Справа №487/5277/23
Провадження №2/487/452/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

15.01.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Бахмуцької А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариств «Страхова компанія «Універсальна» (далі ПАТ «СК «Універсальна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 9905,89 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначили, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» є правонаступником Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», що підтверджується протоколом загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» №02/19 від 30 липня 2019 року та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 7 серпня 2019 року.

16.08.2019 між позивачем ПАТ «СК «Універсальна» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №3111/228/006918, за умовами якого було застраховано транспортний засіб марки «Fiat Tipo» д.н.з. НОМЕР_1 .

03.08.2020 у м. Миколаєві по вул. Північної трапилось ДТП за участю автомобілів Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «Fiat Tipo» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який в наслідок ДТА було пошкоджено.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2020 у справі №487/4566/20 ОСОБА_1 визнано винним у настанні ДТП.

Власник пошкодженого автомобіля «Fiat Tipo» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно з умовами договору, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, рахунку СТО, акту виконаних робіт та інших зібраних у справі документів позивачем було виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 13178,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

Тобто, позивач виконав свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору страхування №3111/228/006918 від 16.08.2019.

Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ «СК «Просто-страхування» на підставі полісу АР/0718707, страхова компанія надала страховий захист своєму страхувальнику - відповідачу та здійснила страхову виплату в межах страхового ліміту на користь позивача у розмірі 3273,03 грн.

Різниця між завданою відповідачем шкодою і шкодою, яка була відшкодована страховою компанією відповідача позивачу становить: 9905,89 грн = (13178,92 грн. (розмір завданої шкоди) 3273,03 грн. (сума відшкодування ПрАТ «СК «Просто-страхування»).

Враховуючи наведене, на адресу відповідача представником позивача була скерована претензія щодо необхідності сплати на користь позивача грошових коштів в сумі 9905,89 грн., однак, така не була виконана відповідачем.

Ухвалою від 28.08.2023 позовна заява була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків.

14.09.2023 і 21.09.2023 позивачем були усунути недоліки.

Ухвалю від 28.09.2023 відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

06.11.2023 і 16.11.2023 представник позивача, пожав до суду заяви про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд про їх задоволення, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, жодних клопотань про відкладення судового засідання та відзиву на позовну заяву на адресу суду не скерував.

Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явилась та позивач проти такого вирішення справи не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст.5 ЦПК України, суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтями 12,13,77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, 16.08.2019 між позивачем ПАТ «СК «Універсальна» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №3111/228/006918, за умовами якого було застраховано транспортний засіб марки «Fiat Tipo» д.н.з. НОМЕР_1 .

Як вбачається із свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу Fiat Tipo» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2

03.08.2020 3.08.2020 року о 08 годині 20 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota Corolla, державний номер НОМЕР_2 , не стежив за дорожньою обстановкою під час руху транспортним заходом заднім ходом, вчинив зіткнення з т.з. Fsat Tipo н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , що також рухалась заднім ходом. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

Відповідно до ст.. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який був опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Згідно постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2020 у справі №487/4566/20, внесеної до Єдиного державного реєстру судових рішень, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП, що сталося 03.08.2020 у м. Миколаєві по вул. Північної трапилось ДТП за участю автомобілів Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «Fiat Tipo» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Власник пошкодженого автомобіля «Fiat Tipo» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно рахунку на оплату №ФЛА-000794 від 04.08.2020 ТОВ «Флагман Авто» вартість відновлювального ремонту пошкодженого колісного транспортного засобу «Fiat Tipo» становить з ПДВ 14788,92 грн.

Відповідно до Акту огляду транспортного засобу «Fiat Tipo» д.н.з. НОМЕР_1 від 03.08.2020, аварійного сертифікату щодо визначення обставин та причини настання події від 03.08.2020 з автомобілем Fiat Tipo» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 та страхового акту №62137/1 від 16.08.2020, сума матеріального збитку, нанесеного власникові автомобіля Fiat Tipo» д.н.з. НОМЕР_1 , за вирахуванням франшизи 1610 грн., складає 13178,92 грн.

На підставі вищевказаних документів ПрАТ «СК «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування на рахунок ТОВ «Флагман Авто» в розмірі 13178,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням №202792 від 07.08.2020 .

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації транспортного засобу Toyota Corolla, державний номер НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Просто-страхування» згідно договору №АР/0718707, та вказаною страховою компанією було сплачено на користь ПрАТ «СК «Універсальна» страхове відшкодування в розмірі 3273,03 грн. в межах страхового ліміту.

Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Як передбачено п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» в Україні здійснюються обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як передбачено ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна.

Згідно ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Крім того, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоду межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність (правова позиція Великої Палати Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц).

Враховуючи те, що позивач виплатив суму страхового відшкодування за договором страхування, до нього в порядку та на умовах передбачених ст. 512, 514, 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», перейшло право вимоги до відповідача.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» розміру завданої шкоди, який перевищує ліміт відповідальності страховика відповідача, у сумі 9905,89 грн. (13178,92 грн. 3273,03 грн.) та задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 82, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» страхове відшкодування у розмірі 9905,89 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» судовий збір у розмірі 2684 грн.

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», , адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 9.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: С.М. Афоніна