Справа №461/6986/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Романюка В.Ф.,

з участю:

секретаря судового засідання Решетова Д.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить суд: зобов`язати ОСОБА_4 спростувати на позачергових загальних зборах Житлово-будівельного кооперативу «ЖБК Медик-4» недостовірну інформацію, яку ОСОБА_4 поширювала неодноразово починаючи з 28.06.2023 року в загальній Viber - групі учасників/мешканців Житлово-будівельного кооперативу ЖБК «Медик-4», а саме: «Оля, ти адекватна, в людини затопило вже давним давно всю квартиру, жінка зверталась до тебе!!! Які ще погодні умови потрібні, ще рік чекати поки руйнується будинок (не тільки одна квартира) чомусь мешканці сусідніх квартир і знизу цього не розуміють, що рано чи пізно до них затече!!!

«Оля твоя бездіяльність вже зашкалює, ти самозакохана легковажна пофігістка, якій байдужі проблеми мешканців будинку. Серйозні проблеми ти замовчуєш завжди, а якусь фігнюшку непотрібну нікому виставляєш за подвиг».

« ОСОБА_5 , ти не права, кожен мешканець будинку має право висловлювати свою думку, висловлює хто як вміє. Найлегше видалити щоб не було незручних запитань». То може почнемо виселяти сусідів, які мають інше мислення.

«Люди добрі, та це за рік часу ми скинули в бюджет ЖБК шалені гроші, де вони?? Чому ми не можемо ними скористатись? Чи далі будемо мовчки проковтувати некомпетентні заяві голови та її чоловіка».

«Ми платимо за недолуге керівництво».

« ОСОБА_6 не підхамлюй! Тебе спитали коли буде аварійний ремонт труби, чи ти вже з котушок злетіла?

«Замість того щоб зробити повністю заміну труби на роки керуючи нашими грошима Олічка буде пицькати дрібними ремонтами, які з часом потрібно буде повторювати, а за кілька місяців ті гроші інфляція зжере. Але до кого тут розпинатись???Хочете робити дах-ливнівка почне текти потрібно буде зривати новий дах. Хоче, курва, робити обмостку - ливнівка потече, чи каналізація потрібно буде ту обмостку зривати. Але ми всі люди інтелігентні, будема робити як чурбани!

«І за свої ж гроші ніхто не хоче рахуватися з твоїми проблемами. До ОСОБА_7 не доходить ніякими аргументами та доводами. Плюй курві в очі, а вона буде казати, що дощ падає!!!

«Може ОСОБА_8 наші грошики протринькала вже??!!

«Брехло ти, забула як ходила з Жигаль складати акти що все добре, а твій муженьок відео знімав, що труба не тече. Афірюга москальська!!

«Не шановна пані Оля, такі речі як шахрайство та введення в оману мешканців будинк також карається законодавством. І не викликає ніякої поваги до людини на якій посаді вона не була!

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 65 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судої витрати: сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмії 34 000,00 грн.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що ОСОБА_1 з вересня 2020 року працює головою Житлово-будівельного кооперативу «ЖБК «Медик-4», що знаходиться за адресою: 79026, м.Львів, вул. Карманського,6- А по теперішній час. В Житлово-будівельному кооперативі «ЖБК «Медик-4» мешканцями будинку АДРЕСА_4 для зручності комунікації та спілкування було створено Viber - групу учасників/мешканців ЖБК «Медик-4» - «Мешканці ЖБК Медик - 4» із загальною кількістю 63 особи.

В цій Viber - групі «Мешканці ЖБК «Медик-4» станом на травень 2023 року було 63 учасника, з яких: 26 осіб - являються членами ЖБК «ЖБК Медик - 4», 30 осіб - являються мешканцями будинку, 7 осіб - мешканці, які орендують квартири в будинку. Кожен читає інформацію яка поширюється в групі її учасниками. Viber - група «Мешканці ЖБК «Медик-4» активно використовується її учасниками, та впливає на думку кожного. Так, за чотири місяця з травня по серпень в Viber - групі «Мешканці ЖБК Медик - 4» розміщено більше ніж 400 повідомлень та понад 50 фото із скрінами різних документів.

Протягом тривалого періоду часу, з 28.06.2023-30.06.2023, 26.07.2023, 02.08.2023- 03.08.2023, 08.08.2023р. в загальній Viber - групі учасників/мешканців Житлово-будівельного кооперативу ЖБК «Медик-4» відповідач - ОСОБА_4 висловлювала на адресу позивача і поширювала свідомо серед мешканців/членів кооперативу неправдиву та образливу інформацію, цинічні звинувачення.

Діями відповідача завдано моральної шкоди позивачу, яка полягає у приниженні чест гідності, ділової репутації, моральних переживаннях, пов`язаних з розповсюдження недостовірної інформації. У названій інформації має місце ствердження про об`єктивний факт, який порочить та принижує позивача, оскільки вчиняти злочини - є порушенням закону є порушенням закону та суспільної моралі, суперечить системі етичних норм, правилам поведінки, що склалися у суспільстві на основі традиційних духовних і культурних цінностей, уявлень про добро, честі гідність, громадський обов`язок, совість.

Виходячи з вимог ст.23 ЦК України, з врахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності, розмір заподіяної позивачу моральної шкоди оцінює в 65 000,00 грн.

Ухвалою суду від 30 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання.

29 вересня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_9 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позову.

25 жовтня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

25 жовтня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про витребування доказів.

21 листопада 2023 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Просили суд позовні вимоги задоволити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги заперечила, з підстав необґрунтованості та недоведеності завданої моральної шкоди. Просила суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 31 січня 2024 року допитано в якості свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що проживає у АДРЕСА_5 , та є учасником вайбер-чату мешканців вказаного будинку «ЖБК Медик-4», який був створений приблизно в 2020 році. Членами вказаного чату є мешканці будинку АДРЕСА_6 , адміністратором чату була ОСОБА_11 . Люди між собою спілкувалися у вказаному чаті, як реєстрацію проводили не знає. В червні-серпні 2023 року у вказаному вайбер-чаті почалися образливі для мешканців повідомлення про ОСОБА_1 , де її обзивали «брехлом», а свідок з цими висловами не погоджувалася. Вважає, що ці некоректні висловлювання у вказаному вайбер-чаті поширювала ОСОБА_12 , бо там був вказаний її телефон. 20 вересня 2023 року ОСОБА_12 видалилася з вказаного чату, а потім зайшла туди як « ОСОБА_13 ». Це обурювало мешканців. ОСОБА_12 кидалася з кулаками та ненавистю на чоловіка ОСОБА_14 . При цьому свідок повідомила, що ОСОБА_1 є головою «ЖБК Медик-4», а свідок є її заступником.

У судовому засіданні 20 лютого 2024 року допитано в якості свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що є власником кв. АДРЕСА_7 , та є учасником чату ЖБК «Медик-4» в групі вайбер. ЇЇ особисто в цей чат доєднала ОСОБА_14 . В червні 2023 року у вказаному чаті почалися непристойні висловлювання ОСОБА_4 до ОСОБА_7 . З номеру телефону ОСОБА_4 писали образи, цькування, булінг на адресу ОСОБА_14 . Уточнила, що номеру телефону ОСОБА_4 свідок не знала. Образливі висловлювання тривали декілька місяців, однак зараз ці повідомлення вже видалені, в чаті заначено лише що це зробив користувач ОСОБА_12 . Сама свідок за вказаною адресою не проживає, особисто з ОСОБА_18 не знайома, телефону її не знає та не має. Припускає, що позивачка могла ображатися на висловлювання які могла залишати у вайбер-чаті ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що проживала у АДРЕСА_8 , була головою ЖБК «Медик-4» до 2020 року, а після неї головою стала ОСОБА_1 . Зараз там не проживає, а живе на АДРЕСА_9 . ОСОБА_19 знає як бувшу сусідку. Існує чат ЖБК «Медик-4» в мессенджері вайбер, який створений ще в 2019 році, де зареєстровані мешканці та власники квартир у будинку АДРЕСА_6 , створила його ОСОБА_20 . Позивачка та відповідачка були учасниками вказаної групи в вайбер-чаті. В сторону позивачки були грубі образи приблизно рік тому назад. Декілька людей ображали ОСОБА_14 , потім всі вибачилися, а ОСОБА_12 не вибачилася. У ОСОБА_21 та ОСОБА_4 були конфлікти в чаті. ОСОБА_22 висловлювала свою позицію щодо діяльності ЖБК «Медик-4», та грубо оцінювала дії та вчинки голови ЖБК ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що він є чоловіком ОСОБА_10 , та проживає у АДРЕСА_5 , та є учасником вайбер-чату мешканців вказаного будинку «ЖБК Медик-4». Стверджує, що у вказаному кооперативі було також багато інших чатів. Стверджує, що ОСОБА_14 є найкращою головою кооперативу, об`єктивно багато зробила для всіх мешканців будинку, а тому ОСОБА_12 неправа, коли її критикувала та ображала в чаті. Сам свідок не чув образ, лише читав такі в чаті «що та не працює, гроші краде», ображала честь та гідність ОСОБА_1 . Після цього ОСОБА_22 видалилася з чату.

21 березня 2024 року від відповідача ОСОБА_4 надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги вважає безпідставними та бездоказовими з огляду на її заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву. Долучена до матеріалів справи копія заяви про реєстрацію номера телефону відповідачки в системах ПрАТ «Київстар» від 25.09.2023 свідчить про те, що їй належить інший телефонний номер, ніж той, на який покликається позивачка. Жодних дописів на адресу позивачки ОСОБА_1 у чаті viber- групи учасників/мешканців ЖБК «Медик-4» - «Мешканці ЖБК Медик - 4» вона не робила. Представником позивача заявлено клопотання про допит відповідача як свідка. Про відомі фактичні обставини справи відповідач зазначила у відзиві на позовну заяву та підтвердила свої доводи письмовими доказами, які долучено до матеріалів справи. Будь-якою іншою інформацією, яка б мала важливе значення для об`єктивного розгляду справи, відповідач не володіє. З огляду на це, відповідач не бажає щоб її допитували як свідка, а тому відповідно до ч.1 ст.63 Конституції України відмовляється давати свідчення по справі №461/6986/23.

Судові засідання відповідач просить проводити без її особистої участі.

Заслухавши пояснення позивач ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та надані по справі докази та підтвердження та спростування позовних вимог, суд доходить до наступного висновку.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Пп. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказує, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Суд встановив, що ОСОБА_1 було обрано головою правління ЖБК згідно протоколу загальних зборів від 27.08.2020 року №27/20 і відповідно її повноваження закінчилися 27.08.2022 року.

Згідно по 19 статуту житлово-будівельного кооперативу «ЖБК МЕДИК -4»(нова редакція) чергові загальні збори кооперативу скликаються правлінням або головою у разі потреби але не рідше одного разу на рік.

П.25.3. статуту передбачено, що голова Правління може використати суму до 5 тис. грн. (не більше) і то при одноголосному погодженні з усіма членами правління з подальшим фінансовим звітом.

ОСОБА_1 не є головою правління, проте здійснює розпорядження коштами ЖБК за відсутності на те рішення загальних зборів.

В Житлово-будівельному кооперативі «ЖБК «Медик-4» мешканцями будинку АДРЕСА_4 для зручності комунікації та спілкування було створено Viber - групу учасників/мешканців ЖБК «Медик-4» - «Мешканці ЖБК Медик - 4» із загальною кількістю 63 особи. В цій Viber - групі «Мешканці ЖБК «Медик-4» станом на травень 2023 року було 63 учасника, з яких: 26 осіб - являються членами ЖБК «ЖБК Медик - 4», 30 осіб - являються мешканцями будинку, 7 осіб - мешканці, які орендують квартири в будинку. Кожен читає інформацію яка поширюється в групі її учасниками. Viber - група «Мешканці ЖБК «Медик-4» активно використовується її учасниками, та впливає на думку кожного.

Так, за чотири місяця з травня по серпень в Viber - групі «Мешканці ЖБК Медик - 4» розміщено більше ніж 400 повідомлень та понад 50 фото із скрінами різних документів.

За твердженням позивача, протягом тривалого періоду часу, з 28.06.2023-30.06.2023, 26.07.2023, 02.08.2023- 03.08.2023, 08.08.2023 р. в загальній Viber - групі учасників/мешканців Житлово-будівельного кооперативу ЖБК «Медик-4» відповідач - ОСОБА_4 висловлювала на адресу позивача і поширювала свідомо серед мешканців/членів кооперативу неправдиву та образливу інформацію, цинічні звинувачення, такого змісту:

29.06.2023року. «Оля, ти адекватна, в людини затопило вже давним давно всю квартиру, жінка зверталась до тебе!!! Які ще погодні умови потрібні, ще рік чекати поки руйнується будинок (не тільки одна квартира) чомусь мешканці сусідніх квартир взнизу цього не розуміють, що рано чи пізно до них затече!!!

29.06.2023 року. Оля твоя бездіяльність вже зашкалює, ти самозакохана легковажна пофігістка, якій байдужі проблеми мешканців будинку. Серйозні проблеми ти замовчуєш завжди, а якусь фігнюшку непотрібну нікому виставляєш за подвиг».

28.06.2023 року. «Оля, ти не права, кожен мешканець будинку має право висловлював свою думку, висловлює хто як вміє. Найлегше видалити щоб не було незручних запитань», може почнемо виселяти сусідів, які мають інше мислення.

30.06.2023 року. «Люди добрі, та це за рік часу ми скинули в бюджет ЖБК шалені гроші, де вони?? Чому ми не можемо ними скористатись? Чи далі будемо мовчки провокувати некомпетентні заяви голови та її чоловіка».

29.06.2023 року. «Ми платимо за недолуге керівництво».

26.07.2023 року. «Олічка не підхамлюй! Тебе спитали коли буде аварійний ремонт труби, чи ти вже з котушок злетіла?

08.08.2023 року. «Замість того щоб зробити повністю заміну труби на роки керуючи нашими грошима Олічка буде пицькати дрібними ремонтами, які з часом потрібно буде повторювати, а за кілька місяців ті гроші інфляція зжере. Але до кого ту розпинатись???Хочете робити дах-ливнівка почне текти потрібно буде зривати новий дах. Хоче, курва, робити обмостку - ливнівка потече чи каналізація потрібно буде ту обмостку зривати. Але ми всі люди інтелігентні, будемо робити як чурбани!

02.08.2023 року. «І за свої ж гроші ніхто не хоче рахуватися з твоїми проблемами. До ОСОБА_7 не доходить ніякими аргументами та доводами. Плюй курві в очі, а вона буде казати, що дощ падає!!!

02.08.2023року. «Може Олечка наші грошики протринькала вже??!!

02.08.2023 року. «Брехло ти, забула як ходила з Жигаль складати акти що все добре твій муженьок відео знімав, що труба не тече. Афірюга москальська!!

03.08.2023 року. «Не шановна пані Оля, такі речі як шахрайство та введення в оману мешканців будинку також карається законодавством. І не викликає ніякої поваги до людини якій посаді вона б не була!»

На підтвердження чого позивачем надано скрінкопії із Viber- групи мешканців/учасників Житлово-будівельного кооперативу ЖБК «Медик-4 за період з 28.06.2023-30.06.2023, 26.07.2023, 02.08.2023-03.08.2023, 08.08.2023р.

Аналізуючи зміст вищенаведених повідомлень, суд звертає увагу на наступне.

Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, в якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 Господарського процесуального кодексу України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України). Таким чином, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу (такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 922/51/20, від 14.12.2021 у справі № 910/17662/19).

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

У постанові від 29.01.2021 у справі №922/51/20 Верховний Суд вказав, що подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, лише у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Аналогічний висновок зроблений у постанові від 23.09.2021 у справі №910/17662/19.

Позивачка на підтвердження своїх доводів та аргументів в якості доказів надала суду копію витягу із чату viber-групи учасників/мешканців ЖБК «Медик-4» - «Мешканці ЖБК Медик 4» за період з 28.06.2023-30.06.2023, 26.07.2023, 02.08.2023-03.08.2023, 08.08.2023, якими підтверджує факт поширення ніби-то відповідачкою недостовірної інформації про неї. При цьому в позовній заяві позивачка вказує, що у вайбер-групі 62 особи, а як вбачається з долучених скрін-копій йдеться про 59 осіб.

Крім того, відповідачу відомо про існування чату viber-групи учасників/мешканців ЖБК «Медик-4» під іншою назвою, а саме «Котики-муркотики», що стверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні позивач та її представник підтвердили, що оригіналів електронних доказів, на які вони покликаються, ними суду не подано, оскільки такі відсутні, а вся вищезазначена переписка в вайбер-групі вже стерта невідомими учасниками. При цьому відповідач у своїй заяві від 21.03.2024 р. та її представник у судовому засіданні категорично заперечили причетність відповідача ОСОБА_4 до вказаної переписки у вайбер-групі та зазначених висловлювань на адресу ОСОБА_1 .

Так, як позивачем та представником відповідача подано копії скрінів із чату viber- групи учасників/мешканців ЖБК «Медик-4» під різними назвами, долучені копії свідчать про різну кількість учасників чатів, то виникають сумніви у автентичності переписки у чаті viber-групи учасників/мешканців ЖБК «Медик-4» наданій суду позивачем його копії, а також те, чи надана суду копія переписки з цього чату має відношення до ЖБК «Медик-4».

Крім цього, долучена до матеріалів справи копія заяви про реєстрацію номера телефону відповідачки в системах ПрАТ «Київстар» від 25.09.2023 свідчить про те, що ОСОБА_23 належить інший телефонний номер, ніж той, на який покликається позивачка.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Відповідно до ст.7 Загальної декларації прав людини всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом.

Загальна декларація прав людини у статті 8 гарантує право кожної людини на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ст.299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

З наведеного вище суд доходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів відповідає ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).

Водночас, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення в такому випадку позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

При цьому, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд визначає характер такої інформації та з`ясовує, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

За змістом ст.277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації чи іншим чином, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обгрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Судження є такою думкою, у якій при її висловлюванні дещо стверджується про предмет дійсності і яка об`єктивно є або істиною чи хибною, і при цьому неодмінно однією із двох. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Ознаками оціночного судження є відсутність у його складі посилань на фактичні обставини та відсутність можливості здійснити перевірку такого судження на предмет його відповідності дійсності.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №758/14324/15-ц (провадження №61-194/8св18), Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №569/5269/16-ц (провадження №61-508св17).

Таким чином, маючи намір звернутись до суду за захистом свого немайнового права на повагу до честі та гідності, визнанням інформації недостовірною, поміж іншого, необхідно визначити, чи можна перевірити висловлювання на предмет їх відповідності дійсності і спростування, а також чи не є суб`єктивне судження надмірним втручанням.

У п. 41 рішення у справі «Ляшко проти України» (заява №21040/02 від 10.08.2006) Європейський суд з прав людини зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до "інформації" чи "ідей", які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе "демократичне суспільство". Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права.

Особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбаченого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини від 29 березня 2005 року у справі «Українська прес-група проти України» (заява №72713/01) зазначено, що навіть, якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний баланс для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшенням за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (рішення DEHAES GIJSELSv. BELGIUM, стор. 236, параграф 47).

Суд при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинен забезпечити баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

У п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" (12/1984/84/131) (Страсбург, 08 липня 1986 року) зазначено, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 Конвенції, свобода вираження стосується не лише тієї "інформації" чи тих "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що в мережі Вайбер створена група для спілкування членів ЖБК «ЖБК «Медик -4».

Звертаючись до суду позивач ОСОБА_1 просить суд, зобов`язати ОСОБА_4 спростувати на позачергових загальних зборах Житлово-будівельного кооперативу «ЖБК Медик-4» недостовірну інформацію, яку ОСОБА_4 поширювала неодноразово починаючи з 28.06.2023 року в загальній Viber - групі учасників/мешканців Житлово-будівельного кооперативу ЖБК «Медик-4». На підтвердження поширення недостовірної інформації, ОСОБА_1 надала скріншоти з переписки.

Однак суд зауважує, що у частинах першій, третій статті 100 ЦПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом.

У частинах першій - третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи вказані докази суд зауважує, що на них дійсно міститься переписка осіб з групи ЖБК «Медик -4». Однак, суд позбавлений можливості перевірити, чи дійсно під вказаними особами зареєстровані та здійснюють переписку саме сторони у справі.

Надані позивачем скріншоти жодним чином не дають суду можливості ідентифікувати осіб, які зареєстровані у вказаній групі, оскільки неможливо з`ясувати, що під вказаними іменами зареєстровані саме зазначені позивачем особи. Будь яких інших доказів, на підтвердження своїх вимог позивач не надала.

Крім того, на відображених скріншотах більшість із повідомлень, написані в загальній групі, без зазначення конкретного адресата.

Враховуючи вищевикладене суд також не приймає до уваги покази свідків, які були допитані у судовому засіданні, оскільки жодним з показів свідків достеменно не доведено, що саме відповідач ОСОБА_4 поширювала неправдиві відомості та образи на адресу ОСОБА_1 . Всі свідки у судовому засіданні пояснили, що вони припускають, що такі образливі повідомлення про ОСОБА_1 писала ОСОБА_4 , але достеменно стверджувати це не можуть.

Орім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що висловлювання вказані у Вайбер завдали шкоди її діловій репутації, принизили честь та гідність та, що ці слова є образливими і принизливими з точки зору їх тлумачення та розуміння.

Аналізуючи пояснення сторін по справі, наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо зобов`язання ОСОБА_4 спростувати на позачергових загальних зборах Житлово-будівельного кооперативу «ЖБК Медик-4» недостовірну інформацію, яку ОСОБА_4 поширювала неодноразово починаючи з 28.06.2023 року в загальній Viber - групі учасників/мешканців Житлово-будівельного кооперативу ЖБК «Медик-4», у контексті наведеної позивачем переписки, та надавши оцінку зазначеним твердженням, суд не вбачає в них фактичних даних, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема алегорій, такі висловлювання не містять ознаки наклепу, містять критичну оцінку певних фактів та мають ознаки оціночних суджень, що не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, тому наявні у змісті переписки оціночні судження не підлягають спростуванню в межах розгляду даної справи, при цьому позивач не позбавлений права на відповідь, а також на власне тлумачення у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Таким чином, слід зауважити, що предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів особи не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту написання саме відповідачкою відносно позивачки інформації, яку позивачем визнано як недостовірну та таку, що принижує її честь і гідність, розміщену у Вайбер, та досліджені докази не є доказами в розумінні статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України, так як не є достовірними даними з яких можна встановити дійсні обставини, не є офіційними документами на підтвердження їх розміщення безпосередньо відповідачем та заявлені вислови не є даними, що спрямовані саме відносно позивача.

За нормою ст. 269 Цивільного кодексу України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації.

Таким чином, з урахуванням вимог позивача в частині стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок розповсюдженням інформації, яка полягає у приниженні його честі, гідності і ділової репутації, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору відповідачами не порушено норми чинного законодавства, а отже, не були порушені законні права позивача. Тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене вище, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин викладених у позові, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати складаються з суми сплаченого позивачем судового збору в розмірі 3757,00 грн., який на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України покладається на позивача та відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 89, 100, 141, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, ст.ст.16, 22, 23, 201, 269, 275, 277, 297, 299 ЦК України, Законом України «Про інформацію», -

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09 квітня 2024 року.

Суддя В.Ф.Романюк