Провадження № 2/357/80/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( ЗАОЧНЕ )

22 січня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бебешко М. М. ,

при секретарі Мартиненко Є. Є.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, -

В С Т А Н О В И В :

26 вересня 2023 року позивач через свого представника адвоката Самойленко Петра Миколайовича звернувся до суду з даним позовом до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області і просить: 1) стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 , 3% річних у розмірі 6 152, 00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 28 866,56 грн.; 2) стягнути з відповідача витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі 858,88 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2900,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.01.2020 у справі № 357/11281/19 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, якою затверджено мирову угоду укладену між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до якої сторони погодили, що у разі сплати ОСОБА_2 завданих збитків в порядку регресу в розмірі 55 820 грн. 69 коп., витрат по сплаченому судовому збору у розмірі 768 грн. 40 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. 00 коп. на користь ФОП ОСОБА_1 у строк визначений Мировою Угодою, сторони не матимуть одна до одної жодних претензій та вимог по судовій справі №357/11281/19. Позивач звернувся до державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення заборгованості з Боржника. 26.04.2023 державним виконавцем було повернуто виконавчий документ №357/11281/19 (Ухвала про затвердження Мирової Угоди) згідно виконавчого провадження №69271123, у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке можна звернути стягнення.

22.09.2023 року ФОП ОСОБА_1 повторно було направлено до відділу державної виконавчої служби заяву про відкриття виконавчого провадження. Відтак, Ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про затвердження Мировою Угоди від 22.01.2020 року по справі №357/11281/19 досі не виконана.

Позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення ухвали про затвердження Мирової Угоди по справі №357/11281/19 23.01.2020 року та до дня подання позовної заяви про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу 25.09.2023 року. Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 28 866,56 грн. Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 23.01.2020 року по 25.09.2023 року складає 6 152,00 грн.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 26 вересня 2023 року вказану позовну заяву передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою суду 02 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд у справі на 29 листопада 2023 року.

24 листопада 2023 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про проведення судового засідання без участі позивача та його представника.

Через неявку в судове засідання, призначене на 29 листопада 2023 року відповідача у справі, судовий розгляд відкладено на 22 січня 2024 року.

В судове засідання 22 січня 2024 року відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи.

Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2020 року у справі № 357/11281/19 затверджено мирову угоду між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за умовами якої сторони погодили, що у разі сплати Відповідачем суми 55820,69 грн., витрати по сплаченому судовому збору 768,40 грн., витрати на правову допомогу 2000,00 грн. на користь Позивача у строк визначений Мировою угодою, сторони не матимуть одна до одної жодних претензій та вимог по судовій справі №357/11281/19, щодо відшкодування збитків в порядку регресу. Сторони погодили, що відповідач зобов`язується здійснити перерахунок Позивачу грошової суми в загальному розмірі 58 589 грн. 09 коп., згідно наступного графіку:. до 15.01.2020 року 2 000,00 грн.; до 25.02.2020 року 2 000,00 грн.; до 25.03.2020 року 2 000,00 грн.; до 25.04.2020 року 2 000,00 грн.; до 25.05.2020 року 2 000,00 грн.; до 25.06.2020 року 2 000,00 грн.; до 25.07.2020 року 2 000,00 грн.; до 25.08.2020 року 2 000,00 грн.; до 25.09.2020 року 2 000,00 грн.; до 25.10.2020 року 2 000,00 грн.; до 25.11.2020 року 2 000,00 грн.; до 25.12.2020 року 2,000,00 грн.; до 25.01.2021 року 2,000,00 грн.; до 25.02.2021 року 2,000,00 грн.; до 25.03.2021 року 2,000,00 грн.; до 25.04.2021 року 2,000,00 грн.; до 25.05.2021 року 2,000,00 грн.; до 25.06.2021 року 2,000,00 грн.; до 25.07.2021 року 2,000,00 грн.; до 25.08.2021 року 2,000,00 грн.; до 25.09.2021 року 2,000,00 грн.; до 25.10.2021 року 2,000,00 грн.; до 25.11.2021 року 2,000,00 грн.; до 25.12.2021 року 2,000,00 грн.; до 25.01.2022 року 2,000,00 грн.; до 25.02.2022 року 2,000,00 грн.; до 25.03.2022 року 2,000,00 грн.; до 25.04.2022 року 2,000,00 грн.; до 25.05.2022 року 2,000,00 грн. Сторони визнають, що у разі невиконання Відповідачем грошового зобов`язання перед Позивачем на умовах визначених п.2 цієї Мирової угоди, Позивач має право на стягнення з Відповідача збитків у розмірі 55 820 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот двадцять) грн. 69 коп., витрати по сплаченому судовому збору 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., витрати на правову допомогу 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп..

Сторонами узгоджено, що залишок несплачених коштів від суми визначеної у графіку погашення, Відповідач має право сплатити достроково, за банківськими реквізитами вказаними вище.

Позивач підтверджує, що Відповідачем на виконання вищевказаної мирової угоди перераховано кошти в розмірі 2 000 грн. 00 коп. (а.с. 6-8).

26.04.2023 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прохацьким Русланом Олександровичем в межах ВП № 69271123 винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно якої виконавчий документ Ухвала про затвердження мирової угоди № 357/11281/19 2/357/937/20, виданий 22.01.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області повернуто стягувачу ОСОБА_1 на підставі п. 9 ч.1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 12).

Згідно довідки підтвердження відсутності коштів від 26 вересня 2023 року Вих. № 1129 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 підтверджує, що по справі № 357/11281/19 за позовною заявою ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування збитків в порядку регресу станом на 26.09.2023 на розрахунковий рахунок жодних зарахувань не надходило (а.с. 13).

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

За змістом ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.5 ст.11 та ч.2 ст.509 цього Кодексу у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, зобов`язання можуть виникати з рішення суду.

Крім цього, відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року (справа №758/1303/15-ц, провадження №14-68цс18) ст. 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. У цій статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом та статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, яке виникло за рішенням суду та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Отже, зобов`язання, яке виникло між сторонами по справі, виникло саме на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2020 року по справі №357/11281/19, яка набрала законної сили 07.02.2020 та за своїм характером є грошовим зобов`язанням, оскільки, полягає в тому, що ОСОБА_1 має право вимагати від ОСОБА_2 сплатити грошові кошти за невиконання грошового зобов`язання.

Тому, враховуючи ту обставину, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати грошових коштів розмір яких, визначений ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, у ОСОБА_1 виникло право на застосування наслідків такого порушення, зокрема у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми за період з 23.01.2020 року (наступного дня після винесення ухвали про затвердження мирової угоди) по 25.09.2023 року в розмірі 6152,00 грн.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для нарахування інфляційних втрат та 3% річних, саме з 23.01.2020 року, з наступного дня після винесення ухвали суду, оскільки зазначена ухвала суду лише 07 лютого 2020 року набрала законної сили.

Кількість днів прострочення за період з 07.02.2020 року по 25.09.2023 року складає 1327 дні, а отже, розмір трьох відсотків річних за вказаний період становить 6 084,08 грн., з розрахунку 55820,00 грн. х 3% х 1327 : 365, де 365 кількість днів на рік, 1327 кількість днів прострочення виконання.

Також, позивач просить стягнути із суми боргу інфляційні втрати за період з 23.01.2020 року по 25.09.2023 року в розмірі 28866,56 грн., разом з тим, суд не вбачає підстав для інфляційних втрат, саме 23.01.2020 року, з наступного дня після винесення ухвали суду, оскільки зазначена ухвала суду лише 07 лютого 2020 року набрала законної сили.

Суд, перевіривши проведений позивачем розрахунок інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України, приходить до висновку, що позов в частині стягнення інфляційних втрат підлягає до часткового задоволення, тому стягує з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за період з 07.02.2020 року по 25.09.2023 року у розмірі 28 098,45 грн.

Отже, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 28098,45 грн. та три відсотки річних в сумі 6 084,08 грн., що в загальному складає 34182,53 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави ч.1 ст. 137 ЦПК України.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ч.3 ст. 137 ЦПК України.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи ч.4 ст. 137 ЦПК України.

На підтвердження судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, представником позивача долучено до матеріалів справи: 1) Договір про надання правової допомоги № 30/01/19від 30 січня 2019 року, укладений між адвокатом Самойленко П.М. та ФОП ОСОБА_1 (а.с.17-18); 2) додаткову угоду № 142 від 17.08.2023 до Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019, згідно з п.1 якого сторони домовилися, що вартість правничої допомоги у даній цивільній справі становитиме за 2900,00 грн. (а.с.19-20); 3) акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019; 3) платіжну інструкцію № Р24АР24АD5045 від 17.08.2023 на суму 2900,00 грн. (а. с. 22).

Суд вважає, що витрати з надання правничої допомоги підтверджені, клопотання про їх зменшення стороною відповідача не подано, через що вказані витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Правова позиція Верховного Суду щодо стягнення витрат на надану професійну правничу допомогу, незалежно від того чи їх вже сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено викладена у постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19.

Тому враховуючи часткове задоволення позовних вимог суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 840,82 грн. та стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 2838,81 грн.

Керуючись ст. ст. 4,12, 76 81, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в сумі 28 098,45 грн. та три відсотки річних в сумі 6 084,08 грн., а всього в сумі 34182,53 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 840,82 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 2838,81 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 . Місце реєстрації. АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 . Місце реєстрації: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя М. М. Бебешко