УХВАЛА

25 січня 2024 року

м. Київ

справа № 369/6823/21

провадження № 61-969ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року у справі за позовом Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Гатненська сільська рада Фастівського району Київської області, Служба у справах дітей Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, про виселення із службового житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2024 року Міністерство юстиції України, через систему «Електронний суд», надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року в указаній справі з пропуском строку на касаційне оскарження.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що оскаржувану постанову апеляційного суду заявник отримав 19 грудня 2023 року. На підтвердження зазначеного надані відповідні докази.

Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такого, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Разом з тим, подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга містить посилання на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК.

Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, він повинен зазначити норму права, щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи, а також навести чіткі доводи висновкамсудів попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає їх неправильність.

Про необхідність формування єдиної правозастосовчої практики свідчить, зокрема, відсутність єдиного правового висновку Великої Палати Верховного Суду, наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному, велика кількість справ щодо вирішення подібних правовідносин, які перебувають на розгляді судів.

Формування Верховним Судом висновку має стосуватися спірних конкретних правовідносин, ураховуючи положення чинного законодавства та встановлені судами під час розгляду справи обставини.

Водночас, подана касаційна скарга не містить обґрунтування пункту 3 частини другої статті 389 України.

Саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 125 ЖК України у випадку звільнення особи відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», за відсутності у касаційній скарзі мотивованих аргументів неправильного застосування такої норми права та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Для усунення вказаних недоліків заявнику слід надати до суду нову редакцію касаційної скарги з врахуванням вимог цієї ухвали щодо повноти зазначення підстав касаційного оскарження та їх нормативно-правового обґрунтування.

Також, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, заявником сплачено судовий збір у меншому розмірі ніж визначено Законом України «Про судовий збір».

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

За змістом оскаржуваних судових рішень першої та апеляційної інстанцій, Міністерство юстиції України у травні 2021 року звернулося до суду з позовом із вимогами про виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зі службової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить Міністерству юстиції України, без надання іншого житла.

Отже, у цій справі позов містить чотири вимоги немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання юридичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру встановлюються у 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2021 року становив 2 270,00 грн (на момент подання позову).

Сума судового збору за подання позовної заяви за вимогами немайнового характеру, з якою звернулася у 2021 році юридична особа у цій справі, становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн).

За правилом частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Оскільки у справі сплата судового збору передбачена за пред`явлення чотирьох вимог немайнового характеру розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання такого позову, складав 9 080,00 грн (2 270,00 х 4), заявник оскаржує судові рішення повністю та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, тож за подання касаційної скарги підлягає сплаті судовий збір у розмірі 18 160,00 грн (9 080,00 х 200 %).

Вказане узгоджується із правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 758/5118/21 (провадження № 61-5554сво23).

За правилами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Тож остаточний розмір судового збору за подання касаційної скарги, яка направлена до Верховного Суду із застосуванням системи «Електронний суд», становить 14 528,00 грн (18 160,00 х 0, 8).

До касаційної скарги додано докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 4 540,00 грн.

Отже, заявнику необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 9 988,00 грн (14 528,00 - 4 540,00).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102,

, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору потрібно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Крім того, відповідно до частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Касаційна скарга була сформована в системі «Електронний суд», однак до суду надано доказ надсилання копії касаційної скарги лише ОСОБА_1 .

За таких підстав заявнику необхідно надати до суду докази надсилання листом з описом вкладення копії касаційної скарги іншим учасникам справи щодо яких відсутні відомості про їх реєстрацію у системі «Електронний суд».

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити Міністерству юстиції України строк на касаційне оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року.

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров