Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Драча Ю.І.

участю секретаря судових засідань Алексеєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтовано тим, що у грудні 2023 року позивачу через додаток у мобільному телефоні «ДІЯ» стало відомо про існування відкритого виконавчого провадження, за яким він вказаний боржником. У додатку «ДІЯ» Дмитрієв О.М. ознайомився з постановою про відкриття виконавчого провадження № 69689744, винесеною 19.08.2022 р. приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком А.М., про примусове виконання виконавчого напису № 117927, виданого 09.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 117927 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 11646,65 грн.

Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки такий договір не є безспірним та взагалі заперечує про наявність в нього будь-якої заборгованості перед відповідачем у справі, у зв`язку з чим даний виконавчий напис не підлягає виконанню.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 29.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

24.01.2024 представником позивача подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

23.01.2024 представником відповідача по справі через електронну поту суду подано заяву про визнання позову в якій зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та просить суд повернути відповідачу 50% судового збору сплаченого ним при поданні позову, у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Крім цього представником відповідача подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору заяв, клопотань та заперечень щодо позову не надходило.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 09.06.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. видав виконавчий напис за № 117927 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 11646,65 грн.

У подальшому19.08.2022 року на підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком А.М. відкрито виконавче провадження № 69689744.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (статті 18 ЦК України).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

У постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 640/2704/16-ц зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» боржник має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №137/1666/16 зазначено, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення виконавчого напису.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 зазначено, що безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Таким чином, виходячи відсутності обґрунтування права вимоги за договором за період, зазначений у виконавчому написі, відсутності відомостей про конкретні умови та тарифи по кредиту, відсутності доказів правонаступництва права вимоги відповідача за кредитним договором, суд вважає, що наявні в матеріалах справи документи не підтверджують безспірність суми боргу в розмірі 11646,500 грн. Більш того, сума боргу та період її виникнення не підтверджені первинними банківськими документами в тій мірі, яка необхідна для підтвердження безспірності заборгованості.

Таким чином, у нотаріуса були відсутні підстави на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а відповідачем, всупереч вимог чинного законодавства не було надано документів, які б підтверджували безспірність права його вимоги до позивача за кредитним договором.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовані доводи позивача про відсутність існування будь-яких зобов`язальних правовідносин з відповідачем та наявності у позивача будь-якої безспірної заборгованості перед відповідачем, у зв`язку з чим оскаржуваний виконавчий напис №117927 від 09.06.2021 року, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Також, суд враховує заяву відповідача про визнання позову.

Що стосується стягнення вирішення питання про стягнення судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тобто, у разі визнання відповідачем позову, позивачу, який не звільнений від сплати судового збору, з державного бюджету повертається 50 відсотків судового збору, який був ним сплачений при поданні позову, а із відповідача стягуються (відшкодовуються) на користь позивача інші 50 відсотків судового збору.

Таким чином із відповідача, у такому випадку, стягується лише 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем за подання позовної заяви.

При цьому, у державному бюджеті залишається інші 50 відсотків судового збору, які були сплачені позивачем під час подання позову (та які відшкодовуються позивачу відповідачем).

Враховуючи, що відповідачем подано заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачу 50% сплаченого ним при поданні позовної заяви з державного бюджету та 50% сплаченого судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Що стосується витрат на правничу допомогу, то слід зазначити, що оскільки така вимога не була заявлена позивачем, вказане питання судом не досліджувалось.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис, виданий 09.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем та зареєстрований у реєстрі за № 117927 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 11646,65 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн.

Повернути ОСОБА_1 50% судового збору в розмірі 538,80 грн. сплаченого за подання позову відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 28 від 28.12.2023

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Ю. І. Драч