ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 675/2050/23

Провадження № 22-ц/4820/894/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області в складі судді Пашкевича Р.В. від 19 лютого 2024 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними і скасування постанов приватного виконавця.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на постанови приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В.В. від 22.03.2021 року та від 25.03.2021 року про накладення арешту на корпоративні права ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 64917557. В обґрунтування скарги зазначав, що в провадженні приватного виконавця перебуває виконавче провадження №64917557 з примусового виконання виконавчого листа № 675/347/18, від 18.03.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1846606,76 грн. грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно, 3948,86 грн. судових витрат та 2593,38 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

22.03.2021 року в рамках вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно, корпоративні права ПП «Експрес» (частка 100%), ПП «Експрес Агро» (частка 100%), ПП «Агро Партнер» (частка 100%).

Постановою приватного виконавця від 25.03.2021 року накладено арешт на корпоративні права ФГ «Сім`я 2019» (частка 97,9870%), що належать боржнику ОСОБА_1

ОСОБА_1 просив суд поновити строк для подання скарги, посилаючись на отримання цих постанов лише 06.11.2023 року, за запитом його представника, оскільки приватним виконавцем вказані постанови про арешт майна йому не надсилалася.

На думку заявника, постановою приватного виконавця може бути накладено арешт на частку в статутному капіталі товариства/підприємства, а не на самі корпоративні права, оскільки вони не є оборотоздатним об`єктом цивільного права, а тому вказані постанови приватного виконавця є незаконними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19.02.2024 року у поновленні строку ОСОБА_1 в частині визнання незаконними та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В.В. від 25.03.2021 року про накладення арешту на корпоративні права ОСОБА_1 (Фермерського господарства «Сім`я 2019») в межах виконавчого провадження № 64917557, - відмовлено.

Скаргу ОСОБА_1 в частині визнання незаконними та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В.В. від 25.03.2021 року про накладення арешту на корпоративні права ОСОБА_1 (Фермерського господарства «Сім`я 2019»), в межах виконавчого провадження № 64917557, - залишено без розгляду.

Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для подачі скарги в частині визнання незаконними та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В.В. від 22.03.2021 про накладення арешту на корпоративні права Приватного підприємства «Експрес», Приватного підприємства «Експрес Агро», приватного підприємства «Агро Партнер 2018» в межах виконавчого провадження № 64917557.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині визнання незаконними та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В.В. від 22.03.2021 про накладення арешту на корпоративні права Приватного підприємства «Експрес», Приватного підприємства «Експрес Агро», приватного підприємства «Агро Партнер 2018» в межах виконавчого провадження № 64917557, відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду як незаконну та поновити строк на оскарження постанови приватного виконавця від 25.03.2021 року, визнати незаконними та скасувати постанови приватного виконавця від 22.03.2021 року та від 25.03.2021 року. На думку апелянта, суд не врахував, що норми статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» є спеціальними по відношенню до норм статті 449 ЦПК України, тому обчислювати строк на оскарження постанов необхідно у робочих, а не календарних днях. Тобто, строк на оскарження постанов про арешт майна від 22.03.2021 року та 25.03.2021 року на думку ОСОБА_1 мав сплинути 20.11.2023 року, а не 16.11.2023 року.

Суд також помилково дійшов висновку, що про існування оспорюваної постанови про арешт від 25.03.2021 року апелянт дізнався та одержав її копію ще 21.06.2023 року, коли отримав матеріали судової справи №675/941/23. Проте поштове відправлення №318 він не отримував, підпис на рекомендованому повідомленні про вручення йому не належить. Отримувала вказані документи його донька без його відома, що апелянт з`ясував після винесення судом оскаржуваної ухвали, тому не міг повідомити про це суд раніше.

Суд не врахував, що об`єктом обороту є саме частка в статутному (складеному) капіталі господарської організації, з набуттям прав на яку в особи виникають і корпоративні права. Статутний капітал, який є лише засобом бухгалтерського обліку, та самі по собі корпоративні права відчужуватися не можуть, адже вони не є оборотоздатним об`єктом цивільного права. Тому, на думку апелянта, постанови приватного виконавця, яким накладено арешт на корпоративні права ПП "Експрес", ПП "Експрес Агро", ПП "Агро Партнер" 2018" ФГ «Сім`я 2019», є незаконними та підлягають скасуванню.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Представник ОСОБА_2 просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 25.01.2021 року, якою змінено рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.10.2020 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1846606,76 грн. грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно, 3948,86 грн. судових витрат та 2593,38 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

За заявою стягувачки ОСОБА_2 від 22.03.2021 року про примусове виконання вказаного судового рішення, приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. 22.03.2021 року відкрито виконавче провадження № 64917557.

22.03.2021 року, в рамках вказаного виконавчого провадження, приватним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно: корпоративні права ПП «Експрес» (частка 100%), ПП «Експрес Агро» (частка 100%), ПП «Агро Партнер» (частка 100%).

Також постановою приватного виконавця від 25.03.2021 року накладено арешт на корпоративні права ФГ «Сім`я 2019» (частка 97,9870%), що належить боржнику ОСОБА_1 .

Згідно повідомлення представника приватного виконавця ОСОБА_3 адвоката Залуцького В.Н. від 01.02.2024 року, вказані постанови державного виконавця від 22.03.2021 року та 25.03.2021 року про арешт майна боржника направлялися на адресу боржника рекомендованою та простою кореспонденцією відповідно, матеріали виконавчого провадження не містять відомостей щодо їх отримання.

09.11.2023 року ОСОБА_1 вперше звернувся до суду зі скаргою про визнання незаконними та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В.В. від 22.03.2021 року та від 25.03.2021 року про накладення арешту на корпоративні права в межах виконавчого провадження № 64917557. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14.11.2023 року дану скаргу повернуто скаржнику без розгляду.

17.11.2023 року, через поштове відділення, ОСОБА_1 повторно звернувся з аналогічною скаргою до суду. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08.12.2023 року вказана скарга була залишена без розгляду в зв`язку з пропуском строку.

07.06.2023 року в провадженні Ізяславського районного суду Хмельницької області перебувала цивільна справа № 675/941/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Фермерського господарства «Сім`я 2019» про визнання недійсними правочинів та скасування державної реєстрації. Позивачкою ОСОБА_2 в додатки до позовної заяви додавалася оскаржувана постанова про арешт від 25.03.2021 року у ВП № 64917557 на корпоративні права: ФГ «Сім`я 2019» (частка 97,9870%), що належить боржнику ОСОБА_1 .

Вказана позовна заява, з доданою постановою про арешт від 25.03.2021 року, та ухвалою про відкриття провадження 15.06.2023 року направлялися рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення та отримані відповідачем ОСОБА_1 особисто 21.06.2023 року, про що зроблено відповідну відмітку в рекомендованому повідомленні.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи у поновленні строку в частині оскарження постанови від 25.03.2021 року та залишаючи її без розгляду, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 одержав копію вказаної постанови 21.06.2023 року, тоді як звернувся зі скаргою 09.11.2023 року вперше.

Поновлюючи ОСОБА_1 пропущений строк для подачі скарги на постанову приватного виконавця від 22.03.2021 року, суд виходив з того, що спірна постанова приватного виконавця від 22.03.2021 року ВП №64917557 була отримана представником ОСОБА_1 лише 06.11.2023 року.

Відмовляючи в задоволенні скарги у вказаній частині, суд першої інстанції виходив з того, що накладення арешту на корпоративні права боржника є належним заходом примусового виконання судового рішення, постанова виконавця відповідає нормам Закону «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.

Так, статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд першої інстанції правильно констатував, що 15.06.2023 року Ізяславський районний суд Хмельницької області на адресу ОСОБА_1 направив копію ухвали у справі №675/941/23 від 15.06.2023 року з додатками, вт.ч. копію постанови приватного виконавця про арешт майна від 25.03.2021 року у ВП №64917557 (а.с.111-114).

Вказані матеріали ОСОБА_1 отримав 21.06.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 115), і цілком спростовує його доводи про неотримання копії постанови.

Зі скаргою на постанову від 25.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду лише 09.11.2023 року, з пропуском строку на її оскарження, тому правильним є висновок суду про відмову в поновленні строку ОСОБА_1 на його скаргу в частині оскарження постанови про накладення арешту на майно від 15.06.2023 року у ВП № 64917557 та залишення скарги в цій частині без розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. 1 ст. 2 цього Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

За частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (ч. 1 ст. 48 цього Закону)

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч.ч.1- 2 ст. 56 цього ж Закону).

Отже, суд першої інстанції правильно констатував, що звернення стягнення на корпоративні права є одним із заходів примусового виконання рішення, які державний виконавець зобов`язаний вживати в силу ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII.

Згідно з ч.1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Постанова приватного виконавця про накладення арешту на корпоративні права, що належать боржнику ОСОБА_1 , який є засновником ПП «Експрес», ПП «Експрес Агро» та ПП «Агро Партнер», відповідають заходам примусового виконання рішень, передбаченим частиною 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», обраний захід примусового виконання є співмірним до обсягу вимог за виконавчим документом.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 23.04.2021 року у справі № 340/2214/19.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Ухвала суду прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2023 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк