КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 369/4150/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7245/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левенця Б.Б.

суддів -Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Марчук О.Л., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2023 року частково задоволено позов. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок. Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1 073 гривні 60 копійок (а.с. 137-139).

Додатковим рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2023 року задоволено клопотання представника відповідача - адвоката Приходька С.В. про розподіл судових витрат. Відмовлено в задоволенні клопотання представника позивачки - ОСОБА_4 про відмову в задоволенні розподілу судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 12 000,00 грн. у відшкодування судових витрат на оплату правової допомоги (а.с. 164).

Не погодившись з додатковим рішенням районного суду, 16 січня 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити клопотання представника відповідача - адвоката Приходька С.В. про розподіл судових витрат частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 1 726,00 грн. (а.с. 176-178).

На обґрунтування скарги зазначав, що клопотання про зменшення судових витрат надане до суду після отримання відзиву від сторони відповідача і в клопотанні сторона позивача просила відмовити в задоволенні витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі у зв?язку з тим, що разом з відзивом адвокат Приходько С.В. не доклав в повному обсязі підтвердження своїх повноважень як адвоката, що на думку сторони позивача унеможливлювало визначити наявність відповідного права у адвоката на представлення інтересів відповідача.

15 листопада 2023 року адвокат Приходько С.В. надав до суду клопотання про долучення доказів понесених судових витрат та ухвалення додаткового рішення без надання даного клопотання стороні позивача. Ніякого підтвердження в суд, що клопотання надіслано іншому учаснику справи, немає.

Вказував, що під час розгляду питання щодо розподілу судових витрат положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України про те, що суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання у разі необхідності, не виключає обов`язку суду повідомити сторони про призначення судового засідання з розгляду заяви про розподіл судових витрат відповідно до ч. 2 ст. 246 ЦПК України чи повідомити їх про прийняття заяви до розгляду (якщо провадження у справі є письмовим), до такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 01 листопада 2023 року у справі № 202/3681/16. Проте, суд першої інстанції не дослідив даного факту, не зобов`язав адвоката надіслати документи позивачці і не надав можливості стороні позивача ознайомитись з даними документами, чим порушив принцип змагальності сторін та справедливого суду. В своєму рішенні суд зазначав, що сторона позивача не зверталась до суду із клопотанням зменшити розмір витрат відповідача на правничу допомогу. Проте, позивач не могла звернутись з вказаним клопотанням, оскільки позивачка не знала про подання адвокатом відповідача клопотання про розподіл судових витрат і дізналась вже з рішення, яке побачила в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Звертав увагу, що справа розглядалась в письмовому провадженні і позивачка ніяк не могла дізнатися про надходження документів, окрім того, щоб їй надходили листи на поштову адресу за місцем проживання, яка вказана в позовній заяві. Тобто, вважав, що суд прийняв помилкове рішення про розподіл судових витрат, не надавши можливості стороні позивача надати клопотання про зменшення судових витрат, чим унеможливив виконання ч. 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, на думку позивача заявлений розмір витрат на правничу допомогу адвоката у даній справі є завищеним та не співмірним з обсягомнаданих послуг адвоката. Така позиція позивача підтверджується у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вважав, що заявлена сума витрат на правову допомогу являється неспівмірною ані до предмету позову, ані витрачених сил та засобів та доведеної позиції. Враховуючи ціну позову та розмір заявлених витрат на правову допомогу, дійсність понесення таких витрат відповідачем викликає великий сумнів, оскільки витрати навіть не пропорційні ціні позову. Сторона позивача звертала увагу суду, що рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 16.02.2018 року № 57 та Ради адвокатів Харківської області від 21.03.2021 року №13/1/7 визначено застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, розмір яких за годину становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати та 25 відсотків мінімальної заробітної плати на день оплати відповідно. Тобто, розрахункова година роботи адвоката має складати від 1294,50 грн. до 1675,00 грн. Крім того, на думку позивача, даний спір для кваліфікаційного юриста є спором незначної складності, спірні правовідносини не передбачають дослідження і застосування адвокатом великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів. Тож, заявлена сума витрат на правову допомогу є значно завищеною та необґрунтованою, з урахуванням складності справи. Ухвалене додаткове рішення щодо стягнення таких витрат становить надмірний тягар для позивача, що не узгоджується з принципом розподілу таких витрат.

Посилався на те, що в додатковій угоді № 1 до договору № 15/05-23 про надання правової допомоги адвоката від 15.05.2023 року вказана вартість однієї години роботи (надання послуг) становить 2000 гривень. Проте, ця вартість є значно завищеною та не співмірною зі складністю справи. В актах наданих послуг вказано: підготовка клопотання про передачу справи за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області 17.05.2023 року - 1 година. Проте, вказане клопотання оформлено на 1сторінку аркушу і термін виготовлення явно завищений. На думку позивача, дане клопотання можливо зробити за 20 хвилин з врахуванням друку тексту на принтері для професійного адвоката.

Щодо підготовки клопотання про відкладення розгляду справи та встановлення додаткового строку для подачі відзиву 17.05.2023 - 0,5 годин, в матеріалах справи немає такого клопотання, судячи з протоколу фіксації судового засідання 17.05.2023 року адвокат заявляв тільки клопотання про передачу за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області, ніяких інших клопотань не було. Отже, дану роботу не можна прийняти як необхідну при розгляді даної справи, тому і оплату за дану роботу покладати на позивача не потрібно.

Щодо участі у судовому засіданні у Києво-Святошинському районному суді Київської області 17.05.2023 року - 2 години, то згідно з протоколом фіксації судового засідання початок засідання 11 год. 20 хв. 56 сек. , закінчення 11 год. 40 хв. 15 сек. Отже, реально засідання тривало 20 хвилин, а тому і відшкодовувати витрати потрібно не за 2 години, а за 20 хвилин.

Щодо підготовки та подачі відзиву на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди 07.08.2023-08.08.2023 року - 4 години, то відзив виготовлений на 2 аркушах, в тексті відзиву вказана лише одна постанова Верховного Суду, на яку робив посилання адвокат, отже, стверджувати, що він витратив 4 години на пошук правових підстав для обґрунтування своєї позиції, немає. Більше того, весь відзив побудований тільки на особистих зауваженнях та на припущеннях адвоката, про що було чітко вказано у відповіді на відзив стороною позивачки.

Таким чином вважав, що враховуючи суть та нескладність справи, година роботи адвоката має відповідати рекомендованій (мінімальній) ставці адвокатського гонорару в розмірі 1294,50 грн. (а.с. 176-178).

26 березня 2023 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_2 - адвоката Приходька С.В., в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги (а.с. 207-211).

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2023 року розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву представником відповідача - адвокатом Приходько С.В. було заявлено про стягнення з відповідача судових витрат, зокрема, витрат за надання правничої допомоги, та визначено орієнтовний розмір цих витрат у сумі 15 000,00 грн. (а.с. 110-113).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2023 року частково задоволено позов. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок. Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1 073 гривні 60 копійок (а.с. 137-139).

15 листопада 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Приходько С.В. звернувся до суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн. та долучення доказів понесених витрат (а.с. 155-161).

Таким чином, представником ОСОБА_2 - адвокатом Приходько С.В. дотримано строків подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу вимог, передбачених ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник позивача - ОСОБА_4 посилався на те, що суд першої інстанції не звернув увагу, що представник відповідача не направив копію заяви про долучення доказів понесених судових витрат та ухвалення додаткового рішення на адресу позивача.

Перевіривши вказані доводи, колегія суддів встановила, що дійсно в додатках до заяви відсутні докази на підтвердження направлення заяви та доданих до неї доказів понесення витрат на правничу допомогу іншим учасникам справи.

Відповідно до частини дев`ятої статті 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Враховуючи, що до заяви про ухвалення додаткового рішення представник ОСОБА_2 - адвокат Приходько С.В. додав та просив долучити до матеріалів справи докази понесених ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи, останній мав відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦК України надати до суду докази надсилання такої заяви разом з доданими матеріалами позивачу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на висновки, викладені в постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного судувід 06 березня 2024 року, а сам: «апеляційний суд не врахував, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони; поза увагою апеляційного суду залишилось те, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності; суд апеляційної інстанції не з`ясував, чи отримував відповідач заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат».

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання про розподіл судових витрат, не перевірив обставин щодо направлення заявником копії вказаного клопотання на адресу позивача та не з`ясував, чи отримував позивач клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, не забезпечив реалізації принципу змагальності та можливості стороні позивача ознайомитись із наданими доказами понесених судових витрат та надати заперечення, що є підставою для скасування додаткового рішення.

Оскільки суд першої інстанції не забезпечив права сторони позивача ознайомитись з поданими відповідачем доказами витрат на правничу допомогу та висловити заперечення проти обґрунтованості таких витрат, суд апеляційної інстанції забезпечив реалізацію такого права на стадії апеляційного провадження. Ухваливши нове судове рішення, суд апеляційної інстанції врахував наступне.

Так, в клопотанні про ухвалення додаткового рішення представник ОСОБА_2 - адвокат Приходько С.В. просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн. (а.с. 155-156).

На підтвердження повноважень представник ОСОБА_2 - адвокат Приходько С.В. надав до суду надано копію договору № 15/05-23 про надання професійної правничої допомоги адвоката від 15 травня 2023 року, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Приходько С.В. (а.с. 157), копію додаткової угоди № 1 до договору № 15/05-23 про надання правничої допомоги адвоката від 15 травня 2023 року (а.с. 158), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1296690 (а.с. 36), свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю серія КС № 7800/10 (а.с. 57).

З договору про надання професійної правничої допомоги адвоката від 15 травня 2023 року вбачається, що за надані послуги по договору замовник виплачує виконавцю плату в розмірі, який визначається у Додатку до цього договору та є його невід`ємною частиною. Підписаний сторонами акт виконаних робіт підтверджує факт надання відповідних послуг (виконання робіт) або за відповідний проміжок часу (місяць, тиждень і т. інш.).

Так, у п. 1 Додаткової угоди № 1 до Договору № 15/05/23 про надання правової допомоги адвоката від 15 травня 2023 року сторони узгодили наступне: в порядку та на умовах визначених договором, виконавець зобов`язується надати замовнику визначену договором правову допомогу адвоката щодо захисту інтересів останнього у справі № 369/4150/23.

Пунктом 2 Додаткової угоди передбачено, що за надані послуги по договору замовник виплачує виконавцю плату (гонорар) в розмірі, який обчислюється виходячи з фактично витраченого часу за надання відповідної послуги чи виконання роботи. Вартість однієї години роботи (надання послуг) становить 2 000,00 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, які поніс відповідач у зв`язку з розглядом справи,адвокат Приходько С.В. надав до суду: акт від 06 червня 2023 року наданих послуг за договором № 15/05-23 від 15 травня 2023 року (додаткова угода № 1 від 15 травня 2023 року), доповнення № 1 до акту від 01 червня 2023 року (а.с. 159), акт від 08 серпня 2023 року наданих послуг за договором № 15/05-23 від 15 травня 2023 року (додаткова угода № 1 від 15 травня 2023 року), доповнення № 1 до акту від 08 серпня 2023 року (а.с. 160), квитанція до прибуткового касового ордера № 116 від 01 червня 2023 року на суму 7 000 грн., квитанція до прибуткового касового ордера № 216 від 08 серпня 2023 року на суму 8 000 грн. (а.с. 161).

Так, в доповненнях № 1 до акту від 01 червня 2023 року наданих послуг за договором № 15/05-23 від 15 травня 2023 року наведено перелік наданих послуг: 1. Підготовка клопотання про передачу справи за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області - 17 травня 2023 року - 1 год. - 2 000,00 грн.; 2. Підготовка клопотання про відкладення розгляду справи та встановлення додаткового строку для подачі відзиву - 17 травня 2023 року - 2 год. - 1 000,00 грн.; 3. Участь у судовому засіданні у Києво-Святошинському районному суді Київської області - 17 травня 2023 року - 3,5 год. - 7 000,00 грн. (а.с. 159, зворот).

В доповненнях № 1 до акту від 08 серпня 2023 року наданих послуг за договором № 15/05-23 від 15 травня 2023 року наведено перелік наданих послуг: 1. Підготовка та подача відзиву на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди - 07-08 серпня 2023 року - 4 год. - 8 000,00 грн. (а.с. 160, зворот).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс).

Крім того, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважив, що 14 вересня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Блізнєцов Є.А. подав клопотання про зменшення понесених відповідачем судових витрат, просив відмовити в задоволенні їх розподілу як витрачених, так і тих, що в майбутньому будуть витрачені відповідачем на професійну правничу допомогу (а.с. 131-136).

Висновки районного суду, що представник позивача не просив про зменшення цих витрат свідчать про надмірний формалізм та є помилковими.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Блізнєцов Є.А. заперечував проти клопотання щодо ухвалення додаткового рішення, на обґрунтування зазначав, що фактично надані представником відповідача послуги не носять у собі надскладний характер виконаної роботи, а тому, судові витрати у розмірі 12 000,00 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат та критерію розумної необхідності таких витрат (а.с. 176-178).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Перевіривши обсяг виконаних робіт та наданих послуг адвокатом Приходько С.В. відповідачу, колегія суддів приходить до висновку, що в доповненнях № 1 до акту від 01 червня 2023 року наданих послуг за договором № 15/05-23 від 15 травня 2023 року на надання професійної правничої допомоги від 20 липня 2023 року безпідставно зазначено витрати за підготовку клопотання про відкладення розгляду справи та встановлення додаткового строку для подачі відзиву 17 травня 2023 року, оскільки такого клопотання матеріали справи не містять та в судовому засіданні від 17 травня 2023 року заявлено представником відповідача не було.

Також, колегія суддівзауважує, що зазначені в доповненнях № 1 до акту від 01 червня 2023 року наданих послуг за договором № 15/05-23 від 15 травня 2023 року послуги щодо підготовки клопотання про передачу справи за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області не вимагає 1,00 год. часу на його підготовку та підготовка вказаного клопотання не вимагала великого обсягу юридичної й технічної роботи. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне зменшити кількість витраченого часу для підготовки клопотанняпро передачу справи за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області з 1 години до 15 хвилин, що з розрахунку за 1 год. роботи адвоката вартістю 2 000,00 грн. становить загальну суму 500,00 грн., та є розумним і справедливим розміром щодо надання вказаної послуги.

Крім того, з протоколу судового засідання від 17 травня 2023 вбачається, що початок судового засідання відбувся 11:20:56 год., а кінець судового засідання о 11:40:15 хв., тобто засідання тривало 20 хв. Враховуючи зазначене, кількість витраченого часу щодо послугиучасті у судовому засіданні у Києво-Святошинському районному суді Київської області 17 травня 2023 року колегія суддів вважає з можливе зменшити розмір витрати щодо вказаної послуги з 4 000,00 грн. до 1 500,00 грн.

Також, колегія суддіввважає, що послуга, зазначена в доповненнях № 1 до акту від 08 серпня 2023 року наданих послуг за договором № 15/05-23 від 15 травня 2023 року, щодо підготовки та подачі відзиву на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди - 07-08.08.2023 не вимагає 4 год. часу, оскільки дана справа не є складною, а тому не потребувала значного часу та складних зусиль для визначення з правовою позицією відповідача у даній справі. Крім того, колегія суддів звертає увагу н невеликий об`єм відзиву на позовну заяву (4 сторінки). Тому, суд прийшов до висновку про зменшення вартості послуги щодо складання відзиву на позовну заяву з 8000,00 грн. до 1 000,00 грн.

Отже, апеляційний суд вважає обґрунтованим розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що заявлений розмір моральної шкоди складав 25 000,00 грн., а фактично стягнуто з відповідача рішенням суду 5 000,00 грн., тобто 80 % позовних вимог залишено без задоволення, а також беручи до уваги складність справи, обсяг та час необхідний для виконання адвокатом, якийнадавав професійну правничу допомогу відповідачу, робіт, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності та розумності судових витрати, колегія суддів дійшла висновку, що на користь відповідача ОСОБА_5 слід стягнути пропорційно задоволеним позовним вимогам витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 400,00 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 400,00 грн., колегія суддів вважає співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатами обсягом послуг у суді першої інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про стягнення з позивача на користь відповідача 2 400,00грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи судом першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2023 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Приходька Сергія Володимировича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 400,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова