ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» квітня 2024 року

м. Харків

справа № 619/3051/17 (4-с/619/1/24)

провадження № 22ц/818/1494/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Маміної О. В., Яцини В.Б.

за участю секретаря Волобуєва О.О.

учасники справи:

стягувач ОСОБА_1 ,

боржниця ОСОБА_2 ,

заінтересована особа Дергачівський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 15 лютого 2024 року в складі судді Овсяннікова В.С.

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржниця ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що на виконанні Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 57416300 з виконання рішення суду про встановлення його побачень з дитиною.

Зазначив, що 21 грудня 2021 року виконавче провадження відновлено. 15 листопада 2022 року орган виконавчої служби отримав оригінал виконавчого листа від 14 серпня 2018 року разом із заявою стягувача.

Державний виконавець 13 квітня 2023 року подав вимогу до боржниці про надання інформації щодо її фактичного місця перебування та реєстрації. Будь-яких інших дій щодо розшуку боржниці та дитини у виконавчому провадженні до 13 липня 2023 року виконавцем не здійснено.

Як йому стало відомо, виконавець звернувся до суду з поданням про розшук боржниці лише 27 листопада 2023 року.

Вказав, що ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 04 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні його скарги на дії державного виконавця та встановлено, що на час постановлення цієї ухвали місцезнаходження боржниці невідомо.

У зв`язку з чим, ним встановлена бездіяльність державного виконавця з часу надходження оригіналу виконавчого листа по 12 липня 2023 року, яка виразилась у невиконанні пункту 4 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, а саме у не зверненні з поданням до суду про розшук дитини або боржника.

Вказав, що рішення суду через умисну бездіяльність державного виконавця не виконано 113 разів, чим завдано моральної шкоди дитині. З 25 лютого 2022 року рішення суду не було виконано жодного разу.

Просив визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадніченко Т.О. у виконавчому провадженні №57416300, яка виразилась у невиконанні пункту 4 розділу ІХ Виконання рішень немайнового характеру Інструкції з організації примусового виконання рішень, щодо не звернення з поданням до суду про розшук боржника в період з дня надходження оригіналу виконавчого документа до 12 липня 2023 року.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 15 лютого 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив проводити розгляд справи виключно в межах заявлених у скарзі вимог, забезпечити участь боржниці у розгляді апеляційної скарги для підтвердження відсутності будь-якої інформації від неї за вказаний період, ухвалу суду скасувати та задовольнити вимогу його скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Так, вимоги його скарги обмежені строком з 17 листопада 2022 року по 12 липня 2023 року, однак в оскаржуваній ухвалі наведені факти та дії виконавця, які не стосуються зазначеного періоду, тобто суд розглянув справу не у межах заявлених вимог. Виконавець звернувся до суду з поданням про розшук боржниці лише 27 листопада 2023 року, пізніше зазначеного періоду. Боржниця ухилилась від участі у справі, не надавала пояснень суду та виконавчій службі. Суд не дослідив докази та не встановив, що з 17 листопада 2022 року по 12 липня 2023 року від боржниці не надходило жодного документа, який міг бути використаний як інформація щодо її місцезнаходження, а державний виконавець допустив неправомірну бездіяльність щодо не звернення до суду з поданням про розшук боржниці. Доказів перебування боржниці у Німеччині з 17 листопада 2022 року по 12 липня 2023 року немає, а її заява від 24 квітня 2022 року не є таким доказом. Судом не враховано практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини щодо необхідності забезпечення контакту дитини з батьком згідно рішення суду.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

