ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3143/24 Справа № 237/2207/23 Суддя у 1-й інстанції - Ліпчанський С.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Агєєва О.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідачі : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_4 на рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 13 грудня 2023 року, ухваленого суддею Ліпчанським С.М. у м.Курахове, Донецької області, повний текст судового рішення складено 21 грудня 2023 року,

УСТАНОВИВ

19.04.2023 року на розгляд Мар`їнського районного суду Донецької області пред`явлено позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 збитків, спричинених затопленням (залиттям) об`єкта нерухомості, а самематеріальну шкоду в сумі 28902,00 гривень,моральну шкоду в сумі 50000,00 гривень (а.с.2).

06.06.2023 року ОСОБА_1 подала заяву про уточнення заявлених позовних вимог, а саме про стягнення з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування майнових збитків, завданих залиттям, пошкодженням нежитлового приміщення грошову суму 97 347,45 гривень, та в порядку компенсації моральної шкоди грошову суму 10 000,00 гривень (а.с. 21-24)

17.07.2023 року ОСОБА_1 заявлено клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_3 (а.с. 72-74)

Ухвалою суду від 07.08.2023 року до участі у справі залучено співвідповідача ОСОБА_3 (а.с.79)

Позовні вимоги обґрунтовано наступним. ОСОБА_1 є власником об`єкта нежитлової нерухомості, а саме вбудованого магазину за адресою: АДРЕСА_1 .

24 січня 2023 року зазначений об`єкт нерухомості пошкоджено внаслідок залиття, а саме власником (мешканцями) квартири АДРЕСА_2 , що розташована поверхом вище над магазином не забезпечено належний стан сантехнічного обладнання та стався порив рушникосушки у ванній кімнаті, в результаті чого вода просочилася через стелю, стікала по стінам магазину, належного ОСОБА_1

06 березня 2023 року Комунальним підприємством «Міська служба єдиного замовника» Курахівської міської ради» складено комісійний Акт про залиття, аварії, яка сталася в системі центрального опалення (гарячого або холодного водопостачання, водовідведення, течі покрівлі), яким встановлено наслідки залиття (пошкодження майна), а також причинно-наслідковий зв`язок між затопленням магазину та витоком води з квартири, що знаходиться поверхом вище та є власністю і знаходиться у фактичному користуванні відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Звітом про оцінку майна, складений 24.05.2023 року суб`єктом оціночної діяльності визначено розмір збитків (шкоди) від затоплення 24.01.2023 року магазину як суму вартості будівельно-монтажних робіт і вартості необхідних матеріалів, що дорівнює 97347,45 гривень.

Добровільно відшкодувати майнову шкоду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 категорично відмовилися, неодноразово вжиті ОСОБА_1 спроби врегулювати спірні відносини відповідачами проігноровано.

За таких обставин, позивач, посилаючись на ст.ст.319, 383, 1166 ЦК України, звернулась за захистом своїх майнових прав до суду.

Крім того, внаслідок залиття приміщення магазину, в результаті винних та неправомірних дій відповідачів, позивачу завдано моральну шкоду. ОСОБА_1 зазначає, що є фізичною особою-підприємцем, об`єкт нежитлової нерухомості (вбудований магазин) здає в оплатну оренду під торгівельну площу. Орендарями позивачу висловлено ряд претензій, оскільки внаслідок затоплення знищено ряд товарів, також наймачами повідомлено про розірвання попередньо укладених договорів оренди у разі не здійснення позивачем ремонтних робіт в магазині. Такі обставини спричинили ряд негативних наслідків, порушено наладжений уклад життя, і це позначається на психоемоційному стані.

Посилаючись на ст.ст.23, 1167 ЦК України, позивачем заявлено присудження моральної компенсації в сумі 10 000,00 гривень (а.с. 2, 21-24).

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької облсті від 13 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнових збитків, завданих залиттям та пошкодженням нежитлового приміщення (вбудований магазин) за адресою: АДРЕСА_1 грошову суму 97 347 (дев`яносто сім тисяч триста сорок сім) гривень 45 копійок

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в порядку компенсації моральної шкоди грошову суму 2 000 (дві тисячі) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 гривень.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням через свого представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки Акту від 06.03.2023 про залиття, аварії, який не містить зафіксованого факту членами комісії наявних місць протікання в квартирі, що належить відповідачу ОСОБА_3 , а також в акті не вказано потерпілих та винних осіб, які повинні бути ознайомлені з актом і поставити свій підпис. Вказує, що акт не містить висновків та рекомендацій осіб, причинно наслідкового зв`язку із аварією та неправомірними діями відповідачів. На думку сторони відповідача, позивачем суду не доведено наявності неправомірних дій чи бездіяльності відповідачів, їх обсягу та конкретних даних, у чому у кожного з відповідачів такі дії чи бездіяльність проявились та у який період часу, чим такі факти об`єктивно та беззаперечно доводяться.

Представник відповідача вказує, що акт комісії не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, тому не може бути належним доказом спричинення відповідачем майнової шкоди позивачу, а відтак вина відповідача у затопленні не доведена. Зазначає, що акт складено через два місяці після залиття приміщення, квартира відповідача взагалі не оглядалася комісією.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.07.2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Мар`їнського районного нотаріального округу Донецької області, р/р 673 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить вбудований магазин загальною площею 742 кв.м. з підвалом загальною площею 397,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10)

Згідно реєстраційного посвідчення, видане Мар`їнським районним державним підприємством капітального будівництва та технічної інвентаризації за р/р № 4-140 від 02.08.2002 року вбудований магазин з підвалом, розташований в АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_1 (а.с. 17)

Відповідно до Акту про залиття, аварії, яка сталася в системі центрального опалення (гарячого або холодного водопостачання, водовідведення, течі покрівлі), складений 06.03.2023 року комісією Комунального підприємства «Міська служба єдиного замовника» Курахівської міської ради» - 24.01.2023 року сталося залиття магазину «Жовтневий» в будинку АДРЕСА_1 ; на момент огляду у торговому залі видно сухі сліди залиття: стіни при вході з лівої сторони по всій стіні частково набрякло і потріскалося фарбування, а також видно сірі плями по всій торговій залі, на стінах місцями цвіль; стеля бетон фарбування частково по всій стелі здулося і потріскалася фарба; стеля підвісна Армстронг деформувалася частково після залиття 1,10м * 3,50м; панель фарбування місцями потріскалося та частково видно сірі плями від підлоги; підлога кахель; в графі Акту «причиною аварії, що сталася являється» комісією зазначено: у квартирі АДРЕСА_3 стався порив сушки для рушників у ванній кімнаті; з Актом ознайомлені ОСОБА_1 та жителі квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 (а.с. 4)

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 338538124 від 10.07.2023 року право власності на об`єкт житлової нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі Ухвали Мар`їнського районного суду Донецької області від 19.07.2018 року по справі №237/3296/18, розмір частки 100% (а.с. 75)

З листа Комунального підприємства «Міська служба єдиного замовника» Курахівської міської ради» № 419 від 06.11.2023 року вбачається, що для оформлення Акту затоплення приміщення за адресою: АДРЕСА_1 створено тимчасову комісію для фіксації випадків та видачі Актів про залиття, аварію, що трапилась на системах централізованого опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання, течі покрівлі) та системи водовідведення в житловому фонді, який знаходиться на обслуговуванні КП «МСЄЗ» КМР» (а.с. 122).

Наказом Комунального підприємства «Міська служба єдиного замовника» Курахівської міської ради» № 24/1 від 25.01.2023 року створено на час дії в Україні військового стану тимчасову комісію для фіксації випадків та видачі Актів про залиття, аварію, що трапилась на системах централізованого опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання, течі покрівлі) та системи водовідведення в житловому фонді, який знаходиться на обслуговуванні КП «МСЄЗ» КМР» та Актів і заходів щодо несанкціонованого доступу до житла для проведення ліквідаційних, ремонтних та відновлювальних робіт на системах централізованого опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання, течі покрівлі) та системи водовідведення в житловому фонді, який знаходиться на обслуговуванні КП «МСЄЗ» КМР»; затверджено перелік осіб, які входять до складу тимчасової комісії: ОСОБА_5 технік-доглядач 2 категорії дільниці по утриманню багатоквартирних будинків та прибудинкових територій групи по обслуговуванню прибудинкових територій; ОСОБА_6 технік-доглядач 2 категорії дільниці (полігону) твердих побутових відходів; ОСОБА_7 монтажник сантехсистем та обладнання (а.с. 123)

З листа Комунального підприємства «Міська служба єдиного замовника» № 388 від 17.10.2023 року вбачається, що згідно записів з Журналу реєстрації заявок та звернень» КП «МСЄЗ» КМР» перекриття централізованого водопостачання будинку за адресою: АДРЕСА_1 відбувалося черговою бригадою в складі: монтажників сантехсистем та обладнання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 о 05:40 год. 24.01.2023р.; у зв`язку з відсутністю власника квартири АДРЕСА_2 в момент аварії ремонтно-відновлювальні роботи здійснювалися бригадою монтажників сантехсистем та обладнання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 о 09:00 год. 24.01.2023 року (а.с. 120)

Згідно витягу з Журналу реєстрації заявок та звернень Комунального підприємства «Міська служба єдиного замовника» за період з 12.10.2022р. по 08.05.2023р. за 24 січня 2023 року здійснено наступні записи: «Лермонтова, 17 виток води з квартири АДРЕСА_5 затоплює кофейню відключили ПТС, запустили будинок» (а.с. 118, 119, 121)

Відповідно до Звіту про оцінку майна від 24.05.2023 року, складеного кваліфікаційним суб`єктом оціночної діяльності, - визначення збитку станом на 24.01.2023 року з урахуванням зносу та пошкоджень, складає:

- торгівельний зал № 1: стіни обшиті гіпсокартоном поштукатурені та пофарбовані (23,53 кв.м.) 13751,92 гривень;

- торгівельний зал № 1: стіни без гіпсокартону поштукатурені та пофарбовані (24,36 кв.м.) 8551,34 гривень;

- торгівельний зал № 1: стеля Армстронг (26 кв.м.) 11688,30 гривень;

- торгівельний зал № 2: стіни обшиті гіпсокартоном поштукатурені та пофарбовані (22,25 кв.м.) 12299,01 гривень;

- торгівельний зал № 2: стіни без гіпсокартону, поштукатурені та пофарбовані (24,15 кв.м.) 8487,04 гривень;

- торгівельний зал № 2: стеля поштукатурено пофарбовано (22,5 кв.м.) - 8473,92 гривень;

- коридор: стіни обшиті гіпсокартоном поштукатурені та пофарбовані (20,93 кв.м.) 11744,09 гривень;

- коридор: стіни без гіпсокартону поштукатурені та пофарбовані (38,68 кв.м.) 13810,38 гривень;

- коридор: стеля Армстронг (19 кв.м.) - 8541,45 гривень (а.с. 27-60)

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, на підставі досліджених та оценених судом доказів, як кожного окремо так і в їх сукупності, допиту свідків, виходив з встановлених фактичних обставин справи та дійшов до переконання, що в ході судового розгляду належними, допустимими, достатніми доказами встановлено причинно-наслідковий зв`язок між затопленням нежитлового приміщення (магазину) за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 та витоком води з квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться поверхом вище, власником якої є відповідач ОСОБА_3 , що є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За встановлених судом обставин, саме відповідач ОСОБА_3 є особою, відповідальною за відшкодування збитків, які спричинені позивачу ОСОБА_1 неналежним утриманням своєї власності, свого майна.

При цьому, місцевий суд врахував, що відповідач ОСОБА_2 не є співвласником квартири АДРЕСА_2 , а також не перебуває на реєстраційному обліку за вказаною адресою. Такі доводи відповідач ОСОБА_3 не оспорила, не надала жодних доказів, які могли б дати суду підстави для встановлення спільної відповідальності ОСОБА_2 за відшкодування збитків, спричинених безвідповідальним, неналежним утриманням майна.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.

Частиною 3 статі 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п. 8, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового суду України, викладених у пункті 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

З урахуванням принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок, як обов`язкова умова відповідальності за заподіяні збитки, полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (постанова ВС від 14.04.2020 у справі № 920/715/17).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005р. затверджено Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, пунктом 2.3.6 передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма та зміст якого затверджений Додатком № 4 Правил.

Згідно Додатку № 4 Привал утримання жилих будинків та прибудинкових територій та роз`яснення Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття (лист від 29.12.2009 р. N12/20-11-1975) в Акті про залиття, аварії, яка сталася в системі центрального опалення (гарячого або холодного водопостачання, водовідведення, течі покрівлі) повинні бути відображені:дата складання акту (число, місяць, рік);прізвища, ініціали та займані посади членів комісії;прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди;адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття;адреса квартири, поверх, форма власності;характер залиття та його причини;завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість);висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року №12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також роз`яснено, що при складенні акту про залиття необхідна присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної; акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії; в акті повинно бути відображено характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода, висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Суд першої інстанції, надаючи оцінку Акту про залиття, аварії, яка сталася в системі центрального опалення (гарячого або холодного водопостачання, водовідведення, течі покрівлі), складений 06.03.2023 року комісією Комунального підприємства «Міська служба єдиного замовника» Курахівської міської ради» дійшов вірного висновку, що в ньому зазначено: дата та місце складання: 06.03.2023р., м. Курахове; членів комісії: технік-доглядач КП «МСЄЗ» КМР» ОСОБА_12 , технік-доглядач КП «МСЄЗ» КМР» ОСОБА_5 , монтажник сантехсистем та обладнання КП «МСЄЗ» КМР» ОСОБА_8 ; подія, що трапилася:24.01.2023 року в будинку АДРЕСА_1 сталося залиття магазину «Жовтневий»; наслідки залиття: на момент огляду у торговому залі зафіксовано сухі сліди залиття (стіни частково набрякло і потріскалося фарбування, сірі плями по всій торговій залі, місцями цвіль; по всій бетонній стелі здулася і потріскалася фарба; стеля підвісна Армстронг деформувалася після залиття; панель фарбування потріскалося, видно сірі плями); причину залиття: в квартирі АДРЕСА_3 стався порив сушки для рушників у ванній кімнаті.

Доводи сторони відповідача, що оскільки вони не були особисто присутніми під час складання комісійного Акту про залиття, аварії, яка сталася в системі центрального опалення (гарячого або холодного водопостачання, водовідведення, течі покрівлі) такий документ не може мати юридичну значимість, є неналежним, недопустимим доказом, були предметом розгляду судом першої інстанції та як правильно зазначив суд факт відсутності при проведенні членами комісії обстеження приміщення, яке пошкоджене з метою фіксування події залиття, наслідків залиття, обсягу, спричинених збитків - власника, мешканців квартири, чиї дії та / або бездіяльність знаходяться в причинно-наслідковому зв`язкуіз спричиненою майновою шкодою не може свідчити про недійсність Акту про залиття, аварії, яка сталася в системі центрального опалення (гарячого або холодного водопостачання, водовідведення, течі покрівлі).

Судом першої інстанції було встановлено, що 24.01.2023 року працівники КП «Міська служба єдиного замовника» (чергові бригади монтажників сантехсистем та обладнання) двічі прибували на виклик за адресою: АДРЕСА_1 , зафіксували виток води з квартири АДРЕСА_3 , усунули причину затоплення.

Обставини повідомлені суду свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_5 узгоджуються з інформацією, викладеною в комісійному Акті про залиття, аварії, яка сталася в системі центрального опалення (гарячого або холодного водопостачання, водовідведення, течі покрівлі) від 06.03.2023 року, а саме в частині опису наслідків, обсягу збитків після залиття 24.01.2023 року приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 .

З показів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 суд встановив, що причина залиття 24.01.2023 року нежитлового приміщенняза адресою: АДРЕСА_1 є встановленою, однозначною та зводиться до необережних дій / бездіяльності власника / членів сім`ї / мешканців квартири АДРЕСА_2 (розташована над магазином), а саме не забезпечення належного стану сантехнічного обладнання, джерелом витоку води є порив сушки для рушників у ванній кімнаті.

Показами свідків спростовуються доводи, заперечення відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що огляд квартири АДРЕСА_1 уповноваженими представниками Комунального підприємства «Міська служба єдиного замовника» Курахівської міської ради» безпосередньо в день залиття (24.01.2023 року) не проводився, а також що 24.01.2023 року не мало місце ніякого пориву сантехнічного приладу у ванній кімнаті зазначеної квартири (належній на праві власності ОСОБА_3 )

В Акті про залиття, аварії, яка сталася в системі центрального опалення (гарячого або холодного водопостачання, водовідведення, течі покрівлі), складений 06.03.2023 року комісією КП «Міська служба єдиного замовника» Курахівської міської ради» наявний особистий підпис ОСОБА_2 , та власноруч написані ним письмові пояснення, які зведено до висловлення часткової згоди з актом з додаванням того, що порив стався не з причини винних дій ОСОБА_2 , а в зв`язку з низькою температурою сталося промерзання пробкою сушки для рушників.

В ході розгляду справи судом встановлено факт прибуття ОСОБА_2 в день затоплення (24.01.2023 року) на місце події, факт забезпечення ним безперешкодного доступу до квартири АДРЕСА_2 працівників КП «Міська служба єдиного замовника» Курахівської міської ради» для встановлення причин залиття, факти вжиття відповідачем ОСОБА_2 дій з усунення в квартирі АДРЕСА_3 .

У рішенні місцевий суд зазначив, що посилання відповідача ОСОБА_2 в Акті про залиття, аварії, яка сталася в системі центрального опалення (гарячого або холодного водопостачання, водовідведення, течі покрівлі) від 06.03.2023 року, що порив сантехнічного приладу (рушникосушки) ніяким чином не спростовує вину, не скасовує відповідальність за збитки, спричинені залиттям.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язки щодо своєчасного вжиття заходів з усунення неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини, своєчасного проведення підготовки помешкання та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Стороною відповідачів не надано суду жодних доказів, що залиття приміщення магазину, належного позивачу сталося з вини балансоутримувача будинку. Клопотань про проведення по справі відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення причин пориву сантехнічного обладнання відповідачами не завлено, що свідчить про небажання отримати належні докази на підтвердження озвученої позиції по справі та доведеності невинуватості у завданні шкоди позивачу.

В ході розгляду справи не встановлено даних про будь-які поломки, аварії, пошкодження, розгерметизацію внутрішньо-будинкових систем водо - чи теплопостачання, несправності зливної каналізації мережі будинку, або даних про наявність залиття, виток води з інших квартир, ніж квартири АДРЕСА_2 .

З аналізу статті 1166 ЦК України та роз`яснень, наданих в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012 р., вбачається, що відсутність своєї вини відповідно до вимог ч. 2 ст.1166 ЦК України має доводити саме заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права.

Аналогічні роз`яснення містяться в п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналогічний висновок прийнято Верховним судом у постанові від 05.12.2022 року у справі № 214/7462/20, у постанові від 22.03.2023 року у справі № 263/14437/19.

Висновок суду першої інстанції, що власник квартири ОСОБА_3 зобов`язана відшкодувати позивачу ОСОБА_1 , спричинені затопленням належного їй нежитлового приміщення збитки, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується.

За сталою практикою Верховного суду фактичний розмір збитків, завданих залиттям може підтверджуватися різними джерелами доказової інформації, зокрема, кошторисним розрахунком вартості об`єкта будівництва щодо ремонтно-відновлювальних робіт (постанова ВС від 25.04.2018 року у справі № 522/8363/13-ц, постанова ВС від 02.05.2018 року у справі № 401/2142/16-ц, постанова ВС від 04.04.2018 року у справі № 362/7517/13-ц).

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 в приватному порядку звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_14 , замовила послуги з обстеження та складання звіту про оцінку збитків (вартість відновлювальних ремонтних робіт) від затоплення (залиття) нежитлового приміщення (вбудований магазин з підвалом) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 140).

24.05.2023 року між ОСОБА_1 та суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_14 укладено договір, за умовами якого оцінці підлягає майно відповідно до акту обстеження, пошкоджене під час затоплення (залиття водою) у нежитловому приміщенні (вбудований магазин з підвалом) за адресою: АДРЕСА_1 на предмет визначення матеріального збитку (вартості відновлювальних ремонтних робіт) (а.с. 137-139)

Звіт про оцінку майна від 24.05.2023 року відповідачем ОСОБА_3 не спростовано, жодних письмових заперечень не висловлено, ОСОБА_3 не була позбавлена можливості надати свої докази на спростування обставин, встановлених Звітом, або звернутися до суду з клопотанням про призначення по справі відповідної судової експертизи. Разом із тим, таким процесуальним правом ОСОБА_3 на свій власний розсуд не скористалася.

Частина 1, 2 статті 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ст. 1167 ЦК України).

Так, ОСОБА_1 заявлено вимоги компенсації моральної шкоди в сумі 10 000,00 гривень, які обґруновано тим, що з причини залиття, пошкодження нежитлового приміщення (вбудованого магазину з підвалом), яке позивач як суб`єкт підприємницької діяльності здає в оплатну оренду порушено наладжений уклад життя позивача, позивач отримала претензії від орендарів, оскільки внаслідок затоплення магазину було знищено ряд їх товарів, все це позначається на психоемоційному стані позивача, виникає нервозність у відношеннях з орендарями торгівельного приміщення; стурбованість, стрес негативно впливають на стан здоров`я позивача.

Місцевий суд частково погодився з доводами позивача ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди та враховуючи характер спірних відносин сторін, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості визначив розмір компенсації моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в сумі 2 000 грн..

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» також закріплено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, - моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави (Мельниченко проти України); деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами, але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства»).

Колегія суддів повністю погоджується з визначеним судом до стягнення розміром відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги представника відповідача, є ідентичними доводам відзиву на позов, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, висновки місцевого суду є достатньо аргументованими, колегія суддів не знаходить підстав повторно давати відповідь на ті самі аргументи заявника, при цьому суд апеляційної інстанції враховує, що як, неодноразово зазначав ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року № 303А, §§ 2930). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27 вересня 2001 року, № 49684/99, § 2).

ЄСПЛ визначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23, ЄСПЛ).

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції залишено без змін, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат, понесені відповідачем витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги залишаються за ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 13 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: