Справа № 214/9376/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Ткаченка Андрія Володимировича від розгляду цивільної справи №214/9376/23 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Житлосервіс-КР» Тетера О.В. звернувся до суду з позовною заявою 28.11.2023, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 за період з листопада 2020 року до листопада 2023 року у розмірі 10 382 грн. 86 коп., інфляційні втрати - 242 грн. 47 коп., 3% річних - 66 грн. 04 коп.; стягнути з відповідача 2684 грн. 00 коп. судового збору.

Ухвалою суду від 19.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду суддею Ткаченком А.В. з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи призначено на 08.45 год. 24.01.2024.

12.01.2024 відповідач ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Ткаченку А.В. від розгляду вищезазначеної справи на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України. Відвід мотивований тим, що в рамках розгляду суддею Ткаченком А.В. як головою суду його неодноразових звернень, скарг на дії та бездіяльність працівників апарату суду з приводу втрати документів з матеріалів цивільної справи №214/1176/17, по відношенню до нього як учасника процесу та скаржника вже сформувалося упереджене ставлення, особиста неприязнь. На переконання відповідача, суддя Ткаченко А.В. як голова суду несумлінно поставився до виконання своїх службових обов`язків, не створив сприятливих умов для відповідального ставлення усіх працівників апарату суду до своїх службових обов`язків, які безвідповідально втрачають процесуальні документи з матеріалів справи і продовжують надалі працювати у суді. Вказані обставини однозначно викликають у відповідача абсолютну недовіру щодо виконання цим суддею завдань по здійсненню правосуддя. Відтак, ОСОБА_1 висловлює недовіру судді Ткаченку А.В. та заявляє йому відвід.

Як слідує зі ст.40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

12.01.2024 матеріали заяви ОСОБА_1 про відвід було передано на розгляд судді Ткаченку А.В., який розглядає справу.

Ухвалою суду від 15.01.2024 (головуючий суддя Ткаченко А.В.) визнано необґрунтованим заявлений відвід, та вирішення питання про відвід судді Ткаченка А.В. передано на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, визначеному у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

За результатами автоматизованого розподілу заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Ткаченку А.В. від 12.01.2024 передано на розгляд судді Євтушенку О.І. 18.01.2024, отримано 19.01.2024.

З урахуванням приписів ч.ч.7, 8 ст.40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження, оскільки заява про відвід надійшла поза межами судового засідання.

Оцінивши наведені відповідачем підстави для відводу головуючого судді Ткаченка А.В. від розгляду цивільної справи №214/9376/23, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявленого відводу, виходячи з такого.

Відповідно до ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст.37 ЦПК України.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Паунович проти Сербії» (справа №54574/07) зауважено, що інститут відводу судді визначає наявність суб`єктивного та об`єктивного критеріїв, наявність або відсутність яких повинна визначатись у кожному окремому випадку. За суб`єктивний критерій повинні братися до уваги особисті переконання і поведінка певного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість в конкретній справі. Об`єктивний критерій визначає, чи дотримався суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості. Щодо цього критерію, то необхідно встановити, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді. Мається на увазі, що при ухваленні рішення про те, чи є в конкретній справі законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно виправданим. У зв`язку з цим, слід мати на увазі, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну значимість або, іншими словами, «справедливість повинна не тільки вершитися, але має бути також очевидно, як вона вершиться».

Згідно зі ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п.1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Заявляючи відвід головуючому судді Ткаченку А.В., відповідач ОСОБА_1 посилався на наявність у нього обґрунтованого сумніву в неупередженості та об`єктивності судді Ткаченка А.В. при розгляді цивільної справи №214/9376/23 з огляду на незгоду з результатами розгляду суддею Ткаченком А.В. як головою суду поданих відповідачем звернень та скарг у 2020 році у рамках розгляду цивільної справи №214/1176/17 (головуючий - суддя Гринь Н.Г.), де ОСОБА_1 був учасником судового процесу.

Дослідженням матеріалів справи №214/9376/23 встановлено, що провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відкрито суддею Ткаченком А.В. 19.12.2023, перше судове засідання з розгляду справи призначене на 24.01.2024. До початку першого судового засідання відповідачем подано заяву про відвід головуючого судді. Таким чином, на момент заявлення відводу фактично розгляд справи суддею Ткаченком А.В. ще не розпочато, жодних дій, які б свідчили про його неупередженість чи необ`єктивність по відношенню до відповідача, не вчинено. До вирішення питання відкриття провадження у справі суддя Ткаченко А.В. діяв послідовно та у відповідності до вимог ЦПК України.

Суд звертає увагу відповідача, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Вирішальним при визнанні судді безстороннім та об`єктивним є те, чи можуть бути виправдані побоювання учасників справи щодо заангажованості певного судді, на чому акцентує увагу Європейський суд з прав людини у ряді рішень, зокрема, у справі «Білуха проти України», «Ветштайн проти Швейцарії».

Разом з тим, наявні у відповідача побоювання в упередженості та заангажованості судді Ткаченка А.В. під час розгляду цивільної справи за позовом ТОВ «Житлосервіс» на ґрунті його незгоди з діями судді як голови суду не мають під собою достатнього підґрунтя, оскільки виконання суддею адміністративно-розпорядчих повноважень жодним чином не пов`язане зі здійсненням цим же суддею правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом, при розгляді цивільної справи №214/9376/23.

Суд зауважує, що розгляд суддею Ткаченком А.В. як головою суду скарг, звернень учасників судового процесу, поданих ними поза межами розгляду справ, які знаходяться чи знаходились у провадженні інших суддів цього ж суду, не може свідчити про упередженість чи необ`єктивність судді Ткаченка А.В. під час розгляду справ, які перебувають у його провадженні, а відтак не може бути підставою для його відводу.

Приходячи до такого висновку, суд вважає, що адміністративно-розпорядчі повноваження голови місцевого суду, визначені ст.24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», покладають на останнього обов`язок по контролю за ефективністю діяльності апарату суду. У свою чергу, персональну відповідальність за належне організаційне забезпечення суду,суддів та судового процесу, несе керівник апарату суду, що слідує зі змісту ч.3 ст.155 ЗаконуУкраїни «Про судоустрій і статус суддів», а за здійснення правосуддя в конкретній справі - конкретний суддя, що слідує з розуміння ст.23 цього Закону та п.66 рішення Європейського суду у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007.

Враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що наведені ОСОБА_1 факти у заяві про відвід не породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судді, наявність прихильності або упередженості у судді Ткаченка А.В., а також, відсутність у нього достатніх гарантій, які б свідчили про існування легітимних сумнівів при здійсненні останнім правосуддя у цивільній справі №214/9376/23.

Отже, сторона у справі - відповідач ОСОБА_1 не підтвердив наявність підстав для відводу судді Ткаченка А.В., а фактично виходив з особистих переконань та суб`єктивної оцінки дій судді Ткаченка А.В. як голови суду по відношенню до іншої цивільної справи.

Інших обставин, визначених ст.ст.36, 37 ЦПК України, при розгляді заяви про відвід судом не встановлено і доказами не підтверджено.

Таким чином, за результатами співставлення наведених ОСОБА_1 обставин в заяві про відвід головуючого судді Ткаченка А.В. із встановленими обставинами, поза розумним сумнівом дають суду підстави для прийняття рішення про відмову у задоволення заяви відповідача.

Керуючись ст.ст.36, 37, 40, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Ткаченка Андрія Володимировича від розгляду цивільної справи №214/9376/23 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги- відмовити.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу складено та підписано 22.01.2024.

Суддя О.І. Євтушенко