Провадження № 2-др/686/53/24
УХВАЛА

про залишення заяви без розгляду

18 квітня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Ткаченко Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький заяву адвоката Марцоня В`ячеслава Борисовича в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу,

встановив:

28.03.2024 ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із заявою про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат, а саме: на професійну правничу допомогу у розмірі 7880 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 421,28 грн.

Представник ТзОВ «Дебт форс» подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, де зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

До аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 27 червня 2018 р. по справі №826/1216/16.

Належними та допустимими доказами понесення витрат на надання правової допомоги є договір про надання правової допомоги, акт здачі-приймання наданих послуг та копія квитанції до прибуткового касового ордера про сплату адвокату винагороди.

Така правова позиція викладена в Постанові Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 р. у справі №283/2065/14-ц.

Однак, відповідачем не було надіслано позивачу ні відзиву на позовну заяву, ні доказів понесених витрат на правничу допомогу.

У відповідності до ч. 9 ст. 83 ЩІК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи, суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, відповідачем так і не були надіслані в строки обумовлені ЦПК України на адресу позивача, неможливість подачі таких доказів не зазначено.

Підсумовуючи вищезазначене, докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу не можуть бути долучені до матеріалів справи та на підставі таких доказів не можуть стягуватись витрати на правничу допомогу з позивача в силу ч. 9 ст. 283 ЦПК України. Окрім того, заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 7 880,00 гри, є неспівмірними із складністю справи та із врахуванням того, що представник відповідача вводив суд в оману та зазначав, що відповідач кредитні кошти не отримувала, просить відмовити у стягненні судових витрат.

В судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином.

У відповідності до приписів ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріли справи, приходить до висновку, що заява підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.03.2024 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Дебт форс» заборгованість за кредитним договором №500953067 від 22 липня 2014 року в розмірі 5001 грн. 92 коп., три відсотки річних в сумі 579 грн. 00 коп., інфляційні втрати в сумі 1312 грн. 15 коп., судовий збір в розмірі 488 грн. 58 коп. В решті вимог відмовлено.

Представництво та захист відповідача ОСОБА_1 здійснював адвокат Марцонь В.Б., на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії ВХ № 1040176 від 07.06.2023, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 11.04.2019.

Згідно договору про надання юридичних послуг та правової (правничої) допомоги від 01.04.2019, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Марцонем В.Б., адвокат Марцонь В.Б. взяв на себе зобов`язання представляти інтереси ОСОБА_1 в якості представника, в т.ч. в судах всіх рівнів.

Умов щодо оплати послуг адвоката гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо вказаний договір не містить.

15.08.2023 року представник ОСОБА_2 подав клопотання до суду, де зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат : 536,80 грн. судовий збір та 5000грн. послуги адвоката.

25.09.2023, 09.11.2023, 05.12.2023, представник ОСОБА_2 подавав клопотання про суті справи, де просив стягнути з позивача судові витрати : 536,80 грн. судовий збір та 5000грн. послуги адвоката.

Звертаючись із заявою від 28.03.2024 про ухвалення додаткового рішення представник вказав, що при розгляді справи відповідач поніс судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 536,28 грн. за скасування заочного рішення та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вже після прийняття постанови у цій справі і після закінчення п`ятиденного строку, передбаченого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, представник відповідачки надав новий розрахунок понесених витрат на професійну правничу допомогу, який доповнив витратами на суму 7880 грн.

Отже представник відповідачки пропустив строк для подання доказів понесених витрат. При цьому у своєму клопотанні від 28 березня 2024 року представник відповідачки не просив поновити пропущений процесуальний строк та не вказав про поважність причин його пропуску.

Оскільки докази були надані представником ОСОБА_2 поза межами строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, заява про стягнення судових витрат підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_2 про стягнення судових витрат залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення ухвали суду: 18.04.2024.

Суддя: