465/5274/20
2-с/465/34/24
У Х В А Л А

про повернення заяви

21.02.2024 р. м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Кондрашин В.Р.

розглянувши матеріали заяви предствника боржника ОСОБА_1 авдоката ОСОБА_2 про скасування судового наказу

в с т а н о в и в:

14.02.2024 року представником боржника ОСОБА_1 - адвокатом Шокалом Володимиром Степановичем в системі «Електронний суд» подано до Франківського районного суду м.Львова заяву про скасування судового наказу Франківського районного суду м. Львова№465/5274/20 від 09.11.2020 про солідарне стягнення із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП: НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , на користь Львівського міського комунальногопідприємства «Львівтеплоенерго», 79040, м. Львів, вул. Д. Апостола, 1, на р/р НОМЕР_5 Львівське АТ «Ощадбанк», МФО 325796, , 8 464,58заборгованості за надані послуги з централізованого опалення тацентралізованого постачання гарячої води, 3% річних 423,92 грн.,інфляційні витрати 493,46 грн., а всього разом 9 381 (дев`ять тисяч триставісімдесят одна) грн. 96 коп.; судовий збір у розмірі по 52 (п`ятдесят два)грн. 55 коп. з кожного. Окрім цього, до заяви подав клопотання про поновлення процесуального строку на оскарження даного наказу.

Дослідивши матеріали заяви про скасування судового наказу та матеріали справи № №465/5274/20, в їх сукупності, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

До заяви про скасування судового наказу додається клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті (п.3 ч.5 ст.170 ЦПК України).

У ч.2 ст.171 ЦПК України зазначено, що заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст.360 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 09.11.2020 року Франківським районним судом м. Львові видано судовий наказ по справі №465/5274/20 про стягнення солідарно ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення тацентралізованого постачання гарячої води, 3% річних 423,92 грн.,інфляційні витрати 493,46 грн., а всього разом 9 381 (дев`ять тисяч триставісімдесят одна) грн. 96 коп. та про стягнення з боржників на користь стягувача судового збору у розмірі по 52 (п`ятдесят два)грн. 55 коп. з кожного(а.с.23).

Копію судового наказу від 09.11.2020 року та копію заяв стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами 09.11.2020 року скеровано на адресу боржників ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . - АДРЕСА_2 .

Згідно із повернутим конвертом, судовий наказ від 14.06.2022 року та копії заяв стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами повернуті суду 16.12.2020 року із штриховим ідентифікатором №282(а.с.25).

Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, передбачають порядок вручення рекомендованих поштових відправлень.

У пункті 106 Правил визначено, що під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою «Вручити особисто», внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» одержувач розписується та зазначає прізвище та ініціали або ім`я та прізвище.

Відповідні дані на бланку повідомлення про вручення також зазначаються про особу, уповноважену на одержання внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», адресованого юридичній особі або фізичній особі за місцем роботи.

Бланк повідомлення про вручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертається до суду.

З наведених норм можна дійти висновку, що загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення про вручення його прізвище. Цей запис вносить працівник поштового зв`язку.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Таким чином, перевірка документів, що посвідчують особу адресата (фізичну особу), особу, яка одержує поштове відправлення замість такого адресата, родинні зв`язки з адресатом, а також належне оформлення повідомлення про вручення поштового відправлення покладено на працівників поштового зв`язку. Добросовісне виконання працівниками «Укрпошти» своїх службових обов`язків у даному випадку презюмується, а в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази протилежного (наприклад, такі, як квитки про виїзд з території міста чи країни або інші докази, які свідчать про відсутність отримувача за адресою, вказаною в повідомленні про вручення поштового повідомлення).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 639/4278/16.

Відповідно до ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У клопотанні про поновлення процесуального строку представник боржника та у заяві про скасування судового наказу зазначає, що про наявність судового наказу ОСОБА_1 стало відомо вже після відкриття виконавчого провадження, коли його банківські рахунки були заблоковані. Ним, як адвокатом було скеровано адвокатський запит від 06.07.2023 року приватному виконавцю Пиць А.А., в якому було запитано копію постанови про відкриття виконавчого провадження із ідентифікатором та копії виконавчих документів, на підставі яких відкрито виконавче провадження. У відповідь на адвокатський запит приватний виконавець Пиць А.А. листом від 02.08.2023 №89926 надав запитувані документи, серед них і наказ Франківського районного суду м. Львова від 09.11.2020 у справі №465/5274/20.Зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який проходить службу у Збройних Силах України, а тому зібрання усіх необхідних документів та безпосередньо подання заяви про скасування судового наказу до суду в п`ятнадцятиденний строк з дня його отримання було неможливим у зв`язку із введенням воєнного стану на території України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року.Крім цього, 02 березня 2022 року Рада Суддів України опублікувала рекомендації щодо роботисудів в умовах воєнного стану, де зазначила, що процесуальні строки по можливостіпродовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.Згідно Акту №94, складеного комісією в ЛКП «Магістральне» 26.01.2024 року, по адресі АДРЕСА_2 , зі слів сусідів не зареєстрований, і не проживає з 2011 року ОСОБА_1 , а згідно витягу з реєстру територіальної громади від 24.01.2024 року, адресою реєстрації та місця проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 .Отже, такою інформацією підтверджується, що ОСОБА_1 не зареєстрований та не проживає за адресою АДРЕСА_2 . У зв`язку з чим просить поновити строк для подання заяви про скасування вищевказаного судового наказу.

Згідно із ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

При цьому, поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Доводи боржника зводяться до заперечення факту отримання боржником судового наказу, який спростовується повернутим конвертом із рекомендованим повідомлення «Укрпошти», а також листом приватного виконавця Пиць А.А. від 02.08.2023 №89926.

Водночас будь-яких інших підстав для поновлення пропущеного процесуального строку представником боржника наведено не було, а тому поновлення строку буде мати своїм наслідком порушення принципу юридичної визначеності, що є недопустимим.

Крім того, представником боржника не наведено жодної поважної причини пов`язаної з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій щодо подачі заяви боржником про скасування судового наказу в межах встановленого законом строку.

Належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку (більше трьох років) на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу представник боржника не надав, а наведені у заяві підстави для поновлення пропущеного строку не є поважними та спростовуються матеріалами справи, таким чином приходжу до висновку про відсутність підстав для його поновлення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку.

Розглядаючи підстави поновлення строків, ЄСПЛ вказав, що однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення від 26.04.2007р. у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14.10.2003 р.).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України»).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (справа «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Право доступу до правосуддя, не є абсолютним, а його реалізація має відбуватися із дотриманням процесуального строку, що забезпечує юридичну визначеність та остаточність судового рішення.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За змістом ч.2 ст.171 ЦПК України, заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Враховуючі вищевикладені обставини, судом не встановлено підстав для поновлення пропущеного строку для подачі цієї заяви, приходжу до висновку, що заява про скасування судового наказу підлягає поверненню представнику боржнику.

Керуючись ст.ст. 121, 123, 170-171, 247, 258-261, 353 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

у поновленні строку на звернення із заявою про скасування судового наказу відмовити.

Заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Шокала В.С. про скасування судового наказу, виданого Франківським районним судом м. Львові 09.11.2020 року по справі №465/5274/20 про стягнення солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення тацентралізованого постачання гарячої води, 3% річних 423,92 грн.,інфляційні витрати 493,46 грн., а всього разом 9 381 (дев`ять тисяч триставісімдесят одна) грн. 96 коп. та про стягнення з боржників на користь стягувача судового збору у розмірі по 52 (п`ятдесят два)грн. 55 коп. з кожного - повернути представнику боржника ОСОБА_1 адвокату Шокалу В.С.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21.02.2024 року.

Суддя Мартинишин М.О.