16 квітня 2024 року через засоби телефонного зв`язку представник Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, яке залишено без задоволення за необгрунтованістю.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Акцентував увагу суду на відзиві з додатками (а. с. 34-37) на позов та просив його не враховувати при перегляді справи, оскільки його подано з порушенням норм процесуального права. Також, по суті апеляційної скарги пояснив, що державний виконавець в період з 17 листопада 2022 року по 12 липня 2023 року безпідставно не оголосив розшук ОСОБА_2 . На теперішній час виконавчі дії здійснюються.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що під час примусового виконання виконавчого провадження державний виконавець діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням того, що боржниця з дитиною перебувають поза межами України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконанні Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 57416300 з примусового виконання виконавчого листа № 619/3051/17 від 14 серпня 2018 року, виданого Дергачівським районним судом Харківської області, про усунення перешкод ОСОБА_1 та визначення йому днів для участі у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кожного вівторка та четверга кожного тижня з 17 годин 00 хвилин до 19 годин 00 хвилин без присутності матері; кожної суботи та неділі кожного другого та четвертого тижня місяця з 10 годин 00 хвилин до 18 годин 00 хвилин без присутності матері.

24 грудня 2021 року винесена постанова про відновлення виконавчого провадження на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 25 листопада 2021 року № 619/3051/17 про визнання неправомірною бездіяльності щодо не відновлення виконавчого провадження №57416300.

24 квітня 2022 року боржниця ОСОБА_2 повідомляла Дергачівський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про те, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, систематичними жорстокими обстрілами м. Харкова та сусідніх населених пунктів, в тому числі смт Мала Данилівка, постійною загрозою ракетних ударів на усій території України, реальною загрозою життю і здоров`ю дитини ОСОБА_3 , 2015 року народження, відсутністю належного матеріального, побутового забезпечення та неможливістю медичного обслуговування, дитина разом з нею за рекомендацією батька ОСОБА_1 була евакуйована до Німеччини (а. с. 42).

17 листопада 2022 року від ОСОБА_1 на адресу відділу надійшов оригінал виконавчого листа №619/3051/17 від 14 серпня 2018 року, виданого Дергачівським районним судом Харківської області.

На електронні запити державного виконавця до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржницею державного кордону отримано відповіді №152047915 від 02 грудня 2022 року; №155625170 від 08 лютого 2023 року; №163193544 від 19 травня 2023 року; №166621763 від 26 червня 2023 року; №182532947 від 24 листопада 2023 року щодо відсутності даних про перетин ОСОБА_2 державного кордону (а. с. 39, 40, 41).

11 липня 2023 року державним виконавцем направлено запит до Посольства України в Федеративній Республіці Німеччина, Генерального консульства України у Гамбурзі, Генерального консульства України у Мюнхені, Генерального консульства України в Дюссельдорфі, Генерального консульства України у Франкфурті на Майні щодо того, чи дійсно боржниця ОСОБА_2 була евакуйована до Німеччини разом з дитиною ОСОБА_3 , 2015 року народження (а. с. 47).

Як вбачається з відповіді № 71/17-546-81971 від 13 липня 2023 року тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління консульського захисту Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ, інформації Генерального консульства України в Гамбурзі 29 липня 2022 року ОСОБА_2 зверталася до установи із заявою щодо продовження строку дії свого паспорту громадянина України для виїзду за кордон (а. с. 48).

13 липня 2023 року державним виконавцем прийнята постанова про визначення місця побачення стягувача з дитиною, якою визначено місце побачення стягувача ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 за адресою реєстрації стягувача: АДРЕСА_1 у визначений рішенням суду час, та направлена сторонам виконавчого провадження (а. с. 51-52).

13 липня 2023 року державним виконавцем прийнята постанова про проведення виконавчих дій 20 липня 2023 року з метою перевірки виконання боржницею рішення суду у час, зазначений у виконавчому документі, за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 50).

Також 13 липня 2023 року державним виконавцем здійснено виїзд за адресою боржниці, вказаною у виконавчому документі, тобто за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено акт. В ході виїзду було встановлено, що боржниця ОСОБА_2 за вказаною адресою відсутня. Зі слів матері та сусідів боржниця виїхала за межі України, а саме до Німеччини у зв`язку зі збройною агресією російської федерації (а. с. 49).

17 липня 2023 року на електронну пошту відділу державної виконавчої служби надійшла заява боржниці ОСОБА_2 , якою вона повторно повідомила, що була змушена покинути територію України та на даний час разом з сином ОСОБА_4 перебуває у Німеччині (м. Бремен) у статусі біженців, про що надає відповідні документи (а саме посвідчення на право проживання №125808004, № НОМЕР_1 ), тому з`явитися на виклик державного виконавця та бути присутньою при проведенні виконавчих дій, які призначені на 20 липня 2023 року за адресою АДРЕСА_1 , вона не в змозі. Повідомила, що не може наражати сина ОСОБА_4 на небезпеку, оскільки в Україні відбуваються воєнні дії, тому готова надати можливість для побачення ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 на території Німеччини (а. с. 55-57).

Постановою державного виконавця від 18 липня 2023 року відкладено проведення виконавчих дій до 31 липня 2023 року (а. с. 53-54).

01 серпня 2023 року ОСОБА_2 направила до відділу державної виконавчої служби заяву аналогічного змісту та просила відкласти проведення виконавчих дій (а. с. 58).

03 серпня 2023 року за електронну адресу ОСОБА_2 державним виконавцем направлено запит №41970 про надання підтверджуючих документів, що станом на теперішній час вона дійсно перебуває на території Німеччини у м. Бремен (а. с. 60).

Постановою державного виконавця від 03 серпня 2023 року відкладено проведення виконавчих дій до 16 серпня 2023 року (а. с. 61).

04 серпня 2023 року на електронну адресу відділу надійшла відповідь від ОСОБА_2 на запит державного виконавця від 03 серпня 2023 року, в якій вона вказала, що для отримання підтверджуючих документів буде звертатися до відповідних органів, а в якості доказу наразі надає копію квитка на своє ім`я, який придбано нею 31 липня 2023 року з Бремена до Гамбурга і з Гамбурга до Бремена (а. с. 45, 46).

07 листопада 2023 року державним виконавцем на електронну адресу боржниці направлено вимогу № 58982 щодо надання підтверджуючих документів, що станом на теперішній час вона дійсно перебуває на території Німеччини, м. Бремен (а. с. 59).

27 листопада 2023 року державний виконавець звернувся до суду з поданням про розшук боржниці ОСОБА_2 (а. с. 10-13).

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 04 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність органу примусового виконання. Судом встановлено, що станом на 27 листопада 2023 року боржниця не виконала вимогу державного виконавця, не надала відомості про місцезнаходження (а. с. 5-9).

11 грудня 2023 року державним виконавцем отримано відповідь з Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за № 91-59491/18/23, з якої вбачається, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період часу з 24 лютого 2022 року по 27 червня 2023 року в базі даних не виявлено (а. с. 62).

28 грудня 2023 року до відділу надійшла заява ОСОБА_1 від 26 грудня 2023 року, в якій стягувач, турбуючись за безпеку свого малолітнього сина ОСОБА_6 , та у зв`язку з тим, що сам мешкає як ВПО у м. Полтава (довідка ВПО від 13 квітня 2022 року) просив призначити місце проведення виконавчих дій в приміщенні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за адресою Полтавська область, м. Полтава, провулок Стешенка, № 6 (а. с. 63).

08 січня 2024 року державним виконавцем направлено запит до Посольства України в Федеративній Республіці Німеччина, Генерального консульства України у Гамбурзі, Генерального консульства України у Мюнхені, Генерального консульства України в Дюссельдорфі, Генерального консульства України у Франкфурті на Майні, чи перебуває боржниця у м. Бремен (Німеччина) (а. с. 64).

08 січня 2024 року державним виконавцем направлено запит до Іміграційного офісу міста Бремен Управління у справах іноземців, чи перебуває боржниця у м. Бремен (Німеччина) (а. с. 65).

Положеннями статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною регламентується спеціальними правилами статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами цієї статті виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Відповідно до пункту 4 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, за неможливості з`ясування місцезнаходження боржника чи дитини державний виконавець звертається з поданням до суду про розшук дитини або боржника.

Захист прав дитини гарантовано статтями 3, 12, 16 Конвенції ООН Про права дитини 1989 року. Будь-який сімейний спір стосовно дитини дійсно має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

З огляду на введення воєнного стану в Україні, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя.

Такий висновок відповідає викладеному в постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 210/529/19, провадження № 61-10424св22.

Як вбачається з матеріалів справи на примусовому виконанні Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває рішення суду про усунення перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною та визначення йому днів для участі у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кожного вівторка та четверга кожного тижня з 17 годин 00 хвилин до 19 годин 0 хвилин без присутності матері; кожної суботи та неділі кожного другого та четвертого тижня місяця з 10 годин 00 хвилин до 18 годин 00 хвилин без присутності матері.

Разом з тим, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дія якого продовжена до теперішнього часу.

У зв`язку з чим, боржниця ОСОБА_2 разом з дитиною ОСОБА_3 , 2015 року народження, евакуювалась до Німеччини, про що повідомила Дергачівський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заявою від 24 квітня 2022 року.

Для перевірки вказаної інформації державним виконавцем неодноразово у грудні 2022 року, лютому, травні та червні 2023 року направлялись електронні запити до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржницею державного кордону.

Крім того, у державного виконавця була інформація Генерального консульства України в Гамбурзі про те, що 29 липня 2022 року ОСОБА_2 зверталася до установи із заявою щодо продовження строку дії свого паспорту громадянина України для виїзду за кордон, що також свідчило про її перебування у Німеччині. Відомості щодо повернення ОСОБА_2 до України та перетину нею кордону дотепер відсутні.

За таких умов, оскільки у матеріалах виконавчого провадження було повідомлення боржниці про виїзд до Німеччини разом з дитиною у зв`язку з бойовими діями, зазначена інформація потребувала перевірки шляхом направлення запитів до компетентних органів, встановлення зв`язку з боржницею, для чого об`єктивно потрібен певний час, то у державного виконавця у період з 17 листопада 2022 року по 12 липня 2023 року були відсутні підстави для звернення до суду з поданням про розшук боржниці і дитини.

Підстав вважати, що державний виконавець допустив неправомірну бездіяльність, яка полягає у не зверненні до суду з відповідним поданням у вказаний період не вбачається, оскільки ним вживались заходи щодо встановлення місця перебування боржниці, а звернення з поданням про її розшук було б передчасним.

У листопаді 2023 року, коли від боржниці перестали надходити відповідні відомості щодо її місцезнаходження, державний виконавець склав подання до суду про її розшук.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що вимоги його скарги обмежені строком з 17 листопада 2022 року по 12 липня 2023 року, однак в оскаржуваній ухвалі наведені факти та дії виконавця, які не стосуються зазначеного періоду, тобто суд розглянув справу не у межах заявлених вимог є безпідставними, оскільки від встановлення всіх обставин, які мали місце у виконавчому провадженні, залежить правильне вирішення вимог скарги, що не свідчить про вихід за межі заявлених вимог.

Посилання ОСОБА_1 на те, що боржниця ухилилась від участі у справі, не надавала пояснень суду та виконавчій службі судова колегія відхиляє, оскільки поведінка боржниці не свідчить про бездіяльність державного виконавця.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що суд не дослідив докази та не встановив, що з 17 листопада 2022 року по 12 липня 2023 року від боржниці не надходило жодного документа, який міг бути використаний як інформація щодо її місцезнаходження, та доказів перебування боржниці у Німеччині у цей період немає не можуть бути взяті до уваги, оскільки матеріали справи свідчать, що у 2022 році ОСОБА_2 зверталась до компетентних органів у Німеччині за оформленням документів, отримала посвідчення на право проживання, та відомості про перетин нею кордону та повернення до України у вказаний період відсутні.

Посилання ОСОБА_1 на те, що судом не враховано практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини щодо необхідності забезпечення контакту дитини з батьком згідно рішення суду, судова колегія також відхиляє, оскільки така судова практика має застосовуватися не абстрактно, а з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, підстави для розподілу судових витрат за розгляд справи у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1. ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 15 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О. В. Маміна

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 16 квітня 2024 року.