ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/456/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/3122/23 Категорія: 314000000 Демчик Р.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товаристоа «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» ;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, що подала апеляційну скаргу представник позивача адвокат Литвин Ольга Петрівна,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Литвин Ольги Петрівни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ПрАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» покладений обов`язок забезпечення тепловою енергією населення, організацій та підприємств всіх форм власності. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно».

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. п. 18,20,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 08.10.1992р. №572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).

В квартирі АДРЕСА_2 встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання, тому згідно п.20 вищевказаних правил плата за послугу вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки. платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Згідно договору купівлі-продажу №1558 від 06.04.2023 року, відповідач станом на 01.04.2023 року був власником квартири АДРЕСА_2 .

Позивач також зазначив, що згідно з ч.5 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Також зазначав, що відповідач своєчасно з січня 2013 року не вносив плату за отриманні житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка на 01 квітня 2023 року складає 35469.61 грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР №30129034.

Відповідач фактично споживаючи послуги не надсилав позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі.

Вищезазначена квартира не від`єднана від мереж централізованого опалення та гарячого постачання у встановленому законодавством порядку. Підведення централізованого опалення до стояка у межах квартири відповідачів свідчить про виконання послуг позивачем.

На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання у розмірі 35469,61 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3194,88 грн. та 3% річних у розмірі 868,77 грн., а всього 39533,26 грн. та стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2684,00 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання в сумі 29349.64 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 530.40 грн. та 3% річних у розмірі 174.93 грн., а всього 30054 грн. 97 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» судовий збір в розмірі 2040 грн.37 коп.

В іншій частині відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивач є надавачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, ним були надані відповідні послуги відповідачам, як споживачам таких послуг, проте відповідач своєчасно та в повному обсязі не оплачував надані позивачем послуги. При цьому судом враховано, що позовна давність спливла, починаючи з січня 2013 року по лютий 2020 року включно, про що зроблено відповідачем ОСОБА_1 відповідну заяву, а тому слід відмовити позивачеві у задоволенні позову про стягнення заборгованості з відповідача за цей період у зв`язку із спливом позовної давності і за відсутності поважних причин її пропущення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача адвокат Литвин О.П. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Також просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4026,00 грн. та професійної правничої допомоги в розмірі 4000,00 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд мав залишити позов без розгляду, оскільки позивач двічі не з`являвся в судові засідання 12.04.2023 та 24.04.2023, не надавши при цьому підтверджень поважності причин. Подані представником позивача заяви про розгляд справи без його участі та додані до них довіреності судом не перевірено на предмет відсутності електронного цифрового підпису, а тому скаржник вважає їх не поданими.

Вказує, що судом не перевірено правильність нарахування позивачем за період з березня 2020 року по березень 2023 року суми заборгованості та не визначено розмір заборгованості окремо по кожному платежу - за постачання теплової енергії та за гаряче водопостачання, а також за які саме послуги нарахована ця заборгованість, не вказано обсяг цих послуг в натуральних одиницях, не зазначена їх вартість ( тариф) кожної окремо та чи надавались такі послуги відповідачу.

Наголошує на тому, що наданий позивачем лист-розрахунок не є належним доказом для підтвердження розміру заборгованості відповідача, оскільки він складений одноособово позивачем та містить лише інформацію про суму плати, визначену позивачем.

Зазначає, що суд, процитувавши лист ВП «Черкаська ТЕЦ» від 08.05.2023 року щодо порядку нарахування плати за послуги централізованого теплопостачання, не звернув уваги на останній абзац листа, у якому надавачем послуг вказано про проведення перерахунку вартості наданих послуг за період з липня 2020 року по 1 травня 2023 року з урахуванням показань квартирного засобу обліку гарячої води споживача на суму 9689,71 грн. Відповідно до доданого до позовної заяви листа-розрахунку сума заборгованості на послуги з постачання гарячої води за період з липня 2020 року по 1 травня 2023 року становить 10936,57 грн. При цьому здійснивши перерахунок позивач не зменшив позовні вимоги на вказану, а суд не виключив цю суму з розміру заборгованості.

Крім того судом також проігноровано той факт, що позивач ввів суд в оману вказуючи, що відповідач не надсилав позивачу жодних скарг. Так, із листа ВП «Черкаська ТЕЦ» від 08.05.2023 року вбачається, що відповідач звертався до позивача із претензіями щодо неправомірного нарахування заборгованості за послуги і вони були обґрунтовані, оскільки у відповідь на звернення відповідача позивачем виключено із суми заборгованості 9689,71 грн. Крім того, згідно з наявною в матіолах справи довідкою ПП «РЕУ «Надія» від 18.06.2021року у квартирі відповідача з моменту введення в експлуатацію в 2011 році ніхто не проживав, внутрішні каналізаційні і водопровідні комунікації після встановлених лічильників гарячої і холодної води не встановлювалися на час видачі довідки, тому споживання води не є можливим.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, вказуючи на її безпідставність просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Вказує, що вимоги позивача є цілком правомірні, а законні права і інтереси відповідача порушено не було. тобто суд першої інстанції виніс законне та обґрунтоване рішення, а справу розглянув повно та всебічно.

Зазначає, що відповідачем не надано обґрунтованих контр-розрахунків чи інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що позивач не вірно виконав лист-розрахунок за спірний період з порушенням норм чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі відповідної ліцензії, рішення Черкаського міськвиконкому №5 20 від 24.05.2000 року забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси.

Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ».

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири, власником квартири АДРЕСА_2 до 06 квітня 2023 року був ОСОБА_1 , відтак був споживачем послуг, які надавав йому позивач.

Таким чином на відповідача, як на власника майна, покладено обов`язок по його утриманню та оплаті житлово-комунальних послуг, в тому числі, і послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надавались до квартири АДРЕСА_2 позивачем. Однак відповідач своєчасно та в повному обсязі не вносив плату за надані йому послуги, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, про стягнення якої порушується питання в цій справі.

На обґрунтування фактичної суми заборгованості позивачем по справі ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» надано суду лист-розрахунок по о/р № НОМЕР_1 ( а.с. 8-10)., розрахунок інфляційних по о/р № 11023063 (а.с. 11) та розрахунок 3% річних по вказаному рахунку (а.с. 12-13).

Відносини з постачання теплової енергії регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відповідними положеннями ЦК України.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 13 цього Законом України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене, обов`язок з укладання договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє позивача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач посилався на те, що хоча між сторонами відсутній договір про надання послуг з централізованого опалення, відповідач фактично отримує послуги з централізованого опалення, проте всупереч вимогам законодавства не здійснює їх оплату, що спричинило накопиченню боргу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору.

За змістом ст. ст. 67-68, 162 Житлового Кодексу України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Надані позивачем докази підтверджують, що відповідач користувався послугами наданими позивачем, проте з 2013 року останні ним не оплачені належним чином, тобто боржник допустив прострочення виконання зобов`язання.

Як вбачається з листа-розрахунку по особовому рахунку № НОМЕР_2 , відповідач не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.01.2013 року по 01.03.2023 року, яка складає 35469,61 грн.

Доводи апеляційної скарги в тому числі зводяться до того, що наданий позивачем лист - розрахунок є невірним. Колегія суддів з такими доводами погодитись не може та вважає, що відповідач, посилаючись на зазначену вище обставину, не довів належними та допустимими доказами помилковість здійснених розрахунків позивачем, також в матеріалах справи відсутні розрахунки заборгованості, які на думку скаржника, були б вірними та обгрунтованими.

З цих же підстав колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на те, що судом не було взято до уваги здійснений позивачем перерахунок вартості наданих послуг з централізованого постачання гарячої води.

З викладеного слідує, що вказана заборгованість нарахована відповідачу за спожиті ним послуги та відповідно до діючих на той час тарифів, а тому суд не має сумнівів у правильності здійснення ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» нарахування плати за надані послуги.

Щодо доводів скаржника про те, що внутрішні каналізаційні і водопровідні комунікації після встановлених лічильників гарячої і холодної води не встановлювалися, то колегія суддів їх не приймає до уваги, оскільки , як зазначено в рішенні суду першої інстанції, і з чим погоджується апеляційний суд, навіть якщо споживач тимчасово відключений від послуги, підприємство має все одно забезпечувати функціонування всієї системи з постачання гарячої води.

Дані нарахування регламентуються п.39 «Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води» затверджених постановою КМУ від 11 грудня 2019р. №1182:

- Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

- Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

- Споживач не звільняється від плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Плата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. (п. 39 Правил надання послуг з постачання гарячої води).

Інші доводи, наведені представником відповідача в апеляційній скарзі, суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Литвин Ольги Петрівни слід залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2023 року без змін.

Керуючись ст.141, 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Литвин Ольги Петрівнизалишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді