Справа № 502/94/24
22 квітня 2024 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
головуючого - судді Масленикова О.А.,
секретаря судового засідання - Скрипкіної А.Ю.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом
третя особа: Товарна біржа «Українська»,
визнання договору купівлі - продажу житлового будинку дійсним
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Товарна біржа «Українська», про визнання договору купівлі - продажу житлового будинку дійсним.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.07.2000 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в подальшому «Продавці» з одного боку та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в подальшому «Покупці», з іншого боку, придбали об`єкт нерухомого майна з господарськими будівлями та надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991, вказаний договір зареєстрований на Товарній біржі «Українська» за реєстраційним номером № 118560. Окрім того, право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках, на підставі вищевказаного договору, зареєстровано Кілійським районним бюро технічної інвентаризації 19.09.2000 року за реєстровим № 9548, 46 стр. 46 реєстр.
Згідно виписки з рішення Кілійської міської ради № 286-XXIV-12 від 09.10.2003 року, передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, згідно поданих заяв - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та надвірними спорудами, складеного Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації», виготовленого 15.05.2023 року вбачається, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: «А1» - житлового будинку, літ. «Е1» - комора, літ. «Ж» - топочна, літ. «З» - кухня, літ. «И1» - літня кухня, літ. «К» - навіс, літ. «Л» - гараж, літ. «М» - убиральня, літ. «Н1» - сарай, літ. «О1» - комора, літ. «П1» - сарай, літ. «Р» - сарай, № 1-8, І - надвірні споруди.
На даний час фактично вказаним нерухомим майном неможливо розпоряджатися, оскільки, відповідно до частини четвертої статті 334 Цивільного кодексу України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Позивачами проведено реконструкцію вказаного будинку та подано відповідно документи до реєстраційної служби, де було встановлено, що право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим позивачам рекомендовано звернутися до суду.
Зважаючи на вищевказане, представник позивачі просили суд:
-визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 118560 від 05.07.2000 року, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з одного боку та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 зареєстрований 05.07.2000 року на Товарній біржі «Українська» за реєстраційним номером № 118560.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Відповідач ОСОБА_3 повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав.
Відповідач ОСОБА_4 повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України , повторно в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за її відсутності суду не надав.
Представник третьої особи Товарної біржі «Українська» в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмових клопотань не надав.
На підставі письмових заяв позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України.
Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно договору купівлі - продажу нерухомого майна від 05.07.2000 року, зареєстрованого товарною біржею «Українська» встановлено, що 05.07.2000 року між ОСОБА_3 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 01.03.1996 року, ОСОБА_4 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 27.10.1997 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області в подальшому «Продавці» з одного боку та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в подальшому «Покупці», з іншого боку, придбано об`єкт нерухомого майна з господарськими будівлями та надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991, вказаний договір зареєстрований на Товарній біржі «Українська» за реєстраційним номером № 118560, /а. с. 10/.
Згідно виписки з рішення Кілійської міської ради № 286-XXIV-12 від 09.10.2003 року, передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, згідно поданих заяв - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині за адресою: АДРЕСА_1 , /а. с. 11/.
Згідно повідомлення Комунального підприємства Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» за вих. № 272 від 02.04.2024 року вбачається, що по даним реєстрації на паперових носіях Кілійського КП КМР «БТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по 1/2 частині за кожним, на підставі договору купівлі - продажу, зареєстрованого товарною біржею «Українська» 05.07.2000 року реєстровий № 118560, про що свідчить запис в реєстровій книзі 46, стор 46, реєстр. № 9548.
Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та надвірними спорудами, складеного 15.05.2023 року Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» вбачається, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: «А1» - житлового будинку, літ. «Е1» - комора, літ. «Ж» - топочна, літ. «З» - кухня, літ. «И1» - літня кухня, літ. «К» - навіс, літ. «Л» - гараж, літ. «М» - убиральня, літ. «Н1» - сарай, літ. «О1» - комора, літ. «П1» - сарай, літ. «Р» - сарай, № 1-8, І - надвірні споруди, /а. с. 8-9/.
При вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.
У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Оскільки договір купівлі-продажу сторонами було укладено у 1999 році, суд застосовує відповідні положення Цивільного кодексу УРСР, що діяли на момент укладення договору.
Положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.
Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Статтею 48 ЦК УРСР передбачено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.
По недійсній угоді кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах. Якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.
У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 27 цього Кодексу).
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
На дату укладання договору купівлі-продажу, товарні біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на ст. ст. 3, 15, 17 Закону України «Про товарні біржі».
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Як зазначено в п. 1.5 Розділу 1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 № 121, яка була чинною на час укладення сторонами відповідного договору купівлі-продажу та яка визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні, - державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації.
Відповідно до п. 9 Додатку 1 до вказаної Інструкції, - договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею, віднесено до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна.
Оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності позивачів на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлового політики України від 09.06.98 № 121, суд приходить до висновку, що позивачі на законних підставах набули право власності на придбане майно і не взмозі розпоряджатися ним на власний розсуд з причин, що не залежать від них, в зв`язку з чим вважає, що право власності позивачів підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а тому задовольняє позов.
Керуючись 12, 81, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР, Законом України «Про товарну біржу», ст. ст. 16, 328 ЦК України, суд -
Позов - задовольнити.
Визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 118560 від 05.07.2000 року, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з одного боку та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований 05.07.2000 року на Товарній біржі «Українська» за реєстраційним номером № 118560.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников