Справа № 188/1856/23
Провадження № 2/188/313/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Місюра К.В.

за участю секретаря судового засідання: Лисяк А.Є.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача в режимі відеоконференції: ОСОБА_2

від третьої особи: головний спеціаліст Травянко Н.О., начальник служби Карпенко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконкому Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, відповідно до якого, з урахуванням уточнення 08.02.2024 року, просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі злісним невиконанням батьківських обов`язків по відношенню до його неповнолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до виконавчого листа Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26.11.2014 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини, але в зв`язку зі злісним ухиленням відповідача від сплати аліментів утворилась заборгованість, яку відповідач не сплачує, як і поточні платежі на утримання дитини. З 2014 року, тобто після припинення спільного проживання, відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини, про що свідчить його повне ігнорування спілкування з нею, він не цікавиться її життям, здоров`ям, розвитком, взагалі не приймає участі в її вихованні та не надає матеріальну допомогу на утримання доньки.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні в режимі відео конференції заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3 , зазначив, що не сплачував аліменти в зв`язку з відсутністю стабільного заробітку, але має бажання поступово погашати заборгованість. Зазначив також, що він є батьком своєї доньки і не відмовляється від свого батьківства в жодному разі. Відповідач також пояснив, що не приїздив додому до дитини з метою спілкування, оскільки не бажав провокувати конфлікти з боку нового чоловіка колишньої дружини, так як стосунки з ним не склались з моменту того, як його колишня дружина вийшла за нього заміж.

Представник третьої особи в судовому засіданні вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки тривалий час батько ухиляється від спілкування зі своєю дитиною, матеріально не допомагає та не приймає участі у її житті та розвитку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні сторони, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

В подальшому, в зв`язку з укладенням шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Відповідно до виконавчого листа Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26.11.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно.

Між тим, ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки не сплачує, в зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 23.05.2023 року ОСОБА_1 проживає разом із неповнолітньою донькою: ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та чоловіком ОСОБА_10 в будинку АДРЕСА_1 . Донька ОСОБА_3 знаходиться на повному забезпеченні матері та вітчима, в будинку наявні всі умови для проживання, навчання та гармонійного розвитку дитини. Батька малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2, свідки жодного разу за період її проживання не бачили.

З місця навчання дитини характеристика позитивна.

Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Петропавлівської селищної ради від 19.09.2023р. вважає за доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України.

Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року)

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Згідно ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , позивач посилалась, зокрема на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, не приймає участі у житті дитини, не забезпечує необхідного утримання дитини, не спілкується з донькою.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Висновок органу опіки щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітньої доньки не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість статті 19 СК України).

З урахуванням якнайкращих інтересів дитини, бажання відповідача брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав,

Суд не погоджується з обставинами, на які посилається позивач як на підставу заявленого позову, а саме невиконання батьком батьківських обов`язків, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Отже, судом зроблено висновок, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, винну поведінку відповідача щодо виконання своїх батьківських обов`язків.

Доказів притягнення відповідача до відповідальності за невиконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_3 матеріали справи також не містять.

Приймаючи до уваги викладене у відповідності до ч.6 ст.19 СК України суд не погоджується і не приймає до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Петропавлівської селищної ради від 19.09.2023р. "Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини" через його недостатню обґрунтованість.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку наданим сторонами доказам, суд дійшов висновку про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні.

Батько проти позбавлення батьківських прав заперечує, про що він вказав особисто в судовому засіданні, приймаючи участь в режимі відеоконференції, має намір на відновлення відносин з дочкою, а позбавлення батьківських прав необхідно розглядати як крайній захід, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Посилання позивача на те, що дочка ОСОБА_3 протягом тривалого часу проживає разом із матір`ю та вітчимом та не бачиться із відповідачем не є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивачка не довела.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відсутність достовірних та достатніх даних, що свідчили б про підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, а тому у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 164, 166 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Судові витрати віднести на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра