Справа №534/2123/21
Провадження №2/534/568/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Морозова В.Ю.

за участю секретаря судового засідання Діденко А.О.,

представника відповідача адвоката Олешка С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

Позивач КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за теплову енергію та гарячу воду в сумі 122 817 (сто двадцять дві тисячі вісімсот сімнадцять) грн 27 коп. та судові витрати у сумі 2 270 грн.

Позовні вимоги мотивує ти, що Комунальне виробниче підприємство «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» надає послуги з гарячої води та теплопостачання на умовах, визначених ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого опалення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005. Договір про надання послуг з споживачами укладався 08.11.2005 р., тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відповідачі користувались послугами централізованого опалення, оскільки квартира АДРЕСА_1 приєднана до системи централізованого опалення, тому у відповідності до ст. 1 ЗУ «Про комунальні послуги» є споживачами послуг, які їм надавались. Оплата за спожиту теплову енергію щомісячно згідно показань комерційного обліку, який встановлено на будинку АДРЕСА_2 в пропорційному відношенні до площі житла відповідачів. Оплата за гарячу воду нараховується за нормою 3,334 м 3 на одну особу.

Відповідачі послуги з централізованого опалення та гарячої води отримували в повному обсязі, але сплачували невчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на листопад 2021 року заборгованість з надання послуг централізованого опалення та гарячої води становить 113 850 грн 81 коп.

23.08.2022 року ухвалено заочне рішення, яким вищевказані позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

24.05.2023 року відповідачем ОСОБА_2 подано заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 14.06.2023 року заочне рішення скасовано, припинено примусове виконання рішення, а саме скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 71715953 від 04.05.2023 року. Призначено розгляд справи проводити за праввилами загального позовного провадження.

27.06.2023 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву.

Відзив головним чином мотивований тим, що як вбачається із позову, підставою для його пред`явлення стала нарахована позивачем заборгованість за теплову енергію та гарячу воду за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року. Відповідач звертаю увагу суду на ту обставину, що з 2010 року, коли йому виповнилось 13 років, і по теперішній час він фактично проживає разом зі своїм дідом по лінії батька, ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_3 . А до цього часу жив зі своїм батьком, після розлучення батьків у 2002 році.

Як вбачається, на разі матір живе за місцем своєї реєстрації вже з двома іншими дітьми, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які не є мені рідними братами по лінії матері.

Однак, відповідач не був та не є ні споживачем, ні членом сім`ї, так як фактично вже більше 20 років не проживаю за адресою матері, усім необхідним для життя його завжди забезпечував батько.

Крім того, у матері у свій час було право на зменшення розміру плати за комунальні послуги, але в установленому законом порядку вона, як відповідальний споживач, до Позивача не звернулась.

А тому вважає, що саме вона і повинна самостійно нести відповідальність за виникнення заборгованості за комунальні послуги.

Відповідач також не є власником квартири, за якою рахується вказана заборгованість.

04.07.2023 року представником позивача подано заперечення на відзив, в якому позивач просить позов задовольнити.

09.08.2023 року на адресу суду була направлена заява від відповідача ОСОБА_1 в якій остання прохала розгляд справи проводити без її участі.

26.09.2023 року представником відповідача адвокатом Олешко С.С. подано клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 26.09.2023 року клопотання задоволено та надано строк для надання документів позивачем до 15.11.2023 року.

13.11.2023 року представником відповідача на виконання вищевказаної ухвали надано документи не у повному обсязі, а лише покази теплового лічильника ж/б Героїв Дніпра 13, довідка про нарахування по о/р: 0 за період 10.2018-04.2021 інші витребувані документи відсутні.

У судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, дійшов наступних висновків.

Згідно з позовною заявою КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за теплову енергію та гарячу воду в сумі 122 817 (сто двадцять дві тисячі вісімсот сімнадцять) грн 27 коп. та судові витрати у сумі 2 270 грн.

Позовні вимоги мотивує ти, що Комунальне виробниче підприємство «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» надає послуги з гарячої води та теплопостачання на умовах, визначених ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого опалення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005. Договір про надання послуг з споживачами укладався 08.11.2005 р., тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відповідачі користувались послугами централізованого опалення, оскільки квартира АДРЕСА_1 приєднана до системи централізованого опалення, тому у відповідності до ст. 1 ЗУ «Про комунальні послуги» є споживачами послуг, які їм надавались. Оплата за спожиту теплову енергію щомісячно згідно показань комерційного обліку, який встановлено на будинку АДРЕСА_2 в пропорційному відношенні до площі житла відповідачів. Оплата за гарячу воду нараховується за нормою 3,334 м 3 на одну особу.

На підтвердження позовних вимог позивачем додано до позовної заяви договір про надання послуг від 08.11.2005 року, розрахунок боргу, 3% річних, інфляційних витрат, довідку про нарахування (а.с. 4-11), покази теплового лічильника ж/б Героїв Дніпра 13, довідка про нарахування по о/р: 0 за період 10.2018-04.2021 (а.с. 154-159).

Суд критично ставиться до неможливості позивачем надати суд витребувані первинні документи, на підставі яких були обраховані витрати теплової енергії на будинку (колонка 3 таблиці).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України на законодавчому рівні закріплені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Положеннями ст. 77, 79, 80, 81 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не збирає докази самостійно.

Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до актів від 10.05.2023 року про фактичне місце проживання/не проживання за певними адресами відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою АДРЕСА_4 . (а.с. 58).

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 . (а.с 59).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 28.10.2002 року. (а.с. 61).

Так згідно з даними довідки про нарахування за період з 11.2018-10.2021 вказані такі нарахування: 2018 рік : листопад 1 848,63 грн., грудень - 2 261,77 грн., всього 4 110,40 грн. при цьому розрахунок починається не із зазначених нарахувань за листопад, а з суми 58 570,55 грн., яка потім враховується при розрахунку заборгованості за пізніші періоди - по жовтень 2021 року, 2019 рік: січень 2 672,27 грн., лютий - 2 565,67 грн., березень - 2 406,28 грн., квітень - 1 983,56 грн., травень 1 377,46 грн., червень 413,24 грн., липень 0,00 грн., серпень 0,00 грн., вересень 742,93 грн., жовтень 1 118,39 грн., листопад 1 956,29 грн., грудень 1 960,48 грн., всього 17 196,57 грн.;2020 рік: січень 2 225,45 грн., лютий 2 080,22 грн., березень 1 754,22 грн., квітень 1 745,73 грн., травень 1 244,16 грн., червень 0,00 грн., липень 1 246,94 грн., серпень 1 288,59 грн., вересень 1 377,46 грн., жовтень 1 380,24 грн., листопад 2 132,16 грн., грудень 2 294,96 грн., всього 18 770,13 грн. 2021 рік: січень 2 674,79 грн., лютий 2 578,51 грн., березень 2 344,64 грн., квітень 1 872,18 грн., травень 1 377,46 грн., червень 0,00 грн., липень 2,78 грн., серпень 1 244,16 грн., вересень 1 377,46 грн., жовтень 1 377,46 грн., всього 14 846,66 грн.

Враховуючи вищевикладені розрахунки позивач намагається стягнути у два рази більшу суму , а саме 113 850,81 грн., від суми реальної заборгованості 58 570,55 грн.

Відповідно до судової практики Верховного Суду, зокрема у постановах (від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 тощо), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, де чітко вказується на необхідність дотримання судами принципів та стандартів доказування при дослідженні обставин справи.

Також, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 26.09.2018 року по справі №750/12850/16-ц та від 06.11.2019 у справі №642/2858/16 та інших, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. До предмета доказування у спорах щодо розрахунків між постачальниками та споживачами комунальних послуг належать обставини щодо надання та фактичного отримання таких послуг (постанова ВС від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц).

Крім того, надана Позивачем довідка щодо кількості зареєстрованих осіб, також була складена ним самим.

По-третє, з огляду також на наявність у здійснених розрахунків суттєвих неточностей, вважаю, що здійснити їх належну перевірку можливо лише за наявності відповідних первинних документів та даних.

Відповідно до ст. 84 ч.1 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Суд визнає вищевказану довідку про склад сім`ї (а.с. 17), як недопустимий доказ у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи підтвердження того факту, що представник позивача юрисконсульт Олена МИРГОРОДСЬКА є розпорядником персональних даних осіб, зареєстрованих у житлових приміщеннях в м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволені позову Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування позивача: Комунальне виробниче підприємство «Теплоенерго» м. Горішні Плавні», , юридична адреса: 39801, Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Молодіжна, 8.

Відомості, які суд не оголошує щодо учасників справи при проголошенні рішення суду:

Повне ім`я відповідача1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ;

Повне ім`я відповідача2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