Справа № 539/1105/22
Провадження № 2/539/26/2024
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2024 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретаря судового засідання Ануфрієвої Н.М.,
представника позивача адвоката Антіховича В.В.,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача адвоката Головань О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток майна, що знаходиться у спільній власності, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення часток майна, що знаходиться у спільній власності.
Позов обґрунтований тим, що 22.07.1978 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 .
За час проживання в шлюбі вони як подружжя набули права спільної сумісної власності на наступне майно:
1. житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 - право власності зареєстровано за ОСОБА_2 ;
3. автомобіль «ППМ МАХ 01 ТS», зареєстрований за ОСОБА_2 з 24.06.1998;
5. автомобіль «SKODA OCTAVIA A5», зареєстрований за ОСОБА_2 з 16.10.2010;
6. автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», зареєстрований за ОСОБА_2 з 18.09.2013;
7. автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT», зареєстрований за ОСОБА_2 з 23.09.2017;
8. автомобіль «SKODA OCTAVIA» зареєстрований за ОСОБА_2 з 13.05.2021.
22.08.2022 відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розірвання шлюбу в якій зазначив, що вони живуть окремим життям та своїми власними інтересами з травня 2020 року, тобто сім`я фактично припинила своє існування.
Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 27.10.2022 шлюб між ними розірвано.

Проте, відчуження майна а саме: автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» та автомобіля «SKODA OCTAVIA» відбулося без згоди та участі іншої сторони шлюбних відносин, тобто її ОСОБА_1 .

Про факт відчуження спільного майна однією із сторін шлюбу, їй стало відомо вже під час судового розгляду, шляхом отримання відомостей на вимогу суду.

Оскільки автомобілі «ВАЗ 21104» та «SKODA OCTAVIA A5» відчужені хоч і без згоди та відома позивача, але задовго до припинення сім`ї, це майно не береться нею в розрахунок при поділі спільного сумісного майна подружжя.

Відповідно до висновків про вартість майна ціна автомобілів становить:

«ППМ МАХ 01 ТS» - 18 842 грн ;

«VOLKSWAGEN TRANSPORTER» - 361 801грн;

«VOLKSWAGEN PASSAT» - 389 600 грн;

«SKODA OCTAVIA» - 240 724 грн.

Вищевказані транспортні засоби були протиправно відчужені відповідачем без відома та згоди позивача та реально не можуть (за їх фактичної відсутності) бути розділені між сторонами.

Загальна сума вартості відчужених без згоди позивача транспортних засобів складає 1 010 967 грн., вартість будинку та земельної ділянки під будинком, що розташовані за адресо АДРЕСА_1 , що знаходяться в спільній сумісній власності подружжя, відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості №201-05819427 від 21.04.2023 року складає 515 654 грн 19 коп.

Згоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, між ними не досягнуто, відповідач відмовив в добровільному поділі майна.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.06.2022 відкрито провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Антіхович В.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні, викладеним в заяві про збільшення позовних вимог. Позивач, не заперечуючи тієї обставини, що іншого житла відповідач не має, наполягала на вимозі визнання за нею права особистої приватної власності на житловий будинок.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Головань О.І. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача пояснила, що заявлена позивачем вартість транспортних засобів не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи містяться дані про ціну, за яку вони були відчужені, і саме ця вартість повинна враховуватися. Крім того, автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT» був відчужений на користь спільного сина сторін ОСОБА_3 , а автомобіль «SKODA OCTAVIA» хоча і був придбаний в шлюбі, але коли вже фактично подружжя не вело спільного господарства і за кошти їх спільного сина, оскільки транспортний засіб був придбаний 13.05.2021 ОСОБА_2 формально, а 19.05.2021 був переоформлений на невістку ОСОБА_4 . Щодо визнання за позивачем права особистої приватної власності на будинок зауважила, що відповідач не має у власності будь-якого іншого житла, а тому дане майно підлягає поділу в різних частках між подружжям.

Свідок ОСОБА_3 , який є сином сторін по справі, допитаний в судовому засіданні, пояснив, що автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» на момент його продажу мав пробіг понад 900 000 км., двигун був у неробочому стані, автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT» був у ДТП, ліва сторона побита. Автомобіль «SKODA OCTAVIA» придбавався за частину його коштів, інша частина коштів була його дружини, яку вона отримала від продажу автомобіля ВАЗ 10 моделі. Автомобіль був придбаний за кордоном, оформлювали на батька, а через декілька днів перереєстрували на дружину.

Суд, заслухавши учасників справи, допитавши свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що з 22 липня 1978 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 22.07.1978 (а.с.8).

Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 27.10.2022 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Сторонами по справі не заперечувалася та обставина, що ними фактично припинені шлюбні відносини з травня 2020 року, як і зазначено ОСОБА_2 в позовній заяві про розірвання шлюбу.

15.01.1980 року, тобто під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбу, згідно Договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Лубенської державної нотаріальної контори Галич Н.М., ОСОБА_2 купив жилий будинок з надвірними господарчими побудовами АДРЕСА_2 , що розташований на приватизованій земельній ділянці, яка передана ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром 0,0701 га, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.06.2021 (а.с. 9-10, 14). Даний жилий будинок в цілому зареєстрований в КП Лубенське МБТІ» за ОСОБА_2 в реєстровій книзі №25 за реєстровим №4078 21.01.1980 р. (а.с.9-10, 11-16).

Також сторонами за час шлюбу набуте рухоме майно, а саме:

- причіп «ППМ МАХ 01 ТS», зареєстрований за ОСОБА_2 з 24.06.1998;

- автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT», був зареєстрований з ОСОБА_2 з 23.09.2017, перереєстрований на нового власника з 10.02.2022;

- автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», був зареєстрований за ОСОБА_2 з 18.09.2013 та перереєстрований на нового власника 02.12.2021.

Крім того, 13.05.2021 між ТОВ «Вест Стандарт ЮА» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 06/3500, згідно якого ОСОБА_2 набув права власності на транспортний засіб «SKODA OCTAVIA», 2008 року випуску.

19.05.2021 вищевказаний транспортний засіб був перереєстрований на нового власника ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу 8048/2021/2587663.

Суд дійшов висновку, що транспортний засіб «SKODA OCTAVIA» не може бути віднесений до спільного майна подружжя, оскільки хоча і був придбаний під час зареєстрованого шлюбу, проте після припинення шлюбних відносин, яке сталося в травні 2020 року, що не заперечувалось сторонами по справі.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, четверта статті 65 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Судом встановлено, що відповідач не має у власності іншого житла окрім будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а тому позовна вимога про визнання особистої приватної власності на вказаний будинок за позивачем є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Враховуючи засади рівності часток подружжя, суд вважає за необхідне визнати за сторонами по справі право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:094:0007, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0701 га, за кожним.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні.

При розгляді справи встановлено, що відповідач здійснив відчуження транспортних засобів «VOLKSWAGEN PASSAT» та «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», які було спільною сумісною власністю подружжя, без згоди ОСОБА_1 , а тому позивач має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

Суд не погоджується з доводами відповідача щодо необхідності врахування вартості транспортних засобів, яка зазначена в договорах купівлі-продажу, оскільки у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/117-24/824-АВ від 20.02.2024 ринкова вартість автомобіля марки «Volkswagen Transporter» 2010 р.в. на момент продажу на 02.12.2021 без проведення технічного огляду, згідно наданих матеріалів, становить 246 780 грн.00 коп. Ринкова вартість автомобіля марки «Volkswagen Passat» 2012 р.н., на момент продажу на 30.11.2021 без проведення технічного огляду, згідно наданих матеріалів, становить 274 644 грн. 00 коп.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 має відшкодувати ОСОБА_1 1/2 частину вартості транспортних засобів, визначеної у відповідності до висновку експерта, що буде справедливою сатисфакцією у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні.

Також підлягає задоволенню вимога ОСОБА_1 про стягнення з відповідача компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб причіп «ППМ МАХ 01 ТS», вартість якого складає 18842 грн.

Таким чином з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 270 133 грн. ((246780/2)+(274644/2)+(18842/2)).

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмір 4509,20 грн.

Керуючись ст.ст. 4-13, 76-81, 89, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток майна, що знаходиться у спільній власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:094:0007, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0701 га.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:094:0007, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0701 га.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб ППМ «МАХ 01 TS», причіп легковий, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину вартості автомобіля ППМ «МАХ 01 ТS» в розмірі 9 421 гривня та грошову компенсацію половини дійсної ринкової вартості транспортних засобів «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», «VOLKSWAGEN PASSAT» в розмірі 260 712 гривень, а всього стягнути 270 133 (двісті сімдесят тисяч сто тридцять три) гривні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4509 (чотири тисячі п`ятсот дев`ять) гривень 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Текст судового рішення складено та підписано 04 квітня 2024 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду О.С. Алтухова