ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-2893/09 Номер провадження 22-ц/814/1609/24Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

за участю секретаря судового засідання Сальної Н.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2009 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс») до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

УСТАНОВИВ:

коротко змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У травні 2009 року ВАТ «Сведбанк» в особі Полтавського ВАТ «Сведбанк» (правонаступником ВАТ «Сведбанк» є ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є АТ «Сведбанк») (далі Банк, позивач) в особі уповноваженого представника звернувся до Київського районного суду м. Полтави із позовом до відповідачів ОСОБА_4 (наразі Шульга), ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 1601/0408/71-047 від 09.04.2008 у загальній сумі 45 527,59 доларів США, з якої: 41 420 доларів США сума боргу за кредитом, 3 768 доларів США відсотки за кредитом, 338 доларів США пеня за порушення строків повернення кредиту, а також прохали стягнути судові витрати.

Відповідно до збільшених позовних вимог (а.с. 45) представник позивача прохав стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ «Сведбанк» 41 420 доларів США - суми боргу за кредитом, 5 767,76 доларів США - відсотків за користування кредитом, 3 989,40 доларів США - пені за порушення строків повернення кредиту, а всього 51 177 доларів США, а також витрати по справі у розмірі 1 700 грн судового збору та 250 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи.

В обґрунтування позову зазначено, що 09 квітня 2008 року між Банком та відповідачем ОСОБА_4 (наразі - Шульга) (Позичальник) був укладений кредитний договір № 1601/0408/71-047, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 42 000 доларів США під 12,5% річних за користування кредитом та терміном користування кредитними коштами по 09 квітня 2038 року відповідно до Графіку.

В забезпечення виконання Позичальником умов кредитного договору 09.04.2008 між Банком та ОСОБА_4 (Іпотекодавець) був укладений іпотечний договір, відповідно до якого Іпотекодавець передала Банку належну їй на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, в забезпечення виконання Позичальником умов кредитного договору між Банком та ОСОБА_3 (Поручитель) було укладено договір поруки № 1601/0408/71-047-Р-1 від 09.04.2008, відповідно до якого останній поручився відповідати за виконання Позичальником свого зобов`язання щодо повернення кредиту сумі 42 000 доларів США строком до 09.04.2038 з процентною ставкою 12,5% річних.

Банк свої обов`язки виконав - надав готівкові кошти через касу банку, що підтверджується заявою на вдачу готівки № 1 від 09.04.2008, із якої видно, що 09.04.2008 грошові кошти в сумі 42 000 долара США надані ОСОБА_4 через касу банку.

У зв`язку з неналежним виконанням Позичальником зобов`язання за кредитним договором, а саме систематичним порушенням графіку повернення кредиту, відповідно до підпункту 3.8 Кредитно го договору Банк має право вимагати дострокове повернення кредиту.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2009 року (а.с. 59) з урахування виправлення описки (ухвала Київського районного суду м. Полтави від 02.08.2010, а.с. 75) стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» заборгованість по кредиту, яка складається з: 41 420 доларів США суми боргу за кредитом; 5 767,76 доларів США відсотків за користування кредитом, 3 989,40 доларів США пені за порушення строків повернення кредиту, а всього 51 177,16 доларів США - солідарно, а також 1 700 грн судового збору, 250 грн витрат на ІТЗ судового розгляду справи, а всього 1 950 грн солідарно.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29.12.2023 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2009 року залишено без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2009 року оскаржено відповідачкою ОСОБА_2 в апеляційному порядку.

коротко змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохала скасувати заочне рішення, а справу направити за підсудністю до Октябрського районного суду м. Полтави, а вразі відмови у задоволенні даної вимоги змінити судове рішення в частині розміру стягнутих коштів з 51 177 доларів США на 45 527,59 доларів США.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме справу розглянуто з порушенням правил підсудності, Відповідачі не зареєстровані на території Київського району міста Полтави, та без належного повідомлення її про розгляд справи, оскільки матеріали справи не містять доказів належного вручення відповідачам повісток. Суд направляв повістки не за місцем її реєстрації та проживання (Чорнухінський р-н, Полтавська обл, с. Ковалі), а за іншою адресою, що позбавило її права на участь у розгляді справи.

Також вказувала, що суд невірно встановив обставини про отримання нею кредиту у сумі 42 000 доларів США.

Зазначала, що вона дійсно уклала кредитний договір з Банком із цільовим призначенням для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , однак Банк надав сфальсифікований ордер про видачу готівки № 1 (а.с. 20), в якому зазначено, що вона отримала 42 000 доларів США, в якому відсутній її підпис. В матеріалах справи мається копія договору купівлі-продажу (а.с. 17), в якому чітко зазначено (пункт 3), що вона розрахувалася із продавцем в приміщенні банку в день укладення даного договору і сума, яка підлягає сплаті, становить 212 000,00 грн, оскільки продавці житлової нерухомості в останній момент забажали отримати саме гривні у тому працівником банку було перероблено та фактично сфальсифіковано пакет документів для оформлення кредиту саме в гривнях так і в доларах США, тому фактично було підписано кредитний договір як в гривнях, так і в доларах США, який фактично не був знищений, як їй обіцяли працівники банку. Таким чином, у розпорядженні позивача є видатковий касовий ордер саме на суму 212 000,00 грн, який він приховав від суду. З даного приводу на підставі її заяви було розпочате розслідування. По відношенню до неї 10.03.2015 Октябрським районним судом м. Полтави було винесено рішення у кримінальній справі № 554/2408/15-К, а по відношенню до працівника банку справу було виведено в окреме провадження у зв`язку із його переховуванням та оголошенням у розшук; подальша інформація їй невідома.

В неї відсутня можливість надати докази отримання нею кредиту у гривнях та, відповідно, фальсифікації документів зі сторони Банку.

Також вказувала, що суд першої інстанції прийняв від банку заяву про збільшення позовних вимог, яка не підписана, що є порушенням норм ч. 3 ст. 119 ЦПК України в редакції, яка діяла станом на час розгляду справи.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

щодо процесуальної можливості розгляду справи апеляційним судом за відсутності учасників справи, що у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони у справі, будучи належним чином повідомлені судом про апеляційний перегляд справи, у судове засідання не з`явились.

26.03.2024 до апеляційного суду за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» від представника ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі «ТОВ «ФК «Вектор Плюс») ОСОБА_5 , як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», надійшла заява про розгляд справи без участі ТОВ «ФК «Вектор».

09.04.2024 до апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, відповідно до якого остання прохала змінити позивача у справі, ПАТ «Сведбанк», на правонаступника ТОВ «ФК «Вектор Плюс», визнати причину її неявки у судове засідання поважною (за станом здоров`я) та розглянути дане клопотання за її відсутності.

Щодо заміни позивача на правонаступника, апеляційний суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 123-131 143), представник ПАТ «Сведбанк» звернувся до місцевого суду із заявою про заміну сторони позивача правонаступником, посилаючись на те, що 28.11.2012 ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відповідно до Договору факторингу № 15 своє право вимоги, у тому числі до боржника ОСОБА_4 за кредитним договором № 1601/0408/71-047 від 09.04.2008.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 31.05.2013 заяву ПАТ «Сведбанк» представника ПАТ «Сведбанк», замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 2-2893/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, а саме замінено стягувача ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду. Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Відтак заміна у разі вибуття сторони виконавчого провадження правонаступником (стаття 334 ГПК України) має відбуватись з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи (стаття 52 ГПК України). Відповідний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 листопада 2020 року у справі № 916/16/17 (пункт 73), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20, пункти 6.13, 6.14).

Враховуючи наявність ухвали Київського районного суду м. Полтави від 31.05.2013 про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, що є чинною і не втрачає свою чинність у разі перегляду справи апеляційним судом, ТОВ «ФК «Вектор Плюс», як правонаступник стягувача у виконавчому провадженні, набув всіх прав та обов`язків учасника даної справи (сторони позивача).

Враховуючи викладене, клопотання ОСОБА_1 про зміну позивача у справі, ПАТ «Сведбанк», на правонаступника, ТОВ «ФК «Вектор Плюс», є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутності всіх учасників справи, які у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини; доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Судом першої інстанції установлено, що 09 квітня 2008 року з відповідачем ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 1601/0408/71-047, відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 42 000 доларів США, з терміном користування кредитними коштами по 09 квітня 2038 року. ОСОБА_4 отримала вказані кошти готівкою, що підтверджується заявою про видачу готівки № 1 від 09.04.2008.

У відповідності до вимог ст. 553 ЦК України та з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором банк уклав договір поруки з відповідачем, ОСОБА_3 . Відповідно до п. 2 договору поруки, поручитель, відповідач по справі ОСОБА_3 , на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед позивачем відповідати по зобов`язаннях позичальника, які виникають з умов кредитного договору в солідарному порядку.

Місцевий суд, встановив, що позичальник не виконує зобов`язання по кредитному договору, дійшов висновку про стягнення боргу по кредитному договору з відповідачів у солідарному порядку.

У зв`язку із невиконанням умов договору відповідачем ОСОБА_4 утворився борг по кредитному договору, який складається з: 41 420 доларів США - суми боргу за кредитом, 5 767,76 доларів США - відсотків за користування кредитом, 3 989,40 доларів США - пені за порушення строків повернення кредиту, а всього 51 177 доларів США, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Окрім того, підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача у солідарному порядку витрати: судовий збір у сумі 1 700 грн та 250 грн витрат на ІТЗ судового розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Щодо доводів апеляційної скарги про неналежне повідомлення судом про розгляд справи та порушення підсудності розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2009 ВАТ «Сведбанк» в особі Полтавського ВАТ «Сведбанк» (місцезнаходження: 36039, м. Полтава, вул. Ватутіна, 2) звернувся до Київського районного суду м. Полтави, зазначивши у позові наступна дані про адреси відповідачів:

ОСОБА_6 : місце реєстрації: 37131, Полтавська обл, Чорнухінський р-н, с. Ковалі; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 : місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

В позовній заяві позивачем обґрунтовано, що позовна заява подається до суду за правилами підсудності, визначеними п. 7 ст. 110 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на час подачі позову).

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01.06.2009 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено попереднє судове засідання на 16.07.2009. (а.с. 33)

Судова повістка про виклик ОСОБА_4 у судове засідання 16.07.2009 отримана представником позивача для передачі адресату; докази вручення в матеріалах справи відсутні. (а.с. 34)

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16.07.2009 закінчено підготовку справи до розгляду, судове засідання у справі призначено на 09.10.2009. (а.с. 37)

Судова повістка про виклик ОСОБА_4 у судове засідання 09.10.2009 отримана представником позивача для передачі адресату; до суду повернувся конверт без вручення адресату за адресою: АДРЕСА_1 , за закінченням терміну зберігання. (а.с. 43, 44)

09.10.2009 слухання справи відкладено на 21.12.2009. (а.с. 48)

Судова повістка про виклик ОСОБА_4 у судове засідання 21.12.2009 з додатком до неї копії заяви про збільшення позовних вимог, отримана представником позивача для передачі адресату. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що наявне в матеріалах справи (а.с. 57) поштове відправлення за адресою: АДРЕСА_1 , вручена адресату 20.10.2009 (а.с. 51, 57). У судовому засіданні 21.12.2009 проголошено заочне рішення у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про неналежне повідомлення її про дату, час і місце розгляду справи не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, а саме вказаним вище рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки у судове засідання 21.12.2009 та копії заяви про збільшення позовних вимог).

У суду відсутні підстави не приймати вказане поштове повідомлення (без позначки «судова повістка»), як належний доказ вручення поштового виправлення відповідачці, на якому стоїть дата вручення 20.10.2009, написане прізвище « ОСОБА_7 » у графі отримувача та наявний підпис представника відділення поштового зв`язку «Укрпошта». Таке повідомлення оформлене у відповідності до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (у редакції, що діяла станом на час вручення поштового відправлення).

Напис про одержання поштового відправлення учасником справи, в якому зазначене його прізвище, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Однак, таку презумпцію може бути поставлено під сумнів і спростовано. Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у пункті 55 постанови Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 222/1402/16-а.

Жодних доводів і заперечень з приводу отримання ОСОБА_6 вказаного поштового відправлення апеляційна скарга не містить.

Сам факт направлення судової кореспонденції не за місцем реєстрації ОСОБА_6 (село Ковалі Чорнухінського р-ну, Полтавської області), не спростовує факт вручення їй поштового відправлення за адресою АДРЕСА_1 , оскільки за вказаною адресою нею придбана житлова нерухомість за договором купівлі-продажу від 09.04.2008 (а.с. 17), що була передана в іпотеку Банку у спірних правовідносинах. Реєстрація ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 тільки з 28.12.2012, беззаперечно не спростовує, що вона там не проживала і могла отримати 20.10.2009 вказане рекомендоване поштове відправлення.

Таким чином, ОСОБА_6 будучи належним чином та своєчасно повідомлена про розгляд справи місцевим судом 21.12.2009, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомляла, жодних заяв від останньої у судове засідання 21.12.2009 до місцевого суду не надходило, у тому числі, і заперечень щодо прийняття Київським районним судом м. Полтави вказаної справи до розгляду з порушенням правил територіальної підсудності та не заявляла про передачу справи до належного суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі станом на час подачі Банком до суду вказаного позову не були зареєстровані за адресами, що відповідають територіальній підсудності Київського районного суду м. Полтави, знайшли своє підтвердження, однак, це не свідчить про розгляд справи судом з порушенням правил підсудності.

Норми ЦПК України, що діяли станом на час звернення позивача до суду - травень 2009 року, визначали загальні правила підсудності справ за місцем проживання фізичної особи відповідача (стаття 109 ЦПК України), а також правила альтернативної підсудності (за вибором позивача), а саме п. 7 ч. 7 статті 110 визначалось, що позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана ВАТ «Сведбанк» до суду за адресою місцезнаходження Полтавського відділення регіонального департаменту ВАТ «Сведбанк» у місті Полтава, вул. Остапа Вишні 2 (перейменована Ватутіна), що здійснювало представництво ВАТ «Сведбанк» у місті Полтава при укладенні кредитного договору (а.с. 9), тобто, за адресою, що відноситься до територіальної юрисдикції Київського районного суду м. Полтави.

Позивач мав право на вибір між кількома судами, яким згідно зі статтями 109-110 ЦПК України була підсудна справа.

Доводи апеляційної скарги в зазначеній частині не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

З урахуванням вище встановленого, не вбачається підстав для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції у зв`язку із неналежним повідомленням судом відповідачки про розгляд справи, а також з підстави, передбаченої статтею 378 ЦПК України.

Щодо перегляду справи по суті спору.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3, 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Місцевий суд вірно встановив, що 09 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 (далі по тексту ОСОБА_1 ) був укладений кредитний договір № 1601/0408/71-047. Сам факт укладення (підписання) кредитного договору відповідачкою не заперечується.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечувала лише валюту отриманого кредиту та вказувала на отримання готівки у касі Банку за вказаним кредитним договором у гривні, а не в доларах США.

Так, з умов кредитного договору вбачається наступне.

Пунктом 1.1 сторони у згодили, що Банк зобов`язається надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 42 000 доларів США на строк з 09.04.2008 по 09.04.2038 включно.

Згідно з п. 1.2 кредит надається Банком у готівковій формі через касу Банку або у безготівковій формі на підставі заяви Позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України та внесення коштів в національній валюті України на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в оплату за Договором купівлі-продажу, зазначеним у п.1.4. цього договору.

Пунктом 1.3 визначено, що позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 (дванадцять цілих п`ять десятих) % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього Договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього Договору, у випадку і у порядку. встановленому п. 6.1.2. цього Договору.

Пунктом 1.4 Кредитного договору передбачено, що кредитні кошти призначені для здійснення Позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу між Позичальником, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (далі - Договір купівлі-продажу) з метою придбання: квартири АДРЕСА_4 (далі - Об`єкт нерухомості).

У розділі 3 Кредитного договору сторони домовились про порядок погашення заборгованості, сплати процентів і комісій. Так, у пункті 3.1 передбачено, що Позичальник зобов`язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № НОМЕР_1 щомісяця через касу Банку згідно з Додатком № 1, що є невід`ємною частиною цього договору.

Додаток № 1 до Кредитного договору, що підписаний сторона (у тому числі ОСОБА_4 ) становить Графік погашення кредиту, який визначає строк платежів, суми щомісячних платежів та залишок кредиту у доларах США.

Зазначене у сукупності свідчить про те, що кредит був укладений в іноземній валюті.

Також, до матеріалів справи Банком додано заяву про видачу готівки № 1 від 09.04.2008, відповідно до якої відображена операція про видачу кредиту згідно з договором № 1601/0408/71-047 від 09.04.2008 у сумі 42 000 дол. США, що еквівалентно у гривнях 212 100 грн (код операції 346) (а.с. 20).

Посилання скаржниці в апеляційній скарзі про відсутність її підпису на зазначеній заяві, розрахунок з продавцями нерухомості за договором купівлі-продажу у гривнях, не доводить у сукупності встановлених судом обставин, що кредит видано в грошовій одиниці гривні, а не в доларах США.

Посилання скаржниці на фальсифікацію Банком документів кредитної справи є безпідставними та не підтвердженими жодними належними доказами у справі, зокрема, таких обставин не вбачається з наданої ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 0.03.2015 № 554/2408/15-к, постановленої у кримінальній справі № 0002278 по обвинуваченню самої ОСОБА_6 (а.с. 174)

Правомірність проведених Банком нарахувань за тілом кредиту, відсотками та пенею за розрахунком заборгованості, долученим до позову (а.с. 23) ОСОБА_1 не заперечується, жодних доводів щодо цього апеляційна скарга не містить. Однак, ОСОБА_1 заперечувала щодо прийняття місцевим судом збільшених позовних вимог Банку та прохала змінити рішення суду першої інстанції, стягнувши суму заборгованості, заявлену у позові, оскільки заява про збільшення позовних вимог не була підписана представником Банку.

Відповідно до позовних вимог та доданого до позову розрахунку заборгованості, Банк прохав стягнути у солідарному порядку з відповідачів заборгованість у загальній сумі 45 527,59 доларів США, з якої: 41 420 доларів США сума боргу за кредитом, 3 768 доларів США відсотки за кредитом, 338 доларів США пеня за порушення строків повернення кредиту.

У подальшому представником Банку, ОСОБА_10 , було подано до місцевого суду клопотання на підставі ч. 2 ст. 31 ЦПК України (в редакції станом на час подачі клопотання), відповідно до якого збільшено суму заборгованості за відсотками 5 767,76 доларів США, та пенею 3 989,40 доларів США, а всього прохала стягнути з відповідачів у солідарному порядку 51 177,16 доларів США. (а.с. 45).

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України (в редакції від 12.06.2009) крім прав та обов`язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково, пред`явити зустрічний позов.

ЦПК України у вказаній редакції не містив окремих вимог до форми і змісту заяви про збільшення або зменшення розміру позовних вимог, однак, враховуючи, що вказана заява за своїм процесуальним характером є заявою по суті справи, вона обов`язково має бути підписана особою, що її подає, або підписом представника, як того вимагає ч. 3 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви, а саме позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Вказане клопотання представника позивача ПАТ «Сведбанк» Голтвянської Ю.О. про збільшення позовних вимог містить лише печатку банку без підпису представника.

Пунктом 5.23 Національних стандартів України «Державна уніфікована система документації уніфікована система організаційно-розпорядчої документації» передбачає вимоги до оформлення документів. Юридичні особи, що відповідно до положення (статуту) мають гербову печатку або основну круглу печатку юридичної особи із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом ЄДРПОУ, можуть засвідчувати на документі підпис посадової (відповідальної) особи. Перелік документів, підписи на яких необхідно скріплювати печаткою юридичної особи, визначає юридична особа на підставі законодавства та з унесенням в інструкцію з діловодства. Інші види печаток (структурних підрозділів, для копій, пакетів тощо), їх кількість та порядок застосування юридичною особою визначаються в інструкції з діловодства. Відбиток печатки ставлять таким чином, щоб він охоплював останні кілька літер найменування посади особи, яка підписала документ, але не особистий підпис посадової особи, або на спеціально призначеному для цього місці з відміткою «МП».

Тобто, документ, що подається представником від імені юридичної особи, повинен містити, перш за все, підпис представника, який може бути засвідчений печаткою юридичної особи, відповідно до переліку документів, які юридична особа вважає за необхідне засвідчувати печаткою.

Доводи апеляційної скарги в цій частині, що суд першої інстанції безпідставно прийняв збільшення позовних вимог, яке не підписано представником позивача, є обґрунтованими.

висновок за результатом розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. (ч. 2 ст. 376 ЦПК України)

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин. (ч. 4 ст. 376 ЦПК України)

Враховуючи вищевикладені висновки апеляційного суду щодо порушення місцевим судом норм процесуального права щодо безпідставного прийняття та задоволення збільшених позовних вимог Банку, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині сум заборгованості, зменшивши суму з 51 177 доларів США до 45 527,59 доларів США, з якої: 41 420 доларів США сума боргу за кредитом, 3 768 доларів США відсотки за кредитом, 338 доларів США пеня за порушення строків повернення кредиту.

Також, судом першої інстанції було порушено норми процесуального права при здійсненні розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із подачею позову до суду, стягнувши з відповідачів судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у солідарному порядку, оскільки солідарного порядку розподілу судових витрат норми ЦПК України, у тому числі в редакції станом на час ухвалення заочного рішення (стаття 88), не передбачали.

За подачу позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення (ІТЗ) у сумі 250 грн (відповідно до статті 79 ЦПК України в редакції станом на час подачі позову, витрати на ІТЗ відносились до видів судових витрат, пов`язаних з розглядом судової справи). (загальна сума - 1 950 грн) (а.с. 1-2)

Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат по першій інстанції також слід змінити та покласти такі витрати на відповідачів в рівних частках, а саме по 975 грн з кожного.

Враховуючи задоволення первісних позовних вимог у повному обсязі, судові витрати позивача у загальній сумі 1 950 грн підлягають компенсації за рахунок відповідачів в рівних частках, а саме по 975 грн з кожного.

Щодо розподілу судових витрат в апеляційній інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 2 250 грн (а.с. 220).

Враховуючи те, що за результатом апеляційного перегляду вимоги апеляційної скарги в частині зменшення суми стягнення заборгованості задоволено повністю, сплачена ОСОБА_1 сума судового збору за подачу апеляційної скарги підлягає компенсації за рахунок ТОВ «ФК «Вектор Плюс», як правонаступника ПАТ «Сведбанк» у повному обсязі.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ч. ч. 2, 4 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2009 року в частині стягнення з ОСОБА_6 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс») заборгованості по кредиту, яка складається з: 41 420 доларів США суми боргу за кредитом; 5 767,76 доларів США відсотків за користування кредитом, 3 989,40 доларів США пені за порушення строків повернення кредиту, а всього 51 177,16 доларів США солідарно, змінити, зменшивши суму відсотків за користування кредитом з 5 767,76 доларів США до 3 768,63 доларів США, суму пені за порушення строків повернення кредиту з 3 989,40 доларів США до 338,96 доларів США, а всього стягнувши 45 527,59 доларів США солідарно.

Заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2009 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс») 1 700 грн судового збору та 250 грн витрат на ІТЗ судового розгляду справи, а всього 1 950 грн змінити, стягнувши по 975 грн з кожного відповідача.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (Код , юридична адреса: 04073, м. Київ, пр-т Степана Бандери, буд. 28-А) на користь ОСОБА_1 2 250 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2024 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль