пошкоджень, відновлення і оновлення складників, які визначають додаткове збільшення або зменшення ринкової вартості КТЗ, проте у відповідних рядках всіх висновків проставлено 0.

Суд першої інстанції надав належну правову оцінку наявним в матеріалах справи, наданим ОСОБА_1 5 рецензіям ТОВ ОФ «Інюг-Експертиза» на надані ОСОБА_2 разом з відзивом на первісний позов звіти про оцінку 4 спірних комбайнів, складені ТОВ «Гранд Експерт-2020» 14.04.2021 року, а також десятьом рецензіям ТОВ «Сінергіяінвест» наданих ОСОБА_2 з п`ятьома рецензіями на звіти про оцінку спірних комбайнів наданих ОСОБА_1 , а також п`ятьом рецензіям на звіти про оцінку спірних комбайнів наданих ОСОБА_2 , взявши до уваги, що надані сторонами рецензії як не доводять, так і не спростовують будь-яких обставин по справі.

Позивачка за первісним позовом на спростування вартості комбайнів зернозбиральних, зазначеної у звітах про оцінку від 14.04.2021 року, виконаних ТОВ «Гранд Експерт-2020», не зверталася до суду із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, а тому суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги звіти про оцінку від 14.04.2021 року.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що з метою визначення вартості комбайнів суд першої інстанції зобов`язаний був призначити відповідну експертизу є необґрунтованим, оскільки відповідно до частини першої статті 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд же згідно ст. 13 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам щодо вартості зернозбиральних комбайнів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про надання переваги звітам про оцінку від 14.04.2021 року, виконаних ТОВ «Гранд Експерт 2020», які складені з оглядом майна з урахуванням дійсного технічного стану комбайнів, тобто таким які є повними та докладнішими.

Щодо автомобіля марки Marcedes bens GLA 200, реєстраційний номер НОМЕР_15 , 2014 року випуску колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша та друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 464/7011/16-ц та у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 552/1514/19.

Судом встановлено, що автомобіль Mercedes-Benz GLA 200, 2014 року випуску, р/н НОМЕР_13 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_14 від 16.01.2016 року, виданим ТСЦ МВС № 5145 відчужено ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 за договором купівлі-продажу автомобіля № 5145/2021/2466550 від 06.03.2021 року.

Суд першої інстанції не взяв до уваги ціну автомбіля Marcedes bens GLA 200, яка зазначена у п. 3.1 договору купівлі-продажу автомобіля № 5145/2021/2466550 від 06.03.2021 року, та складає 412127,99 грн, оскільки у договорі купівлі-продажу автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості.

Визначаючи вартість автомобіля, суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи наявні два звіти про оцінку майна, а саме звіт про оцінку майна № 210726-4 складений на замовлення ОСОБА_2 від 26 липня 2021 року за яким вартість автомобіля складає 614000 грн та звіт про незалежну оцінку вартості автомобіля Marcedes bens GLA 200, реєстраційний номер НОМЕР_15 , 2014 року випуску складений на замовлення ОСОБА_1 від 04.11.2022 року за яким вартість автомобіля складає 501766 грн.

На думку суду першої інстанції важливим є той факт, що при складанні вказаних звітів відрізняється вихідний технічний стан автомобіля. Визначальним в даному випадку є те, що у звіті про оцінку майна № 210726-4 (складений на замовлення ОСОБА_2 від 26 липня 2021 року) експертом самостійно зроблений висновок про стан автомобіля «дуже добрий», в той час як в звіті про незалежну оцінку вартості автомобіля Marcedes bens GLA 200, реєстраційний номер НОМЕР_15 , 2014 року (складений на замовлення ОСОБА_1 від 04.11.2022 року) висновок про стан «Задовільний» зроблений виключно зі слів заінтересованої особи замовника ОСОБА_1 .

Надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи звітам щодо вартості автомобіля, відсутності клопотання сторін про призначення експертизи, застосувавши «баланс ймовірностей» суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку взявши до уваги Звіті про оцінку майна № 210726-4 за яким вартість автомобіля складає 614000 грн.

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторногозвернення до суду ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58)).

Найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

При вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 615/1364/16-ц, від 17 серпня 2022 року у справі № 522/8676/20.

Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.

Колегія суддів зазначає, що комбайни зернозбиральні, напівприцеп є рухомим майном набутим сторонами за час шлюбу, є спільним сумісним майном подружжя, ці речі є неподільними, тому підлягають поділу шляхом виділення у власність кожного окремих об`єктів рухомого майна. Такий поділ не є виходом за межі позовних вимог, оскільки сторонами заявлялися вимоги проподіл цього майна, які не є зміною позовних вимог, а є способом вирішення виниклого спору між сторонами.

Разом з тим, враховуючи вартість відчудженного ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу автомобіля Mercedes-Benz GLA 200, 2014 року випуску, р/н НОМЕР_13 , без згоди іншого подружжя, у розмірі 614000 грн, задля збереження принципу рівності часток подружжя при поділі спільної сумісної власності, колегія суддів вважає за необхідне визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на комбайн зернозбиральний CAT LEX10N 460, 2003 року випуску, р/н НОМЕР_2 ; комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_3 ; комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_4 ; спеціалізований напівприцеп KOGEL. 1993 року виписку НОМЕР_5 , а за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 480, 2003 року випуску, р/н НОМЕР_1 зі стягненням з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації як різниці вартості майна при поділі у розмірі 76179,50 грн, виходячи із наступного розрахунку: (194864 грн + 190918 грн + 156718 грн + 102768 грн) : 2 = 322634 грн - вартості рухомого майна право власності на яке визнано за ОСОБА_2 ; 183627 грн + 614000 грн (вартість автомобіля) : 2 = 398813,50 грн - вартості рухомого майна право власності на яке визнано за ОСОБА_1 та яке нею відчужено; 398813,50 грн 322624 грн = 76179,50 грн).

Ухвалюючи рішення в частині зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, поділ спільного майна суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які б підтверджували, що між сторонами у спірний період з 15.11.2010 року по 25.05.2012 рік склались усталені відносини, які притаманні саме подружжю, тому суд першої інстанції вважав за необхідне в цій частині зустрічного позову відмовити.

Вимоги про визнання об`єктом права спільної сумісної власності квартири суд першої інстанції вважав обґрунтованими на підставі ст. 62 СК України, оскільки квартира була у непридатному стані для проживання, при цьому ОСОБА_2 не доведено обставин спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції не вбачав підстав для висновку про належність квартири на праві спільної сумісної власності за фактом її набуття жінкою та чоловіком, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі (ст. 74 СК України).

Враховуючи висновки суду першої інстанції про належність спірної квартири на праві спільної сумісної власності подружжю, відчуження квартири мало здійснюватися за їх взаємною згодою. Оскільки договір дарування спірної квартири виходить за межі дрібного побутового та укладений без згоди ОСОБА_2 , суд першої інстанції вважав за необхідне визнати договір недійсним і включення спірної квартири до складу майнової маси, яка підлягає поділу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Вимогу зустрічного позову про припинення права власності ОСОБА_3 на спірну квартиру, заявлену на виконання ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд першої інстанції відхилив, як неефективний спосіб захисту права.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі в цій частині апеляційний суд вважає, за необхідне зазначити наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.01.2006 року між ОСОБА_1 (пайовик) та Приватним технічним підприємством «Гефест» (забудовник) укладено договір № 05/01-Г/1 про пайову участь у будівництві, за умовами якого забудовник приймає пайовика до пайової участі у будівництві торгово-адміністративного комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (об`єкт), у зв`язку з чим, після внесення свого паю і здачі об`єкта в експлуатацію, в порядку, передбаченому цим договором, пайовик отримує у власність житлове приміщення (п. 1.1 договору). Загальна договірна площа житлового приміщення № 12 на дев`ятому поверсі (приміщення) складатиме 127 кв.м, відповідно до креслень (технічного опису), наведеним у додатку № 1 до договору; вартість паю розраховується згідно з кількістю квадратних метрів загальної площі приміщення, що передається пайовику, із розрахунку 1400 доларів США за один квадратний метр; пайовик виплачує повну вартість паю у національній валюті у порядку, встановленому цим договором (п. 1.2, 1.3 договору). Загальна вартість паю складає 177800 доларів США, що еквівалентно 897890 грн за офіційним курсом НБУ на дату укладення договору; в разі збільшення курсу долара США щодо гривні, пайовик виплачує забудовнику пай у національній валюті в такій сумі, щоб на день оплати (відповідної частини) забудовник мав можливість придбати в день оплати за курсом НБУ грошову суму в доларах США, вказану в договорі; строк оплати паю - до 31 грудня 2013 року (п. 3.1-3.3 договору). Право власності на приміщення у пайовика виникає після підписання сторонами акту приймання-передання приміщення та оформлення документів, передбачених законодавством України (п. 1.6 договору). Адреса об`єкта та приміщення може бути уточнено у порядку, встановленому законодавством України, після завершення будівництва об`єкта (п. 1.10 договору).

На виконання зобов`язань за договором 20.01.2011 року, 07.06.2011 року та 14.09.2011 року ОСОБА_1 сплачено на користь Приватного технічного підприємства «Гефест» 556115 грн, 559020 грн та 302400 грн відповідно, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів № 3 від 20.01.2011 року, № 71 від 07.06.2011 року, № 108 від 14.09.2011 року.

14.09.2011 року ОСОБА_1 та Приватним технічним підприємством «Гефест» підписано акт приймання-передання житлового приміщення (квартири) АДРЕСА_4 (будівельна адреса: АДРЕСА_2 ), за яким забудовник згідно з договором № 05/01-Г/1 від 05 січня 2006 року передає пайовику житлове приміщення (квартиру) АДРЕСА_5 , загальною площею 127 кв. м, що розташоване на дев`ятому поверсі будівлі житлового і торгового комплексу та спортивної зали за поштовою адресою: АДРЕСА_2 (будівельна адреса: АДРЕСА_2 ), а пайовик приймає зазначене приміщення.

Відповідно до п. 1.7. Договору № 05/01-Г/1 про пайову участь у будівництві забудовник передає пайщику приміщення в наступному технічному стані: стяжка підлоги чистова; встановлені радіатори; трубопровід; електромонтажна проводка встановлена до розподільного щита в приміщені с прибором підрахунку електроенергії; броньовані двері; скління 2-х камерні склопакети; дріт для підключення к телефонних лініях.

14.03.2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі договору № 05/01-Г/1 від 05.01.2006 року та акту приймання-передання від 14.09.2011 року видано на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на квартиру.

Суд першої інстанції вважав, оскільки ОСОБА_2 не доведено обставин спільного проживання його та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період внесення оплати за набуття майнових прав на спірну квартиру, з чим пов`язується виникнення права власності, та не надано доказів його участі у здійсненні такої оплати, то суд першої інстанції не вбачав підстав для висновку про належність квартири на праві спільної сумісної власності за фактом її набуття жінкою та чоловіком, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі (ст. 74 СК України).

Разом з тим, судом встановлено, що 03.12.2012 року між ОСОБА_2 (замовник) та Приватним підприємством «Еко-Строй-Град» (підрядник) укладено договір підряду № 03/12-ОБ, за умовами якого підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектно-кошторисну документацію з ремонтних робіт на об`єкті (квартири за адресою: АДРЕСА_1 ) та після її погодження замовником власними силами з власних матеріалів та/або матеріалів замовника виконати та здати замовнику передбачені такою документацією роботи, а замовник зобов`язується прийняти результати виконаних робіт і оплатити їх вартість (п.1, 1.1 договору). Вартість розробки проектно-кошторисної документації складає 5000 грн; вартість ремонтних робіт, включаючи вартість використаних матеріалів, буде визначена у договірній ціні, що буде підписана сторонами після розробки проектно-кошторисної документації (п. 3.1, 3.2 договору). Здача і приймання робіт оформлюється шляхом підписання сторонами відповідних форм КБ-2в і КБ-3. На виконання п. 1.1, 1.2 договору сторонами було погоджено дефектний акт, в якому були визначені види та обсяги ремонтних робіт, та договірну, ціну, відповідно до якої вартість робіт була визначена на рівні 823296 грн.

На виконання зобов`язань за договором 03.12.2012 року, 10.12.2012 року 09.01.2013 року та 27.03.2013 року ОСОБА_2 сплачено на користь Приватного підприємства «Еко-Строй-Град» 5000 грн, 123494,40 грн, 127740 грн та 572061,60 грн відповідно, що підтверджується прибутковими касовими ордерами № 10 від 03.12.2012 року, № 11 від 10.12.2012 року, № 2 від 09.01.2013 року, № 5 від 27.03.2013 року.

Суд першої інстанції вважав, що ринкова вартість спірної квартири істотно збільшилася внаслідок ремонтних робіт, які замовлялися та оплачувалися ОСОБА_2 у період шлюбу сторін. Величина приросту вартості квартири внаслідок ремонту (невід`ємного поліпшення) склала 916612 грн, виходячи з того, що ринкова вартість квартира з проведеним ремонтом станом на березень 2013 року, коли були закінчені роботи, складала 2438504 грн, а ринкова вартість цієї ж квартири без ремонту у той самий період складала 1521892 грн. Тобто, вартість квартири збільшилася на 60,29%, і це стало саме наслідком проведення у ній ремонтних робіт, а не тенденцій на ринку нерухомості або інфляційних процесів, оскільки експертом порівняно вартість квартири з ремонтом (після поліпшень) та без ремонту (якщо б такі поліпшення не проводилися) станом на той самий період (березень 2013 року).

Грошові затрати на проведення ремонтних робіт, які суттєво збільшили вартість спірної квартири, були затратами подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_1 в силу презумпції режиму спільної сумісної власності подружжя та ненадання ОСОБА_2 доказів того, що такі затрати здійснювалися ним за рахунок його особистих коштів.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі в частині зустрічного позову апеляційний суд вважає, за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі статтею 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбуістотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників, при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20), яка враховується судом апеляційної інстанції при вирішенні даного спору, зазначала, «як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна.

Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин.

Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті.

Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.

Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.

За загальною практикою мають враховуватися капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості.

Поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не буде надавати підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна.

У такому випадку, якщо суд встановить наявність понесених затрат з боку іншого подружжя - не власника, однак не визнає такі затрати істотними, то цей з подружжя може вимагати грошової компенсації понесених затрат, якщо такі затрати понесені під час перебування у шлюбі.

Другий чинник істотності такого збільшення має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном.

Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна.

Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, не власника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися у зв`язку з тим, що законодавець у статті 62 СК України не називає їх як підстави для визнання особистого майна одного з подружжя спільним майном.

В іншому випадку, у разі збільшення вартості майна внаслідок тенденції загального удорожчання об`єктів нерухомості, інфляційних та інших об`єктивних процесів, не пов`язаних з внесками подружжя чи одного з них, визнання особистого майна одного з подружжя спільною сумісною власністю подружжя буде нести, як наслідок, непропорційне втручання у власність майна одного з подружжя, який набув таку власність до шлюбу».

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному

та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази

не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність

і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним

у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Звертаючись до суду із зустрічною позовною заявою, ОСОБА_2 , з урахуванням заяви про зміну предмета зустрічного позову, просив визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зазначивши, що ринкова вартість квартири істотно збільшилася внаслідок ремонтних робіт профінансованих ОСОБА_2 за час шлюбу. Величина приросту вартості квартири внаслідок ремонту склала 916612 грн: ринкова вартість квартири з проведеним ремонтом станом на березень 2013 року склала 2438504 грн, а ринкова вартість без ремонту склала 1521892 грн.

Як зазначалося вище на виконання зобов`язань за договором № 05/01-Г/1 про пайову участь у будівництві ОСОБА_11 сплачено користь Приватного технічного підприємства «Гефест» 1417535 грн, що еквівалентно 177800 доларів США, як це передбачено умовами договору від 05.01.2006 року.

Відповідно до п. 1.7 договору № 05/01-Г/1 про пайову участь у будівництві забудовник передає пайщику приміщення в наступному технічному стані: стяжка підлоги чистова; встановлені радіатори; трубопровід; електромонтажна проводка встановлена до розподільного щита в приміщені с прибором підрахунку електроенергії; броньовані двері; скління 2-х камерні склопакети; дріт для підключення к телефонних лініях.

Судом встановлено, що на виконання зобов`язань за договором 03.12.2012 року, ОСОБА_2 сплачено на користь Приватного підприємства «Еко-Строй-Град» 828295 грн.

Згідно висновку експерта судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 21-4784 від 31.03.2022 року ринкова вартість спірної квартири станом на 14.09.2011 року, до початку ремонтних робіт (без ремонту), складала 1710393 грн; ринкова вартість квартири станом на березень 2013 року (з ремонтом) складала 2438504 грн; вартість ремонту, тобто робіт, матеріалів та обладнання, що були проведені/використані для ремонту та оздоблення квартири, станом на березень 2013 року складала: відповідно до кошторисної документації та прибуткових касових ордерів - 828296 грн, а відповідно до аналізу ринку нерухомості та розрахунку ринкової вартості квартири в стані після проведення невід`ємних поліпшень та в стані, що був наявний на початок здійснення невід`ємних поліпшень - 916612 грн; ринкова вартість квартири станом на березень 2013 року (без ремонту) складала 1521892 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в дослідницькій частині висновку експерта судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 21-4784 від 31.03.2022 року щодо визначення ринкової вартості спірної квартири станом на березень 2013 року (без ремонту) зазначено, що різниця між ринковою вартістю квартири у 2011 році та тієї ж квартири у 2013 році викликано стагнучим станом ринку нерухомості та нестабільністю курсу національної валюти. Визначаючи ринкову вартість квартири станом на 14.09.2011 року, експерт зазначає її як у доларах США 214542 доларів США, так і у гривні, проте вартість квартири станом на 2013 рік експертом визначена лише у гривні.

Також у дослідницькій частині висновку зазначено, що вартість невід`ємних поліпшень (ремонту) квартири станом на березень 2013 року, складає різницю між ринковою вартістю нерухомого майна в стані після проведення невід`ємних поліпшеннями та ринковою вартістю нерухомого майна в стані, що був наявний на початок здійснення невід`ємних поліпшень: 2438504 грн 1521892 грн = 916612 грн.

При цьому, виновок експерта здійснено на підставі наданих ОСОБА_2 документів, доступ до об`єкта дослідження не надавався.

Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, не власника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися у зв`язку з тим, що законодавець у статті 62 СК України не називає їх як підстави для визнання особистого майна одного з подружжя спільним майном.

Відповідно до усталеної судової практики збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна.

Як вбачається із матеріалів справи, Приватним підприємством «Еко-Строй-Град» на підставі договору підряду від 03.12.2012 року № 03/12-ОБ здійснювалися ремонтні роботи в результаті яких перетворень (реконструкція, прибудова) спірна квартира не зазнала, площа не змінювалася, що свідчить про проведення поточного ремонту, та не свідчить про зміну об`єкта нерухомого майна.

Висновок експерта судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 21-4784 від 31.03.2022 року не доводить обставин щодо предмету доказування, а саме те, що первинний об`єкт нерухомості квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 на праві приватної власності, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним порівняно із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу.

Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання об`єктом спільної сумісної власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 не підлягають задоволенню, оскільки спірна квартира не зазнала суттєвих змін кількісних характеристик, позивачем за зустрічним позовом не надано належних та достовірних доказів на підтвердження його доводів щодо істотного збільшення вартості квартири як об`єкта.

Оскільки вимоги про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину квартири, визнання недійсним договору дарування квартири є похідними від вимоги про визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя, вказані позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

У зв`язку з тим, що понесені ОСОБА_2 витрати на ремонт спірної квартири під час шлюбу не є істотними, то він має право на грошову компенсацію понесених затрат, проте таких вимог у даній справи не заявлялося.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо прийняття до спільного розгляду зустрічного позову з порушенням строку встановленого законом, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 183 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидвапозови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є, серед іншого, ухвали.

Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал (частина друга статті 258 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої, п`ятої та восьмої статті 259 ЦПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до протоколу судового засідання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2021 року відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, призначено підготовче судове засідання на 28 липня 2021 року. В ухвалі визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, та зазначено, у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Відзив на позовну заяву разом із додатками та зустрічний позов із звітами про оцінку майна відповідачем подано 26 липня 2021 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті та описі вкладень, квитанцією.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву.

З урахуванням того, що позивачем за первісним позовом при зверненні до суду із позовом про поділ майна подружжя не вказано весь перелік спільного сумісного майна подружжя, яке повинно бути враховано при поділі, суд під час розгляду справи повинен встановити обсяг спільно нажитого майна, враховуючи принцип процесуальної економії, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до спільного розгляду зустрічну позовну заяву.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема необґрунтовану відмову у задоволенні заяви представника позивачки про відвід судді Науменко А.В. не заслуговують на увагу, як на підставу для скасування рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що 17 червня 2022 року представником відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 подана заява про відвід судді Науменко А.В., вмотивована незгодою із процесуальними діями головуючого, зокрема щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку з неналежною якістю зв`язку та відмовою головуючого оголосити перерву з цих підстав для забезпечення якісного інтернет з`єднання та поведінкою головуючого.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді.

Наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Цивільний процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, проте визначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2022 року визнано заяву представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відвід головуючого судді Науменко А.В. необґрунтованою. Заяву про відвід передано до канцелярії суду для визначення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Науменко А.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2022 року у складі судді Шестакова Я.В. у задоволенні заяви про відвід судді Науменко А.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, поділ спільного майна відмовлено.

Колегія суддів погоджується із тим, що підстави для відводу судді Науменко А.В. відсутні, оскільки викладені в заяві доводи стосуються лише припущень щодо неупередженості головуючого по справі.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумніви у його неупередженості при розгляді даної справи матеріали справи не містять.

Оскільки наявність обставин, передбачених статтею 36 ЦПК України як підстав для відводу судді Науменко А.В. не встановлено, правильним є висновок про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід судді.

Доводи апеляційної скарги про проведення судового засідання 29.09.2023 року, в якому проголошено рішення суду, після проведення судового засідання 28.09.2023 року, із порушенням норм процесуального права щодо не повідомлення учасників процесу не пізніше ніж за п`ять днів, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів, 28 вересня 2023 року представником позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_4 подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою.

Проте до клопотання про відкладення розгляду справи представником ОСОБА_4 не додано доказів на підтвердження обставин викладених у клопотанні.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Як зазначалося вище, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2021 року відкрите провадження у справі, учасниками провадження надавалися пояснення, докази, заявлялися клопотання.

Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів для встановлення фактичних обставин справи, учасниками процесу надавались пояснення, заява про відкладення розгляду справи не містить обґрунтувань неможливості розгляду справи за відсутності представника ОСОБА_4 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд першої інстанції не вбачав підстав для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

28 вересня 2023 року в судовому засіданні головуючим зазначено, що проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду відбудеться 29.09.2023 року, що підтверджується протоколом судового засідання.

Отже посилання представника ОСОБА_4 на не повідомлення про судовий розгляд справи не пізніше ніж за п`ять днів є помилковим.

Щодо судових витрат

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмір 16340 грн, що підтверджується квитанцією № 9243-8672-4655-9847 від 07.11.2023 року та 3997,60 грн, що підтверджується квитанцією № 5931-5715-8166-1311 від 14.11.2023 року. Загальний розмір сплаченого судового збору складає 20341,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила суд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2023 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги за первісним позовом задовольнити, у задоволені зустрічного позову відмовити.

Отже ОСОБА_1 в апеляційній скарзі оскаржуються як вимоги за первісним позовом, так і вимоги за зустрічним позовом.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог за первісним позовом, в частині визнання за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на комбайни зернозбиральні та напівпричеп, в частині задоволення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання об`єктом спільної сумісної власності квартири, визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на квартиру в порядку поділу спільного майна подружжя та стягнення коштів, розміщених на депозитному рахунку скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення, розподіл судових витрат здійснюється пропорційно до розміру задоволених вимог.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо перегляду двох немайнових вимог зустрічного позову задоволено, рішення суду першої інстанції в цій частині скасоване та постановлено нове, яким відмовлено у задоволенні немайнових вимог зустрічного позову.

Враховуючи викладене, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений ОСОБА_1 за оскарження двох немайнових вимог у розмірі 2179,20 грн (2270 грн прожитковий мінімум станом на 01 січня 2021 року * 0,4 ставки судового збору за пред`явлення фізичною особою вимоги немайнового характеру * 2 кількість вимог *1,5 ставка за подання апеляційної скарги * 0,8 кофіцієнт для пониження ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі).

Також колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 до Одеського апеляційного суду подавались апеляційні скарги на ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03.07.2023 року, 10.07.2023 року та 20.07.2023 року, які Одеським апеляційним судом задоволено. За подання вказаних апеляційних скарг ОСОБА_1 сплачено судовий збір, що підтверджується квитанцією № від 07.07.2023 року на суму 536,80 грн, квитанцією про сплату № 46126 від 17.07.2023 року на суму 536,80 грн та квитанцією № від 24.07.2023 року на суму 536,80 грн відповідно. Враховуючи, що вказані апеляційні скарги подавались представником ОСОБА_1 за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд та були задоволені постановами Одеського апеляційного суду від 09.10.2023 року, при цьому під час апеляційного розгляду питання про розподіл судових витрат за їх подання судом першої інстанції не вирішувалось, то з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1288,32 грн (536,80 грн * 0,8 кофіцієнт для пониження ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі * 3).

Під час розрахунку відсотку задоволених позовних вимог майнового характеру, колегія суддів враховує вартість нерухомого та рухомого майна, згідно наявних в матеріалах цивільної справи доказів.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржуються вимоги майнового характеру, заявлені сторонами за первісним та за зустрічним позовом, загальна вартість яких складає 8449726 грн.

Одеський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, оскільки в результаті перегляду апеляційної скарги визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 3 зернозбиральних комбайна, спеціалізований напівприцеп та стягнуто компенсацію вартості частки автомобіля на користь ОСОБА_2 , то вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задоволено на 84,99 % грн.

З викладеного вбачається, що вимоги апеляційної скарги майнового характеру задоволено на 84,99 %, тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір понесений останньою у розмірі 15436,30 грн (84,99 % від загальної вартості майна, яке було предметом майнових вимог щодо яких здійснювався апеляційний перегляд).

Підсумовуючи викладене, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог апеляційної скарги в сумі 18889,05 грн.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог за первісним позовом, в частині визнання за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на комбайни зернозбиральні, в частині задоволення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання об`єктом спільної сумісної власності квартири, визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на квартиру в порядку поділу спільного майна подружжя та стягнення коштів, розміщених на депозитному рахунку скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині поділу комбайнів зернозбиральних задовольнити частково.

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_16 ) в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на комбайн зернозбиральний CAT LEX10N 460, 2003 року випуску, р/н НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_8 від 28 квітня 2016 року).

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_16 ) в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_9 від 14 березня 2019 року).

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_16 ) в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_4 (свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_10 від 13 квітня 2017 року).

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_16 ) в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на спеціалізований напівприцеп KOGEL. 1993 року виписку НОМЕР_5 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_17 ) в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 480, 2003 року випуску, р/н НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_11 від 01 серпня 2016 року).

У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання об`єктом спільної сумісної власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнання договору дарування квартири від 04 березня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 недійсним, визнання права власності на квартиру в порядку поділу спільного майна подружжя відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя 76179,50 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 18889,05 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький