У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

26.01.2024 року м. Бар

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М. вивчивши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт його спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , для оформлення спадщини, як спадкоємець п`ятої черги за законом.

Заявник зазначає, що нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через недоведеність факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року по справі №227/2188/21.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Із матеріалів справи вбачається, що встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем прямо пов`язується із наступним вирішенням спору щодо спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

Крім того, відповідно до частини 1 статті 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана власниками або користувачами суміжних земельних ділянок, якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

З моменту смерті спадкодавця ОСОБА_2 минуло вісімнадцять років, отже інтерес заявника щодо майна спадкодавця конкурує з інтересом територіальної громади на відумерлу спадщину. Цей конкуруючий інтерес територіальної громади випливає безпосередньо із норм Цивільного кодексу України, оскільки подання заяви про визнання спадщини відумерлою є обов`язком органу місцевого самоврядування, а не його правом. Таке законодавче регулювання свідчить про намір законодавця упорядкувати цивільний оборот таким чином, щоб нерухоме майно не залишалось тривалий час без титульного володільця. Тому заяви осіб, які вважають себе спадкоємцями майна не можуть розглядатися в порядку окремого провадження, яке за своєю суттю передбачає існування неоспорюваних прав і відсутність претензій інших осіб, в тому числі територіальної громади.

Враховуючи характер даних правовідносин, вимоги, що ставить заявник про встановлення даного юридичного факту з метою вступу у спадщину, суд доходить висновку, що відповідно до вимог ЦПК України даний спір має вирішуватись у порядку позовного провадження.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Оскільки із заяви вбачається спір про право, то відповідно до положень ч. 4 ст. 315 ЦПК України заявниці слід відмовити у відкритті провадження в справі, оскільки ця справа має розглядатись в порядку позовного провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 315 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду в 15-денний строк з для складення повного тексту ухвали.

Суддя: