Справа №:755/3017/23
Провадження №: 2-п/755/39/24
У Х В А Л А

"12" квітня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2023 у цивільній справі № 755/3017/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

17.07.2023 Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, яким позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 23.06.2021, а саме: основний борг в сумі 3 418 039,90 грн., пеню в сумі 4 869 775,76 грн., три відсотки річних в сумі 20 012,78 грн., проценти за користування коштами в сумі 133 953,46 грн. та судовий збір в сумі 13 420,00 грн, а всього 8 455 201 (вісім мільйонів чотириста п`ятдесят п`ять тисяч двісті одну) гривню 90 (дев`яносто) копійок.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.02.2024 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2023.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.04.2024 виправлено описки у судових рішеннях у цивільній справі №755/3017/23.

27.03.2024 до суду надійшла заява відповідача, за підписом представника ОСОБА_3 , про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2023 у справі №755/3017/23.

Обґрунтовуючи підстави для скасування заочного рішення суду представник відповідача посилався на те, що відповідач за зареєстрованим місцем проживання наразі не проживає, жодного разу не отримував від суду документи про призначення справи до розгляду та відкриття провадження у справі, судові повістки про призначення справи до розгляду у судовому засіданні. Зазначив, що посилання на те, що відповідач отримав копію позовної заяви з додатками, що підтверджується повідомленням про вручення поштового направлення є сумнівним, адже вказує на те, що жодних документів не отримував, свого підпису про вручення йому листа не ставив. Підпис наявний на повідомленні про вручення не належить відповідачу та не співпадає з його підписом на договорі позики. Окрім цього, позивачка навмисно не зазначила у своїй позовній заяві номер мобільного телефону відповідача, хоча він їй достеменно відомий. Таким чином, відповідач не знав та не міг знати про наявність та розгляд цієї цивільної справи, оскільки не отримував документи суду, а також не отримував SMS повідомлень, тому не міг подати до суду відзив та докази на спростування позиції позивачки. Заявляючи вимогу про стягнення пені, позивачка залишила поза увагою норми щодо спеціальної позовної давності. Крім цього, в межах розгляду даної цивільної справи існує необхідність у призначення експертизи, оскільки потрібні спеціальні знання для визначення суми грошових коштів, яка підлягає стягненню за договором.

01.04.2024 вказану заяву було передано в провадження судді Катющенко В.П. на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.04.2024 поновлено відповідачу строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2023, прийнято до розгляду заяву про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2023 та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заяву про перегляд заочного рішення підтримав, просив суд її задовольнити. Додатково пояснив суду, упродовж 23.12.2021 по 23.12.2022 діяла спеціальна позовна давність, відтак сплинув строк щодо стягнення неустойки, відтак суд мав відмовити у задоволенні вимог у цій частині. Зазначив, що відповідач не подав відзив, оскільки йому не було відомо про позов, а підпис, що міститься на а.с. 42 не належить позивачу. При цьому, зазначив, що в іншій частині позовних вимог відповідач не заперечує.

Позивач, ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань не подали.

При цьому, 09.04.2024 до суду від представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надійшла заява, у якій остання вказала про неможливість прибуття у судове засідання через зайнятість у іншому судовому процесі, однак просила суд розглянути заяву про перегляд заочного рішення за відсутності сторони позивача, а у задоволені заяви - відмовити.

Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.1 ст.287 ЦПК України).

Таким чином, суд, вислухавши пояснення представника заявника, оцінивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, доходить наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27.10.1993, заява №14448/88, § 33).

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, втім поштові повідомлення суду поверталися до суду із відмітками «за закінченням терміну зберігання». Разом з цим, у матеріалах даної цивільної справи суду міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового направлення ОСОБА_1 із відміткою поштового відділення «вкладено в абонентську скриньку», що свідчить про те, що останній міг у належний спосіб отримати судові документи.

Водночас, з`ясування поважності причин неявки відповідача в судове засідання та (або) не повідомлення ним про причини неявки, а також не подання відзиву на позовну заяву (заперечень на позов) з поважних причин не може бути безумовною підставою для скасування заочного рішення.

Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Як на підставу для скасування заочного рішення у справі від 17.07.2023 представник заявника ОСОБА_3 у заяві вказував, що під час розгляду справи ОСОБА_1 не був присутній, про розгляд справи не був повідомлений належним чином, що свідчить про його необізнаність із судовим процесом. Копію судового рішення від 17.07.2023 відповідач не отримував, а копія такого рішення була отримана представником відповідача 05.03.2024.

Втім, ані відповідач, ані його представник не подали до суду нових доказів, які б свідчили про те, що останній за зареєстрованим місцем проживання не перебував та був позбавлений можливості отримати вкладені в абонентську скриньку судові документи. Крім того, останні не подали до суду нових доказів на підставі яких суд встановив би наявність або відсутність обставин (фактів), та які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, та які б були підставою для скасування заочного рішення.

Крім того, не заслуговують на увагу суду доводи представника заявника - відповідача про те, що судом не було взято до уваги положення про спеціальну позовну давність у розрізі спірних правовідносин, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Пунктом 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Понад це, суд вважає за доцільне, звернути увагу відповідача та його представника на положення п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12.03.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Зважаючи на зазначені положення цивільного законодавства, суд у заочному рішенні від 17.07.2023 дійшов висновку про те, що правомірною є вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки (пені) на користь позивача пені у розмірі 4 869 775,76 грн, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання та складає: з 24.07.2021 до 23.08.2021 = 42 830,62 грн; 24.08.2021 до 23.09.2021 = 85 661,25 грн; 24.09.2021 до 23.10.2021 = 124 36,97 грн; 24.10.2021 до 23.11.2021 = 171 322,49 грн; 24.11.2021 до 23.12.2021 = 207 244,95 грн; 24.12.2021 до 23.02.2022 = 4 238 369,48 грн, яка була розрахована судом з 24.07.2021 (строк виконання зобов`язання - платежу за договором) до 23.02.2022 (введення в дію воєнного стану), тобто в межах встановленого Цивільним кодексом України однорічного строку позовної давності, з урахуванням дії положень пунктів 12, 18, 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, що свідчить про необґрунтованість доводів представника відповідача, на які останній посилається, як на підставу для перегляду заочного рішення.

Інших доводів для перегляду заочного рішення відповідачем та його представником до суду надано не було, як і не подано до суду нових належних та достатніх доказів, які б надавали змогу суду встановити інше.

У відповідності до ч. 3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Оскільки заявником не надано доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, що є обов`язковою умовою для скасування заочного рішення в порядку ст. 288 ЦПК України, та не наведено до суду обґрунтованих аргументів для його скасування, з урахування наведеного, суд доходить висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2023 у цивільній справі № 755/3017/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Згідно з ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 258-260, 287, 288, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2023 у цивільній справі № 755/3017/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Повний текст ухвали складено 19.04.2024.

Суддя: