Справа № 445/108/24
Провадження № 2/445/398/24
УХВАЛА
про залишення позовної заяви без руху
19 лютого 2024 року суддя Золочівського районного суду Львівської області Сивак В. М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Дослідивши матеріали за поданою позовною заявою, вважаю за необхідне залишити позов без руху з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач по справі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Федеративної Республіки Німеччина.
Відповідно до ст. 60 ЗУ "Про міжнародне приватне право", правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Відповідно до п.7 ч.1 ст. 76 СК України, суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.
Оскільки, шлюб між сторонами (громадянкою України та громадянином Федеративної Республіки Німеччина) було зареєстровано на території України, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , то даний спір підлягає розгляду за законодавством України.
Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими частиною 1 статті 27, 28 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ст.28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.
Відповідно до ч.6 ст. 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Згідно відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, що надійшли на адресу суду 02.02.2024 року, відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території Львівської області не зареєстрований.
Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання особи є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Місцем перебування особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.
Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, застверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 р. громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.
Разом з тим, за цим позовом не можуть бути застосовані положення частини 1 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відомості про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання або перебування відповідача відсутні.
Системно-структурний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються, зокрема, за останнім відомим зареєстрованим його місцем перебування в розумінні положень статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, пред`являючи позов за останнім відомим зареєстрованим місцем перебування відповідача, позивач має надати належні та допустимі докази на підтвердження тієї обставини, що відповідач проживав строком менше шести місяців на рік на території певної адміністративно-територіальної одиниці, і що таке його місце перебування було зареєстровано в установленому законом порядку.
Проте, позивачка, вказуючи у позовній заяві фактичне місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , не наводить та не надає будь-яких доказів на підтвердження обставин, які відповідно до приписів частин 9 чи 10 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України, слугували б підставою для віднесення даної справи до територіальної юрисдикції Золочівського районного суду Львівської області за правилами альтернативної підсудності.
Також позовна заява не містить відомостей, які давали б підстави застосувати положення частини 2 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України.
Окреслені недоліки не дають можливості дійти висновку, що ця справа підсудна Золочівському районному суду Львівської області а відтак позивачкою не в повній мірі дотримано вимоги частин 2 і 5 частини 2 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України щодо обов`язкового зазначення зареєстрованого місця проживання чи перебування відповідача.
Відповідно до статті185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків
Таким чином, з огляду на вищезазначене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачці строку для усунення недоліків заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу - залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з моменту отримання копії ухвали суду.
У разі не виконання ухвали суду позов буде повернуто позивачу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя В. М.Сивак