Провадження № 2/161/994/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ленічевої Н.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства Луцькспецкомунтранс про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

18 вересня 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі позивачі) звернулися в суд з позовом до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства Луцькспецкомунтранс (далі відповідач) про захист прав споживачів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є споживачами послуг відповідача з управління побутовими відходами у квартирі за адресою АДРЕСА_1 .

Позивачі вказують, що на підставі п.6 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вони звернулися до відповідача із заявою про припинення нарахування послуг з управління побутовими відходами з розрахунку на 5 осіб, оскільки фактично у квартирі проживає лише 3 осіб, на що отримали відмову.

Посилаючись на вищевикладене, з врахування заяви про зміну позовних вимог, позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання своєчасної відповіді на звернення від 23 червня 2023 року;

2) визнати недійсними положення пункту 5.1.6 опублікованих відповідачем Типових індивідуальних договорів про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 20 жовтня 2022 року, 01 грудня 2022 року, 03 листопада 2023 року щодо необхідності документального підтвердження тимчасової відсутності осіб, які зареєстрованому у житловому приміщенні;

3) визнати протиправними дії відповідача щодо зазначення у розрахункових квитанціях невірних відомостей про фактичне проживання за адресою АДРЕСА_1 , п`яти осіб;

4) визнати протиправними дії відповідача щодо зазначення у розрахункових квитанціях відомостей про наявність надуманої заборгованості в сумі 2 394,11 грн;

5) зобов`язати відповідача зазначати у розрахункових квитанціях відомості про фактичне проживання за адресою АДРЕСА_1 трьох осіб та здійснювати нарахування за послуги з вивезення твердих побутових відходів із розрахунку трьох осіб;

6) визнати факт відсутності заборгованості з оплати послуг з вивезення твердих побутових відходів осіб, проживаючих за адресою АДРЕСА_1 станом на 01 вересня 2023 року;

7) стягнути з відповідача 194 801,00 грн. на відшкодування завданої позивачам моральної шкоди.

Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги заперечив. Вказав, що позивачі не надали доказів не проживання 2 осіб з 5 у спірній квартирі.

В судове засідання позивачі не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Відповідач свого представника у судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких міркувань.

Судом встановлено, що позивачі є споживачами послуг відповідача з управління побутовими відходами у квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Окрім них у квартирі зареєстровано ще 3 особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

23 червня 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 звернулися до відповідача із заявою з вимогою здійснювати нарахування послуг із розрахунку 3 осіб (а.с.43).

Листом від 13 липня 2023 року відповідач відмовив позивачу у проведенні зняття нарахувань у зв`язку з недостатністю, на думку відповідача, доказів відсутності мешканців квартири (а.с.44).

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Пунктом 6 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

На переконання суду, позивачі належними та допустимими доказами не довели суд факт тимчасового не проживання у квартирі за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Наданий позивачами акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї не містить у собі відомостей про непроживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у житлі, а навпаки містить їх дані, як про мешканців квартири (а.с.4-5).

Письмові пояснення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від 06 жовтня 2023 року, були відсутні на час звернення позивачів до суду, а тому не могли бути надані відповідачу для врахування їх при здійснення розрахунку вартості своїх послуг.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що відповідач правомірно та обґрунтовано нараховує позивачам вартість послуг з управління побутовими відходами виходячи з кількості проживаючих у 5 осіб, а тому слід відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Стосовно позовних вимог про визнання недійсними пункту 5.1.6 опублікованих відповідачем Типових індивідуальних договорів про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 20 жовтня 2022 року, 01 грудня 2022 року, 03 листопада 2023 року щодо необхідності документального підтвердження тимчасової відсутності осіб, які зареєстрованому у житловому приміщенні, суд зазначає, що вказані положення дослівно відтворює норми пункту 6 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», які є чинними. Тому відсутні правові підстави для визнання цих положень Типового індивідуального договору недійсними, що також зумовлює відмову у задоволенні позову.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає, що оскільки дії відповідача визнані судом правомірними, відсутні будь-які підстави для стягнення з нього моральної шкоди.

Керуючись ст.265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства Луцькспецкомунтранс про захист прав споживачів, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сил після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачами у справі є:

1) ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

2) ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачем у справі є Луцьке спеціальне комунальне автотранспортне підприємство Луцькспецкомунтранс, м. Луцьк, вул. Дубнівська, 64, .

Повне судове рішення складено та підписано 20 лютого 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк