Справа № 466/9008/19 Головуючий у 1 інстанції
Провадження № 22-з/811/128/24 Доповідач в 2-й інстанції Ванівський О. М.
УХВАЛА

12 квітня 2024 року м.Львів

суддя судової палати в цивільних справах Львівського апеляційного суду Ванівський О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Приколоти Т.І., Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В. від розгляду апеляційної скарги Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Львова 22 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Львівського апеляційного суду перебуває цивільна справа за апеляційною скаргою Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2023 року.

8 квітня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: Приколоти Т.І., Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В. від розгляду справи.

В обґрунтування заявленого відводу заявник вказує, що у провадженні Львівського апеляційного суду перебувала справа за його апеляційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та стягнення коштів. Зазначає, що постановою Львівського апеляційного суду від 29 червня 2023 року (колегією суддів у складі: Приколоти Т.І., Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.) йому відмовлено у задоволенні апеляційної скарги. З наведених підстав не довіряє суддям, вважає їх упередженими, у зв`язку з чим у заявника виникають сумніви у безсторонності та неупередженості суддів а відтак вважає, що вони не можуть розглядати дану справи та підлягають відводу.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Приколоти Т.І., суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В. від 10 квітня 2024 року відвід, заявлений суддям Приколоті Т.І., Мікуш Ю.Р., Савуляку Р.В., визнано необґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЦПК України, для вирішення питання заявленого відводу визначено суддю судової палати в цивільних справах - Ванівського О.М.

Перевіривши матеріали справи, доводи заявленого відводу, суддя прийшов до висновку, що у задоволенні заяви про відвід судді слід відмовити.

Стаття 36 ЦПК України передбачає підстави для відводу (самовідводу) судді.

Стаття 37 ЦПК України передбачає недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Відповідно до п.3,5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Виходячи зі змісту ч.4 ст. 39 ЦПК України, встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь яких сумнівів у його безсторонності (див, серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп.27,28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) №33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремі справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства») (Pullar v.United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

У контексті об`єктивного критерію окремо ЄСПЛ відзначає поведінку суддів, а саме необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п.п.49,50,52 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі Білуха проти України).

Враховуючи наведене, об`єктивно обгрунтованих даних про те, що судді Приколота Т.І., Мікуш Ю.Р., Савуляк Р.В. виявляють упередженість або безсторонність відносно ОСОБА_1 у заяві про відвід не зазначено і таких матеріали справи не містять.

У заяві не наведено підстав для відводу суддів, які б свідчили про те, що вони прямо чи побічно заінтересовані у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів.

У зв`язку з вищенаведеним, незгода ОСОБА_1 з судовим рішенням по іншій справі не є підставою для відводу суддів.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Приколоти Т.І., Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В. - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Ванівський О.М.