Справа № 175/2633/23
Провадження № 2/175/704/23
"07" лютого 2024 р. смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Вербицької К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватний виконавець Макушев Євгеній Петрович, приватний виконавець Русецька Оксана Олександрівна, про скасування арешту майна,
Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.06.2023 року позовну заяву залишено без руху із наданням позивачеві строку на усунення її недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали.
27.06.2023 року через канцелярію суду представник позивача подав заяву з додатками про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.06.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02.11.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.
07.02.2024 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог.
Ухвалою районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2024 року залишено без розгляду позовні вимоги про визнання права власності на садовий будинок та земельну ділянку.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги в частині скасування арештів майна просив задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Представник третьої особи засобами електронного зв`язку надіслала на адресу суду письмові пояснення, щодо задоволення спору поклалася на розсуд суду.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 року постановлено провести заочний розгляд справи.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
11.11.2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 11.11.2010 року та зареєстрований у реєстрі за № 1865, відповідно до якого ОСОБА_1 придбала садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Державна реєстрація вищевказаного договору як правочину відбулася 11.11.2010 року за № 4203236, про що свідчить витяг з Державного реєстру правочинів № 9235129 від 11.11.2010 року.
24.05.2023 року ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Рохман Л.А. з заявою про державну реєстрацію права власності на вищевказані об`єкти нерухомого майна.
26.05.2023 року рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій за № 67765847 їй було відмовлено в проведенні реєстраційних дій на підставі наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.05.2023 року№332151679, на майно ОСОБА_2 , зокрема, накладено арешти, а саме: постановою старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Павлюк О.М. про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту від 15.03.2011 року у виконавчому провадженні № 25099637, номер запису про обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - № 12598072 від 08.06.2012 року; постановою старшого державного виконавця Кіровського ВДВС міста Дніпра Арутюняна Ернеста Бабкеновича про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 24.05.2016 року у виконавчому провадженні № 51196845; номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав - № 14627993 від 24.05.2016 року; постановою старшого державного виконавця Кіровського ВДВС міста Дніпра Арутюняна Ернеста Бабкеновича про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 24.05.2016 року у виконавчому провадженні № 51196845; номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав - № 15027558 від 17.06.2016 року; постановою приватного виконавця Макушева Євгенія Петровича про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 31.07.20 рокуу виконавчому провадженні № 62698402; номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав - № 39520552 від 03.12.2020 року; постановою приватного виконавця Русецької Оксани Олександрівни про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 28.02.23 року у виконавчому провадженні № 71105840; номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав - № 50088979 від 28.04.2023 року; постановою приватного виконавця Русецької Оксани Олександрівни про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 02.05.23 року у виконавчому провадженні № 71105840; номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав - № 50223074 від 10.05.2023 року.
Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливого суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, відповідно до ст. 13 Конвенції повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
При цьому відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачкою одразу внесені не були.
Після звернення позивачки з заявою від 25.05.2023 року до державного реєстратора, рішенням від 26.05.2023 року за № 67765847 їй було відмовлено в проведенні реєстраційних дій на набуте майно, у зв`язку з тим, що на вищевказані об`єкти нерухомої власності були накладені арешти як на майно боржника ОСОБА_2 .
Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд доходить висновку, що арешти, накладені на садовий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 підлягають скасуванню, оскільки на момент винесення вищенаведених постанов, власником майна був вже не боржник ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 . На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 6441 грн 60 коп.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-289, 354 ЦПК України,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватний виконавець Макушев Євгеній Петрович, приватний виконавець Русецька Оксана Олександрівна задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 6441 (шість тисяч чотириста сорок одна) грн 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т. С. Журавель