1Справа № 335/9904/23 2/335/367/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді Романько О.О., за участю секретаря судового засідання Гутник Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 подану через представника - адвоката Богославського Віктора Анатолійовича до Запорізької міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою про визнання права власності на майно в порядку спадкування, в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Далі в обґрунтування позову зазначено, що за життя, ОСОБА_3 нажив спадкове майно, яке складається із 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . У зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина. Спадкоємцями після смерті померлого є його донька ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , позивачем та ОСОБА_4 приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. були подані заява про прийняття спадщини. На підставі заяв, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.В., заведена спадкова справа № 34/2022.

Після спливу встановленого законом терміну на подання заяв про прийняття спадщини позивач та ОСОБА_4 звернулася до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого.

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. від 04.10.2022 за № 529/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через не надання документів, що посвідчують права власності спадкодавця на спадкове майно.

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. від 04.10.2022 за № 530/02-31 ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через не надання документів, що посвідчують права власності спадкодавця на спадкове майно.

Таким чином, ОСОБА_3 нажив спадкове майно, яке складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , але не здійснив реєстрацію прав власності за собою у відповідному державному реєстрі, правовстановлюючий документ не отримував.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивачки ОСОБА_4 .

У зв`язку з подання заяви про прийняття спадщини у спадковій справі № 34/2022, ОСОБА_4 прийняла у спадщину спадкове майно після померлого чоловіка ОСОБА_3 , яке складається із частини квартири АДРЕСА_1 , але не встигла оформити прав на спадщину.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , позивачем була подана заява про прийняття спадщини приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. .

На підставі заяви, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.В. заведена спадкова справа № 15/2023. ОСОБА_4 все своє майно, відповідно до заповіту заповіла своїй доньці ОСОБА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. від 04.10.2023 за № 1288/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через не надання документів, що посвідчують права власності спадкодавця на спадкове майно.

Позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом та заповітом, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 44,09 кв.м, житловою площею 28,82 кв.м, яка належала померлим ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Ухвалою судді від 18.10.2023 відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 подану через представника - адвоката Богославського Віктора Анатолійовича до Запорізької міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання.

03.11.2023 до суду від представника відповідача Мірошниченко О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що у вирішенні даної справи покладаються на розсуд суду (а.с.66-72).

15.11.2023 на виконання ухвали суду про витребування спадкової справи приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. до суду надано матеріали спадкових справ: за № 34/2022 відповідно майна померлого ОСОБА_5 та за № 15/2023 відповідно майна померлої ОСОБА_4 (а.с. 83-246, Т.1 та 1-24, Т.2).

Ухвалою суду від 23.11.2023, закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 подану через представника - адвоката Богославського Віктора Анатолійовича до Запорізької міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування, до судового розгляду по суті.

Позивач та представник позивача адвокат Богославський В.А. в судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити (Т.2 а.с. 51).

Представник відповідача в судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, у відзиві зазначили про розгляд справи без їх участі.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про судовий розгляд у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заява чи клопотань не надавала.

Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та їх представників.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного.

Встановлено, що ОСОБА_3 набув у власність спадкове майно, 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 за наступних обставин.

ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 у період з 17.10.1964 по 29.05.1975 роки, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 7 від 14.09.2023 року та витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 1 від 31.10.2019 року, а також постановою Запорізького апеляційного суду від 05.10.2021 року № 335/12781/19.

В період перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_3 з ОСОБА_6 , 12 червня 1973 року ОСОБА_6 був виданий ордер № 25 на право зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу № 3 Заводу «Запоріжсталь» (далі - ЖБК № 3 Заводу «Запоріжсталь»), яка видана члену кооперативу ОСОБА_6 , остання здійснила виплату в сумі 3 534 руб., яка дорівнює будівельній вартості двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з розпискою ЖБК № 3 Заводу «Запоріжсталь», яка видана члену кооперативу ОСОБА_6 , останньою внесені грошові кошти в сумі 1 496 руб. 03 коп. в рахунок вартості двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ., площею 43,48 кв. м,

Таким чином, сплата внесків відбувалася також в період перебування ОСОБА_3 з ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Запоріжжя, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 виданого Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області від 27 вересня 2001 року (а.с.5), має реєстраційний номер картки платників облікової картки платника податків НОМЕР_1 (а.с.5-зворотній бік).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Жовтневим ЗАГС м. Запоріжжя від 25.10.19875 гр. ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Запоріжжі, УРСР, про що вчинено актовий запис № 2447. Батьками дитини зазначено: батько ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 (а.с.13).

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 31.08.2001 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_10 » (а.с.14).

17.08.2010 Жовтневим відділом РАЦС Запорізького МУЮ № 163 шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 розірвано. Відомостей про зміну прізвища дружини після розірвання шлюбу немає (а.с. 5 на звороті).

Згідно копії Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 7 від 14.09.2023 Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було вчинено актовий запис № 1072 від 03 грудня 2011 про укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , який було укладено 17.10.1964. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу не змінювалося (а.с.15-16).

Згідно копії Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу № 1 наданим Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 31.10.2019, встановлено, що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького управління юстиції вчинено актовий запис № 371 від 29.05.1975 про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , який було укладено 17.10.1964 (а.с.16-17).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 21.10.2021 гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжі, у віці 81 року, про що вчинено актовий запис № 2877 (а.с.7).

За життя ОСОБА_3 заповіту не залишив.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 виданого Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 24.12.2022 гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Запоріжжі, у віці 82 років, про що вчинено актовий запис № 1113 (а.с.8).

Відповідно до копії заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. від 04.10.2022, зареєстровано у реєстрі за №1471, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіла все майно належне їй на праві власності своїй доньці - ОСОБА_1 (а.с.9). Текст вищевказаного заповіту складеного від 04.10.2022 записано зі слів ОСОБА_4 ..

Відповідно до копії матеріалів спадкової справи №34/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , встановлено, що 11.02.2022 позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. із заявою про прийняття спадщини. В заяві зазначено, що спадкоємцем є і дружина померлого її мати ОСОБА_4 .. Заповіту померлий не складав (а.с.190-246, Т.1).

Після спливу встановленого законом терміну на подання заяв про прийняття спадщини позивач та ОСОБА_4 звернулася до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого.

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. від 04.10.2022 за № 529/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через не надання документів, що посвідчують права власності спадкодавця на спадкове майно.

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. від 04.10.2022 за № 530/02-31 ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через не надання документів, що посвідчують права власності спадкодавця на спадкове майно.

Таким чином, ОСОБА_3 нажив спадкове майно, яке складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , але не здійснив реєстрацію прав власності за собою у відповідному державному реєстрі, правовстановлюючий документ не отримував.

У зв`язку з подання заяви про прийняття спадщини у спадковій справі № 34/2022, ОСОБА_4 прийняла у спадщину спадкове майно після померлого чоловіка ОСОБА_3 , яке складається із частини квартири АДРЕСА_1 , але не встигла оформити прав на спадщину.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , позивачем була подана заява про прийняття спадщини приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І..

На підставі заяви, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.В. заведена спадкова справа № 15/2023. ОСОБА_4 все своє майно, відповідно до заповіту заповіла своїй доньці ОСОБА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. від 04.10.2023 за № 1288/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через не надання документів, що посвідчують права власності спадкодавця на спадкове майно (а.с.84-189, Т.1).

Відповідно до частини третьої статті 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до положень статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У статті 1261 ЦК України міститься положення про те, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Так, після смерті ОСОБА_3 фактично відкрилася спадщина. Спадкування здійснювалося за законом, оскільки, ОСОБА_3 заповіт не складався. Тому, після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги були його донька позивачка та його дружина ОСОБА_4 .

Відповідно до положень статтями 1268, 1269 ЦК України прийняття спадщини здійснюється шляхом: подання заяви про прийняття спадщини, постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у разі якщо спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як зазначалося вище позивач та ОСОБА_4 подали заяви про прийняття спадщини, у встановлений законом строк, від спадщини не відмовлялись.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У частині 5 статті 1268 ЦК України вказано, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини.

Згідно з пунктом 4 «Прикінцеві та перехідні положення ЦК України»

ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Статтею 16 Закону України «Про власність» (у редакції, чинній на час внесення пайових внесків) встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом та Кодексом про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС України).

Відповідно до частини першої статті 22 КпШС України (у редакції, чинній на час внесення пайових внесків) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

За загальним правилом, відповідно до статті 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу.

При розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, слід керуватися статтею 146 ЖК Української РСР, статтею 15 Закону України «Про власність», пунктом 43 Примірного статуту ЖБК, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року № 186, і статтями 22, 24, 28, 29 КпШС України, ураховувати, зокрема те, що пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, та після повної сплати пайового внеску - квартира, є їхнім спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. При цьому внесений одним з подружжя до вступу в шлюб (після розірвання шлюбу) пай є його особистим майном.

Статтею 17 Закону Української РСР «Про власність» передбачено, що кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена цього кооперативу і членів його сім`ї, яким ця квартира надана.

Відповідно до статей 22, 28, 29 КпШС України (у редакції, чинній на час сплати пайових внесків за спірну квартиру) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядав за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Конструкція статті 22 КпШС України та статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Таким чином, ОСОБА_3 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Відповідні обставини також підтверджується висновками викладеними у постанові Запорізького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 335/12781/19, залишеною без змін Постановою Верховного Суду від 30.06.2022.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, а також заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно із статтею 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 153 цього Кодексу).

Таким чином, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Отже, вищевказаний заповіт від 04.10.2022, відповідно до якого ОСОБА_4 заповідано ОСОБА_1 - частину належної їй квартири, відповідно, є дійсним та відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно вимог частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти.

Відповідно до статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вищевикладене та матеріали спадкової справи №15/2023, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та такою, що в установленому законом порядку прийняла спадщину.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними в пункті 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішені спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Згідно з частини 1 статті 3, статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов`язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації.

У той же час, згідно з приписами частини 4 статті 3 вказаного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Згідно з частиною 1 статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2011 року № 868, правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до частини 1 статті 15, частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця перешкоджає реалізації спадкових прав позивача, а у позасудовому порядку вона позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину, з огляду на наявність відмови нотаріуса, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 12, 13, 76-82, 141, 211, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 подану через представника - адвоката Богославського Віктора Анатолійовича до Запорізької міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом та заповітом, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 44,09 кв.м., житловою площею 28,82 кв.м., яка належала померлим ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Копію рішення надіслати сторонам рекомендованими листами із повідомленнями.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 09 лютого 2024 року.

Суддя: О.О. Романько