справа № 489/737/23 провадження №2/489/114/24
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Єлишевої А.В.,

в присутності:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Миколаївського нотаріального округу Миколаївської області Тищенко Олена Олександрівна (далі приватний нотаріус), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та скасування свідоцтва про право на спадщину

встановив:

У лютому 2023 року позивач, через свого представника адвоката Бойченка Г.А., звернулася до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку в три місяці для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину № 634 від 15.12.2022, виданого приватним нотаріусом на спадкове майно двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єктів нерухомого майна: 060), що залишилася після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як на підставу позовних вимог в позові зазначено, що позивач ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та одинокою матір`ю, яка має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач має брата - відповідача ОСОБА_3 , який народжений її матір`ю ОСОБА_9 в іншому шлюбі з іншим чоловіком.

Мати позивача ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а матір останньої ОСОБА_11 померла в 2006 році.

ОСОБА_11 мала рідну сестру ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На момент смерті ОСОБА_5 мала у власності квартиру АДРЕСА_1 . Жодних живих нащадків вона не мала та заповіту не складала.

24.02.2022, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, позивач рятуючи дітей виїхала до м.Одеси, а 15.03.2022 до Республіки Молдова, звідки 16.05.2022 повернулася до м.Одеси.

Із померлою ОСОБА_5 позивач разом не проживала та про її смерть дізналася випадково в січні 2023 року під час повернення до м.Миколаєва від свого брата ОСОБА_3 , який приховав від неї цю інформацію.

Раніше позивач немала можливості повернутися до м.Миколаєва, так як змушена була приділяти увагу своїй 1,5 річній дочці ОСОБА_12 та неповнолітньому сину, яких не було на кого залишити. Крім того до кінця листопада 2022 року місто Миколаїв заходилося під обстрілами та було відсутнє якісне водопостачання, що виключало можливість її повернення до Миколаєва.

26.01.2023 позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про спадщину, але приватним нотаріусом було відмовлено через пропуск строку для прийняття спадщини.

Водночас, 15.12.2022 ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну квартиру.

Посилаючись на те, що у позивача були об`єктивні перешкоди в своєчасному зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та те, що відповідачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

У поданій до суду заяві від 20.04.2023 та письмових запереченнях приватний нотаріус просила розгляд справи здійснювати за її відсутності та відмовити в задоволенні вимог про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки свідоцтво було видано з дотриманням вимог законодавства. У позові позивач вказує, що не знала про смерть матері, але при зверненні до неї для вчинення нотаріальної дії повідомила, що їй не було відомо про квартиру, так як думала що квартира належала дочці померлої. Тобто мова не йшла про те, що вона не знала про смерть родички 13.01.2022. Крім того, свідоцтво про право на спадщину було видано після закінчення десятимісячного строку після відкриття спадщини на підставі заяви спадкоємця, ОСОБА_13 , в якій він повідомив про відсутність інших спадкоємців, в тому числі спадкоємців будь-якої попередньої черги. Тому нотаріусу не було відомо про існування ОСОБА_1 та про її місце проживання для подальшого повідомлення про відкриття спадщини.

Зазначає, що вона як нотаріус працювала в місті Миколаєві в час воєнного стану з квітня 2022 року і позивач, яка з 24.02.2022 по 15.03.2022 та з 16.05.2022 знаходилася в м.Одеса мало можливість звернутися до будь-якого нотаріуса м.Одеса (які на той час не були відключені від Спадкового реєстру) та отримати інформацію про заведену спадкову справу зі Спадкового реєстру, а також своєчасно оформити заяву про прийняття спадщини у будь-якого нотаріуса м.Одеса та відправити її поштою до місця заведення спадкової справи.

Враховуючи наведене нотаріус вважає вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та безпідставними.

У запереченнях від 08.05.2023 представник відповідача ОСОБА_14 в задоволенні позовних вимог просив відмовити через їх безпідставність.

Зазначає, що позивачу було достеменно відомо про смерть ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Але так як та померла від COVID, позивач відмовилася бути присутньою на похованні мотивуючи, небезпекою зараження. Фінансову допомогу на похованні не надавала. Позивач дійсно після початку військової агресії російської федерації виїхала до м.Одеси, а з 15.03.2022 до Республіки Молдова, звідки повернулася до Одеси 16.05.2022. Тому вона мала змогу звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в період з 13.01.2022 по 22.02.2022 та 22.02.2022 по 15.03.2022 до будь-якого нотаріуса міста Одеси або Миколаєва з 16.05.2022.

Крім того, незважаючи на те, що місто Миколаїв знаходилося в зоні бойових дій нотаріуси починаючи з квітня 2022 року здійснювали професійну діяльність. Але позивач перебуваючи в Україні, достеменно будучи обізнаною про відкриття спадщини свої правом не скористалася та пропустила строк без поважних причин.

Позивач намагається ввести в оману суд, що не знала про смерть спадкодавці, так як вона була на поминальному обіді (40 днів).

Крім того, в період знаходження позивача з 15.03.2022 по 16.05.2022 в Республіці Молдова її цивільний чоловік ОСОБА_15 мешкав за адресою АДРЕСА_2 . Саме ця квартира є спадковим майном. Тому важко уявити, що цивільний чоловік позивача мешкає в квартирі померлої нічого не знає про це.

Спадкодавець ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , тому строк для прийняття спадщини сплинув 13.07.2022. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Тобто остаточно строк прийняття спадщини сплинув 13.11.2022. Тобто позивач з 16.05.2022 знаходилася на території України та мала шість місяців на подачу заяви про прийняття спадщини.

У відповіді на відзив від 18.05.2023 представник позивача вказав на безпідставність доводів представника відповідача та просив задовольнити позовні вимоги.

У запереченнях на відповіді на відзив від 30.05.2023 представник позивача вказав на безпідставність доводів представника позивача та просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження; витребувано у приватного нотаріуса належним чином завірену копію спадкової справи заведеної до майна ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ..

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.07.2023 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач та його представник в задоволенні позову просили відмовити, оскільки позивач знала про смерть спадкодавиці та мала достатньо часу для прийняття спадщини.

Третя особа в поданій до суду заяві просила розглянути справу за її відсутності та відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши присутніх учасників процесу та дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що зроблено відповідний актовий запис № 45, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20.12.1988 позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 та її батьками записані ОСОБА_16 та ОСОБА_10 .

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 19.08.1986 відповідач ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 та його батьками записані ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Позивач зазначає, що відповідач є її рідним братом по матері, що останнім не оспорюється та підтверджується матеріалами цивільної справи та спадкової справи заведеної до майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В матеріалах спадкової справи наявний Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 3 від 15.11.2022, відповідно якого 08.08.2012 ОСОБА_18 зареєструвала шлюб з ОСОБА_16 та змінила прізвище на « ОСОБА_19 ».

Померлій ОСОБА_5 відповідач та позивач є двоюрідними онуками, що не оспорюється сторонами і підтверджується матеріалами справи.

Після смерті ОСОБА_5 за заявою відповідача ОСОБА_3 від 24.02.2022 приватним нотаріусом була заведена спадкова справа.

15.12.2022 ОСОБА_3 отримав у приватного нотаріуса Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за № 634, виданого на спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі договору міни нерухомого майна, укладеного на Товарній біржі «нерухомість-Центр» міста Миколаєва 14.12.1998 за № 212 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 24.12.1998 за реєстровим № 19350. Договір визнано дійним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03.01.2020, справа № 489/5625/19.

Допитані в судовому засіданні свідки відповідача ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 пояснили, що позивач не була присутня на похоронах спадкодавця та на дев`ять днів. Була присутньою лише на поминальному обіді на сорок днів та померла хотіла щоб квартира залишилася відповідачу.

Свідок ОСОБА_22 , дружина відповідача, також пояснила, що позивачу було відомо коли і до якого нотаріуса звертався відповідач для прийняття спадщини, оскільки вони постійно спілкувалися по телефону.

Правове обґрунтування та мотиви суду.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08.06.2023 у справі N 585/2163/22.

У постанові від 28.03.2022 в справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270,1272 ЦП України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Згідно пункту 3 постанови Кабінету міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Однак правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України.

Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини.

Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22).

З урахуванням наведеного та приймаючи до уваги, що спадкодавець ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , строк для прийняття спадщини сплив 13.07.2022.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першої статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 як на поважність причин пропуску строку вказувала на те, що через військову агресію російської федерації та введення в Україні воєнного стану для безпеки своїх дітей 24.02.2022 виїхала до м.Одеси, а 15.03.2022 до Республіки Молдова, звідки повернулася до м.Одеси 16.05.2022. І лише після повернення в січні 2023 року до міста Миколаєва дізналася від відповідача про смерть ОСОБА_5 та оформлення її братом спадщини на квартиру померлої.

Між тим, відповідач зазначає, що про смерть ОСОБА_5 позивачу було відомо, оскільки остання померла від короновірусної хвороби Covid та для своєї безпеки на поховання померлої не приїхала, але була на поминальному обіді (на 40 день).

Наведені обставини позивач не оспорювала. Крім того дані обставини підтвердили свідки відповідача ОСОБА_20 та ОСОБА_22 .

Суд враховує те, що позивач перебувала за місцем проживання до 24.02.2022, тобто з моменту відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка відкрилася до введення в Україні воєнного стану і по 22.02.2022, та мала можливість подати нотаріусу заяву про прийняття спадщину.

Таку заяву мала можливість подати і в період з 24.02.2022 по 15.03.2022 (до виїзду до Республіки Молдова) та з 16.05.2022 і до закінчення строку прийняття спадщини (12.07.2022). Це не рахуючи зупинення перебігу строку для прийняття спадщини, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», правомірність якої надана в постанові Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22).

Слід зазначити, що видачу відповідачу свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус здійснила 15.12.2022, тобто після десятимісячного строку після відкриття спадщини.

Суд бере до уваги те, що протягом цього тривалого часу позивач не вчиняла дій щодо прийняття спадщини і не навела аргументів про наявність перешкод у зверненні до нотаріуса вже після завершення визначеного законом шестимісячного строку.

Сам по собі факт введення воєнного стану в Україні не є достатньою підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану, що унеможливили спадкоємця подати заяву про прийняття спадщини протягом установленого законом строку.

Отже, самі по собі доводи позивача про те, що в період строку передбаченого для прийняття спадщини введений воєнний стан в Україні, як перешкода для звернення до нотаріуса, на думку суду, з огляду на те, що позивачка не навела та не довела обставин, що унеможливили спадкоємця подати заяву про прийняття спадщини протягом установленого законом строку, є необґрунтованими.

До того ж, для подання заяви про прийняття спадщини не обов`язково їхати до нотаріальної контори, оскільки законодавство не позбавляє спадкоємця права направити таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 09.02.2022 року у справі №709/769/19 (провадження №61-13720св20).

Суд також звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 11.11.2020 у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) зазначено, що не спілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність причин пропуску зазначеного строку.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 635/4551/18, від 27 травня 2020 року у справі № 336/1127/17, від 30 червня 2020 року у справі № 431/5782/17, від 03 березня 2021 року у справі № 145/148/20, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 13 квітня 2023 року у справі № 522/17537/18, від 27.09.2023 у справі № 334/6052/21, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Не є підставою для поновлення строку на прийняття спадщини доводи позивача про не зазначення відповідачем при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини інших спадкоємців, зокрема позивача. Крім того останній було відмово про смерть спадкодавця та вона не була позбавлена можливості подати нотаріусу відповідну заяву.

З огляду на встановлені обставини, суд відхиляє доводи представника позивача і про зміну законодавства в частині строку прийняття спадщини через введення в Україні воєнного стану, внаслідок чого позивач не розраховувала, що зможе прийняти спадщину в більший строк ніж передбачено ЦК України.

Враховуючи наведене та не доведення позивачем поважності пропуску строку для прийняття спадщини, підстави для задоволення позовної вимоги про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Так як в поновленні строку для прийняття спадщини позивачу відмовлено та останньою не доведено непроворності видачі нотаріусом відповідачу свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно задоволенню не підлягає і вказана вимога.

У зв`язку із відмовою в позові розподіл судових витрат на оплату судового збору, понесених позивачем, судом не здійснюється.

Роз`яснити, що відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Сторони вказували, що вони понесли витрати на правничу допомогу, орієнтовний розмір яких вказали в своїх письмових заявах, а відтак учасник справи який поніс такі витрати вправі звернутися до суду про їх відшкодування протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 158, 263-265 ЦПК України,суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Миколаївського нотаріального округу Миколаївської області Тищенко Олена Олександрівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та скасування свідоцтва про право на спадщину.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

третя особа - Приватний нотаріус Миколаївського нотаріального округу Миколаївської області Тищенко Олена Олександрівна, робоче місце: м.Миколаїв, пр.Центральний, 191.

Повний текст судового рішення складено 20.02.2024.

Суддя І.В.Коваленко