ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/87/24 Справа № 183/774/17 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шпакової Т.С. на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Катерина Юріївна, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельних ділянок, витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Новомосковської районної державної адміністрації, третя особа ОСОБА_2 , приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Наталії Володимирівни, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання недійсним рішення Піщанської сільської ради, скасування Державного акту, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельних ділянок, витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки, визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

15.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в обгрунтування якого посилався на те, що він набув право власності на земельну ділянку розміром 0,2436 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:016:0552, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.12.2010 року, який було укладено між ним та ОСОБА_6 , договір посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного округу Ріхтер Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 2401. На підставі вказаних документів він 30.12.2010 року отримав Державний акт ЯИ № 482249 на право власності на зазначену земельну ділянку, який було зареєстровано в книзі реєстрації державних Актів за N 01-10-126-02177.

Однак, 29 липня 2014 року зазначену земельну ділянку було продано на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 який судовим рішенням визнано недійсним.

14 серпня 2014 року ОСОБА_4 відповідно до договору купівлі-продажу продав по частині земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . На підставі вказаного договору 14 серпня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайлець К. О. здійснено реєстрацію нерухомого майна за № 15149105.

У подальшому земельна ділянка площею 0,2436 га, кадастровий номер :03:016:0552, була розділена на дві земельні ділянки - кадастровий номер :03:016:1552 та кадастровий номер :03:016:2552 площею по 0, 1218 га кожна.

Відповідно до договору дарування від 29.09.2016 року ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,1218 га, кадастровий номер :03:016:1552.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності ОСОБА_5 на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , індексний № 24610977 від 23 липня 2014 року, на земельну ділянку площею 0,2436 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 23 липня 2014 року за реєстраційним № 32.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений 29 липня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , відповідно до якого ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_4 купив земельну ділянку площею 0,2436 га, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:016:0552.

Постановою Верховного Суду 07 листопада 2018 року у справі № 183/7939/14 рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_7 у цій частині позову відмовлено. В іншій частині залишено без змін.

Вважає, що судовими рішеннями встановлено незаконність набуття права власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , отже, останній не мав права розпоряджатись земельною ділянкою та передавати у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . На думку позивача, останні набули право власності на спірну земельну ділянку без жодної правової підстави, та не мали права розпоряджатись та ділити її на дві нові земельні ділянки, відчужувати їх на користь третіх осіб.

Також, ОСОБА_1 зазначив, що на підставі ухвали про забезпечення позову відділом державної виконавчої служби Новомосковського управління юстиції було накладено арешт на земельні ділянки: Номер запису про обтяження: 8122231 від 17.12.2014 року, номер запису про обтяження: 8099451 від 16.12.2014 року, - щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:0 l 6:2552. Номер запису про обтяження: 8103128 від 16.12.2014 року, - щодо земельної ділянки кадастровий номер: :03:016:1552.

Проте, знаючи про наявність справи в провадженні Новомосковського міськрайонного суду, наявність арешту та винесені рішення судів, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 зняли арешт та здійснили відчуження земельної ділянки, чим порушили права ОСОБА_1 .

Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0,2436 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:016:0552, укладений 14 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Михайлець К.О., зареєстрованого за номером 1785;

- скасувати рішення № 15149105 про реєстрацію права власності на земельну ділянку розміром 0,2436 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:016:0552 за ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , яке було прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Михайлець К.О. 14.08.2014 року;

- скасувати рішення № 29912993 про реєстрацію права власності на земельну ділянку розміром 0,1218, кадастровий номер :03:016:2552, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 від 02.06.2016 року, винесеного приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою Оленою Анатоліївною;

- скасувати рішення № 29913246 про реєстрацію права власності на земельну ділянку розміром 0,1218, кадастровий номер :03:016:1552, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 від 02.06.2016 року, винесеного приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою Оленою Анатоліївною;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки загальною площею 0,1218 га, кадастровий номер :03:016:1552, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Катериною Юріївною, серія номер договору 5198;

- скасувати рішення № 312631037 від 29.09.2016 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1218 га, кадастровий номер кадастровий номер :03:016:1552, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 ;

- витребувати з чужого незаконного володіння земельну ділянку площею 0,2436 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:016:0552, що належить ОСОБА_1 ,

- визнати право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:016:0552 за ОСОБА_1 ,

В лютому 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, з урахуванням зміни предмету позову, в обґрунтування посилалася на те, що продавець ОСОБА_6 відчужувала земельну ділянку, набувши право власності на неї на підставі рішення сесії Піщанської сільської ради № 7-55/V від 29 грудня 2007 року, після чого отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №625975 від 22.12.2010 року, який зареєстрований 12.12.2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01-10-126-01955.

Після цього, ОСОБА_1 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 482249 від 30 грудня 2010 року, який зареєстрований 29.12.2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01-10-126-02177.

Ні в державному акті на право власності на земельну ділянку, що був виданий на ім`я ОСОБА_6 , ні в державному акті, що був виданий на ім`я ОСОБА_1 кадастровий номер земельної ділянки :03:016:0552 не зазначений.

Такий кадастровий номер присвоєно земельній ділянці за заявою ОСОБА_5 , і вперше здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з таким кадастровим номером 18.07.2014 року за ОСОБА_5 .

В свою чергу, ОСОБА_1 лише 12.12.2016 року зареєстрував своє право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:016:2552, що вже належала ОСОБА_3 . Підставою набуття права власності згідно Інформаційної довідки є рішення Новомосковського міськрайонного суду від 17.10.2016 року по справі №183/7939/14, яке на дату реєстрації не набрало законної сили та оскаржувалося ОСОБА_3 в апеляційному порядку.

Реєстрація права власності ОСОБА_1 на частину земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3 , та якій присвоєно кадастровий номер :03:016:2552 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була здійснена 12.12.2016 року державним реєстратором Новомосковської районної державної адміністрації Співак С.Г.

Вважала, що рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 має бути скасовано, оскільки така реєстрація відбулася на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду від 17.10.2016 року по справі №183/7939/14, яке станом на грудень 2016 року не набрало законної сили та оскаржувалося ОСОБА_3 в апеляційному порядку. Державний реєстратор Співак С.Г. не здійснила перевірку судового рішення з приводу набрання його законної сили.

Крім того, рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 17.10.2016 року та постановою Верховного Суду від 07.11.2018 року не було визнано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :03:016:2552, внаслідок чого у ОСОБА_1 відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують його право на земельну ділянку з кадастровим номером :03:016:2552, тому вважає рішення державного реєстратора Співак С.Г. від 12.12.2016 року про реєстрацію право власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно таким, що підлягає скасуванню.

Просила визнати договір купівлі-продажу від 27.12.2010 року, що був укладений між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №2401, недійсним з моменту його укладання, а рішення Піщанської сільської ради №7-55/V про передачу у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2436, за адресою: АДРЕСА_1 , - не законним та таким, що підлягає скасуванню саме за рішенням суду, з підстав, передбачених ст.ст. 16,21 ЦК України.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , серії ЯК №625975 від 12 грудня 2010 року, виданий на ім`я ОСОБА_6 , на підставі рішення Піщанської сільської ради від 29.12.2007 року за №7-55/V, площею 0,2436 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 24 грудня 2010 року земельної ділянки площею 0,2436 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 2401.

Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2436 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , серії ЯИ № 482249 від 29 грудня 2010 року, виданий на ім`я ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.2010 року.

Скасовано рішення державного реєстратора Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Співак С.Г. від 15.12.2016 року за індексним номером 32948319 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :03:016:2552 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 32) площею 0,1218 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :03:016:2552 площею 0,1218 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 земельну ділянку кадастровий номер :03:016:2552 площею 0,1218 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:016:2552, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 32, площею 0,1218 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2746 гривень 19 копійок.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог. Посилається на те, що судом першої інстанції не враховано,що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки. Ні його право власності, ні ОСОБА_6 з грудня 2010 року Піщанською сільською радою не оскаржувалося. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що у ОСОБА_6 не виникло право власності на спірну земельну ділянку. Висновок про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку від 12.12.2010 року виданий на підставі рішення 55 сесії, яка фактично не проводилася, є суб`єктивною думкою, нічим не підтвердженою. Судом першої інстанції не враховано, що дії ОСОБА_1 щодо реєстрації права власності на земельну ділянку відповідають нормам чинного законодавства.

Постановою Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №183/7939/14 було встановлено, що у ОСОБА_8 не виникло право власності на спірну земельну ділянку,вона не мала права розпоряджатися нею, подальше відчуження земельної ділянки порушує права ОСОБА_1 ..Також судом не було враховано та не надано належної оцінки тим обставинам, що відповідачі проявили недоброчесність та, розуміючи, що існує спір відносно земельної ділянки, вчинили ряд правочинів, за допомогою яких намагалися уникнути виконання судового рішення щодо повернення незаконно набутого майна доброчесному власникові ОСОБА_1 ..

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_9 просила рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судове засідання з`явилися представник ОСОБА_1 -адвокат Шпакова Т.С., представники ОСОБА_3 -адвокат Єременко І.Л. та Сухоруков І.О., ОСОБА_9 та її представник адвокат Садовський І.В.. Інші учасники всудове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення повістки, довідка про доставку електронного повідомлення, та поштові відправлення, які повернулися із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», оголошенням на сайті Судової влади України для ОСОБА_10 , яка перебуває за межами країни та місце знаходження її невідоме. (а.с.246-263 т.5).

Відповідно до пунктів 3,4 частини 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно із п. 2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та задовольняючи зустрічний позов про визнання права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не набув права власності на спірну земельну ділянку,а ОСОБА_3 є добросовісним набувачем.

Такий висновок не відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Статтею 116 ЗК України (в редакції, що була чинною на 29.12. 2007 року) передбачалося, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно статті 125 ЗК України (в редакції на 29.12. 2007 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до положень статті 126 ЗК України (в редакції що діяла на 29.12. 2007 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

На той час функції з реєстрації договорів і державних актів були передані органам Держкомзему. Реєстрація договорів і державних актів здійснювалася в Книзі реєстрації державних актів і договорів.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що на підставі рішення сесії Піщанської сільської ради №7-55/V від 29 грудня 2007 року ОСОБА_6 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2436 га, розташовану по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Державний акт складено в двох примірниках,один з яких передано власникові земельної ділянки, другий зберігається в відділі Держкомзему у Новомосковському районі. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 01-10-126-01955 Головою Піщанської сільської ради Мазниця М.П.. 16 грудня 2010 року зареєстровано реєстратором у відділі Держкомзему у Новомосковському районі. (а.с. 40т.4).

За інформацією управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року за № 99-406-99.8-1359/2-17 земельна ділянка з кадастровим номером :03:016:0552 площею 0,2436 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за ОСОБА_6 . Підстава надання земельної ділянки-рішення сесії №7-55/V від 29 грудня 2007 року. Право власності посвідчено державним актом серії ЯК №625975, зареєстрованим за №55 від 16 грудня 2010 року.

За таких обставин встановлено, що право власності на земельну ділянку у ОСОБА_6 виникло на підставі рішення органу місцевого самоврядування, що посвідчено державним актом, зареєстрованим в Книзі реєстрації державних актів і договорів реєстратором відділу Держкомзему. Тобто право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 набуте у відповідності до положень ст.ст.116,125,126 ЗК України в редакції, яка діяла на момент оформлення відповідних документів на підтвердження права власності на земельну ділянку.

За інформацією управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області документація із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 та державний акт в управлінні відсутні. У 2010 році відбулася крадіжка документів в архіві документів у відділі Держкомзему у Новомосковському районі,в тому числі були викрадені документи, на підставі яких громадянам видавались документи на право власності на земельні ділянки, у тому числі і документи ОСОБА_6 та ОСОБА_1 ..

Відповідно листів сільського голови Піщанської сільської ради Мазниця М.П. від 28 травня 2015 року за №284/02-24 та від 16.05.2017 року за №327/02-24 копію рішення сесії сільської ради від 29 грудня 2007 року про виділення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 не можливо видати у зв`язку із вилученням цієї сесії згідно протоколу виїмки від 14.03.2011 року оперуповноваженим по ОВД УБОП ГУМВД України в Дніпропетровській області.

Хоча відповідні документи на спірну земельну ділянку, яка була передана ОСОБА_6 на праві власності, були втрачені в послідуючому Держкомземом з причин, які не залежали від останньої, однак Державний акт зберігся в справах нотаріальної контори та записи про право власності ОСОБА_6 збереглися в відділі Держкомзему у Новомосковському районі.

При цьому сільський голова не вказував в листах, що земельна ділянка у власність ОСОБА_6 не виділялася. Державний акт органами місцевого самоврядування не оспорювався. Навпаки Голова підтвердив, що на державному акті міститься його підпис.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 на підставі рішення сесії Піщанської сільської ради від 29.12.2007 року№7-55/V є власником земельної ділянки площею 0,2436 га. Земельна ділянка

розташована АДРЕСА_1 .. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Ділянка була сформована з описом меж. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстарції державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01-10-126-01955, що засвідчено підписом Голови Піщанської сільської ради Мазниця М.П., підписом начальника відділу Держкомзему Новомосковському районі та реєстратором. Копія державного акту, яка знаходиться в матеріалах справи, завірена приватним нотаріусом з оригіналу, про що мається відповідна відмітка та печатка.(а.с.158 т.3, 40 т.4) .

За інформацією управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року за № 99-406-99.8-1359/2-17 земельна ділянка з кадастровим номером :03:016:0552 площею 0,2436 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрована за ОСОБА_6 . Підстава надання земельної ділянки-рішення сесії №7-55/V від 29 грудня 2007 року. Право власності посвідчено державним актом серії ЯК №625975, зареєстрованим за №01-10-126-01955 від 16 грудня 2010 року. Документація із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 та державний акт в управлінні відсутні. (а.с.32 т2)

Листом головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 09.06 2017 року за № 0-4-0 23-35/110-17 підтверджено, що ОСОБА_6 отримала у власність земельну ділянку кадастровий номер :03:016:0552 на підставі рішення Піщанської сільської ради № 7-55/V від 29 грудня 2007 року, на підставі чого отримала державний акт про право приватної власності ЯК №625975, який було зареєстровано за № 01-10-126-01955 (а.с.44т.2).

ОСОБА_1 отримав у власність земельну ділянку кадастровий номер :03:016:0552 на підставі договору купівлі-продажу № 2401 ВРЕ 111124 від 27 грудня 2010 року, що стало підставою для видачі ОСОБА_1 державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 482249. Державний акт було зареєстровано за № 01-10-126-02177.

У 2010 році відбулася крадіжка документів в архіві документів у відділі Держкомзему у Новомосковському районі, в тому числі були викрадені документи, на підставі яких громадянам видавались документи на право власності на земельні ділянки, у тому числі і документи,на підставі яких ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . Окрім того, 04.04 2012 року управлінням по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України у Дніпропетровській області в Новомосковському відділі Держкомзему у Дніпроперовській області було вилучено книгу реєстрації Державних актів, в якій містилися відомості щодо реєстрації державних Актів на земельні ділянки. Вказані обставни стали причиною того, що у попередніх відповідях щодо права власності ОСОБА_6 та ОСОБА_1 надавалась інформація про відсутність відомостей про право власності вказаних осіб на земельну ділянку із кадастровим номером :03:016:0552.

Таким чином встановлено, що на підставі рішення сесії Піщанської сільської ради від 29.12.2007 року №7-55/V ОСОБА_6 отримала у власність земельну ділянку площею 0,2436 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд , розташовану по АДРЕСА_1 . Її право власності на земельну ділянку посвідчено державним актом, в якому відображено схему земельної ділянки з описом її меж, та зареєстрованим у Книзі записів реєстарції державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01-10-126-01955, що узгоджується з положеннями ст.ст.116,126 ЗК України.

Відсутність кадастрового номера земельної ділянки в Державному акті на право власності обумовлена тим, що форма Державного акту із зазначенням кадастрового номера була затверджена 02.04.2002 (постанова Кабінету Міністрів України №449, що втратила чинність 23.07.2013), у зв`язку з чим Державні акти старого зразка не містять кадастрового номеру і вони є дійсними і без нього.

Таким чином ОСОБА_6 правомірно на підставі рішення сільської ради №7-55/V від 29 грудня 2007 року було виділено на праві власності земельну ділянку, право власності посвідчено державним актом серії ЯК №625975, зареєстрованим за №55 від 16 грудня 2010 року. Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області

підтвердило наявність реєстрації, що земельна ділянка з кадастровим номером

:03:016:0552 площею 0,2436 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за ОСОБА_6 .

За таких обставин відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6 не передавалася у власність зазначена земельна ділянка. Доказів того, що державний акт був підроблений, матеріали справи не містять. Піщанською сільською радою зазначений державний акт та право власності ОСОБА_6 на спірну земельну ділянку не оспорювалися.

На запит суду першої інстанції 28 травня 2015 року сільський голова Піщанської сільської ради Мазниця М.П. надав відповідь за №284/02-24 про те, що копію рішення сесії сільської ради від 29 грудня 2007 року про виділення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 не можливо видати у зв`язку із вилученням цієї сесії згідно протоколу виїмки від 14.03.2011 року оперуповноваженим по ОВД УБОП ГУМВД України в Дніпропетровській області (а.с.160 т.3)

Згідно листа Голови Піщанської сільської ради Мазниця М.П. від 16.05.2017 року за №327/02-24 частина рішень Піщанської сільської ради щодо передачі у власність земельних ділянок, починаючи з 2007 року була вилучена правоохоронними органами і не повернута.(а.с. 39 т.2)

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції 28 березня 2017 року проінформовано, що на запит суду надати вилучені 14.03.2011 року в Піщанській сільській раді документи не є можливим.

Відповідно листів сільського голови Піщанської сільської ради Мазниця М.П. від 28 травня 2015 року за №284/02-24 та від 16.05.2017 року за №327/02-24 копію рішення сесії сільської ради від 29 грудня 2007 року про виділення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 не можливо видати у зв`язку із вилученням цієї сесії згідно протоколу виїмки від 14.03.2011 року оперуповноваженим по ОВД УБОП ГУМВД України в Дніпропетровській області.

Тобто рішення сесії сільської ради від 29 грудня 2007 року про виділення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 були втрачені з причин, які не залежали від останньої.

При цьому сільський голова не вказував в листах, що земельна ділянка у власність ОСОБА_6 не виділялася. Навпаки Голова підтвердив, що на держакті його підпис.

Лише у відповіді від 16 січня 2017 року за №24/02-24 на запит адвоката та в листі в слідчий відділ від 04 вересня 2017 року сільський голова Піщанської сільської ради Мазниця М.П. зазначив, що Піщанською сільською радою на підставі рішення № 7-16/V від 29 грудня 2007 року земельної ділянки площею 0,2436 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_6 у власність не передавалась, таке рішення не приймалося та 55 сесія V скликання не проводилася. В листі не зазначено звідки взята така інформація при тому, що всі документи в сільській раді з земельного питання були вилучені згідно протоколу виїмки від 14.03.2011 року оперуповноваженим по ОВД УБОП ГУМВД України в Дніпропетровській області. Вилучені документи не поверталися.

Лист сільського голови Піщанської сільської ради Мазниця М.П. від 16 січня 2017 року на запит адвоката та лист в слідчий відділ від 04 вересня 2017 року про те, що Піщанською сільською радою на підставі рішення № 7-16/V від 29 грудня 2007 року земельна ділянка площею 0,2436 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_6 у власність не передавалась та 55 сесія V скликання не проводилася, судом не приймаються до уваги та оцінюються критично, оскільки вони спростовуються листами цього ж сільского Голови від 28 травня 2015 року за №284/02-24 та від 16.05.2017 року за №327/02-24 , в яких він зазначав, що копію рішення сесії сільської ради від 29 грудня 2007 року про виділення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 не можливо видати у зв`язку із вилученням цієї сесії згідно протоколу виїмки від 14.03.2011 року оперуповноваженим по ОВД УБОП ГУМВД України в Дніпропетровській області. Вилучені документи не поверталися. (а.с.203 т.3)

З метою усунення суперечностей заявлялося клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для підтвердження чи спростування факту того, що державний акт на ім`я ОСОБА_6 був підписаний головою Піщанської сільської ради Мазниця М.П..Однак ОСОБА_11 відмовився надавати експертні зразки почерку для проведення експертизи та підтвердив, що

підпис на акті його.

Таким чином інформація, викладена у листі сільського голови Піщанської сільської ради Мазниця М.П. від 16 січня 2017 року на запит адвоката та лист в слідчий відділ від 04 вересня 2017 року про те, що не приймалося рішення про виділ ОСОБА_6 спірної земельної ділянки у власність є неналежним доказом, оскільки спростовується встановленими обставинами і зокрема:

На запит суду першої інстанції 28 травня 2015 року сільський голова Піщанської сільської ради Мазниця М.П. надав відповідь за №284/02-24 про те, що копію рішення сесії сільської ради від 29 грудня 2007 року про виділення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 не можливо видати у зв`язку із вилученням цієї сесії згідно протоколу виїмки від 14.03.2011 року оперуповноваженим по ОВД УБОП ГУМВД України в Дніпропетровській області. І не зазначав,що таке рішення не приймалося.(а.с.160 т.3)

Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_6 підписаний головою Піщанської сільської ради Мазниця М.П., про що він не заперечував в судовому засіданні. Надавати зразки підпису для проведення почеркознавчої експертизи він відмовився.

Крім того зазначене спросовується інформацією Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, яке підтвердило, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:016:0552 площею 0,2436 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за ОСОБА_6 .

Та обставина, що рішення сесії сільської ради від 29 грудня 2007 року про виділення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 не збереглося, не залежала від волі ОСОБА_6 і не може бути підставою для висновку, що спірна земельна ділянка не виділялася у власність останній.

Суд першої інстанції помилково обґрунтовував своє рішення лише на листах голови Піщанської сільської ради Мазниці М.П., які містили суперечливу інформацію, і яка спростовується встановленими обставинами.

Доводи про те, що вказане у державному акті рішення як підстава його видачі ОСОБА_6 , вказаним органом місцевого самоврядування не приймалося і державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я ОСОБА_6 є підробкою, є лише припущенням і нічим об`єктивно не підтверджуються. Ніяких доказів в підтвердження цього не надано.

Достовірність наданих документів не викликає сумніву. Набуття ОСОБА_6 правових підстав для права власності і того, що таке рішення приймалося нічим не спростовано.

Оскаржуючи право власності ОСОБА_6 на спірну земельну ділянку, відповідачами не було надано жодного доказу, який би спростовув право власності ОСОБА_6 на спірну земельну ділянку.

Відповідно до положень ст.12, ч.1 ст. 81, 84 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ст. 125 ЗК України (в редакції від 30.11.2010 року) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу України, що діяв на момент придбання земельної ділянки ОСОБА_1 , визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» від 5 березня 2009 року N 1066-VI було передбачено, що у разі відсутності у справах нотаріуса державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю або державного акта на право власності на земельну ділянку, що видавався її відчужувачу, новому власнику (набувачеві) земельної ділянки видається державний акт на право власності на земельну

ділянку протягом 30 календарних днів з дня подання ним до органу, який здійснює видачу державного акта на право власності на земельну ділянку, усіх передбачених законодавством документів.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень передбачалося, що до створення єдиної системи органів реєстрації прав на нерухоме майно та їх обмежень відмітку про відчуження земельної ділянки на державному акті на право власності на землю (земельну ділянку), що відчужується, здійснює нотаріус та орган, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок; право власності або право користування земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації земельної ділянки.

Судом встановлено, що 27 грудня 2010 року за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В., ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_1 купив земельну ділянку кадастровий номер :03:016:0552 площею 0,2436 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_1 отримав державний акт серія ЯИ № 482249 про право власності на земельну ділянку площею 0,2436 . Державний акт складено в двох примірниках,один з яких передано власникові земельної ділянки, другий зберігався в відділі Держкомзему у Новомосковському районі. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 01-10-126-02177 Головою Піщанської сільської ради Мазниця М.П.. 30 грудня 2010 року зареєстровано реєстратором у відділі Держкомзему у Новомосковському районі. (а.с.41,42 т.4).

Договір купівлі-продажу від 27 грудня 2010 року зареєстровано в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів (а.с.91т.2)

Зазначене узгоджується з положеннями пунктів 2,3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» від 5 березня 2009 року.

Листом головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 09.06 2017 року за № 0-4-0 23-35/110-17 підтверджено, що ОСОБА_1 отримав у власність земельну ділянку кадастровий номер :03:016:0552 на підставі договору купівлі-продажу № 2401 ВРЕ 111124 від 27 грудня 2010 року, що стало підставою для видачі ОСОБА_1 державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 482249. Державний акт було зареєстровано за № 01-10-126-02177.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спірні правовідносини у справі виникли 27 грудня 2010 року (дата укладення позивачем відповідного договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки).

Якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України.

Суперечність між одночасно чинними нормами частини третьої статті 3 Закону № 1952-IV (у редакції Закону № 1878-VI) та частини четвертої статті 334 ЦК України (у редакції, чинній до 01 січня 2013 року) слід вирішувати на користь норми ЦК України: до 01 січня 2013 року право власності в набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу виникало за правилами частини четвертої статті 334 цього Кодексу - з моменту державної реєстрації такого договору як правочину.

Чинна станом на 27 грудня 2010 року редакція частини четвертої статті 334 ЦК України передбачала виникнення права власності у набувача майна за договором, який підлягав державній реєстрації, саме з моменту такої реєстрації договору як правочину. Таким чином, до 01 січня 2013 року право власності у набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу виникало за правилами частини четвертої статті 334 ЦК України - з моменту державної реєстрації такого договору.

Прив`язка моменту виникнення прав на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації,

саме до моменту такої реєстрації прав була здійснена в редакції частини четвертої статті 334 ЦК України, яка набрала чинності з 01 січня 2013 року (підпункт 4 пункту 3 розділу І, пункт 1 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1878-VI).

Особа, яка до 01 січня 2013 року придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, стала власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору купівлі-продажу незалежно від того, чи здійснила ця особа в подальшому державну реєстрацію свого права власності.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17.

Починаючи з 01.01.2013 року права на землю виникають з моменту державної реєстрації прав в Державному реєстрі речових прав.

Статтею 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції на 01.01.2013 року) було передбачено, що державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

Зазначена стаття зі змінами та доповненнями містить положення, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.

На той час функції з реєстрації договорів і державних актів були передані органам Держкомзему. Реєстрація договорів і державних актів здійснювалася в Книзі реєстрації державних актів і договорів. В Державном реєстрі правочинів приватним нотаріусом Новомосковського району Ріхтер Н.В. 27.12.2010 року було зареєстровано договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :03:016:0552 між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Державном реєстрі правочинів .(а.с.91т.2)

За таких обставин встановлено, що ОСОБА_1 набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, що підтверджується Державним актом, зареєстрованим в Книзі реєстрації державних актів і договорів реєстратором відділу Держкомзему та Державному реєстрі правочинів. Тобто право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 набуте у відповідності до положень ст.ст.116,125,126 ЗК України в редакції, яка діяла на момент укладання договору та набуття останнім права власності на земельну ділянку. Правомірність набуття останнім права власності на земельну ділянку є встановленим.

ОСОБА_1 отримав правовстановлюючий документ на земельну ділянку, здійснив державну реєстрацію своїх прав відповідно до положень діючого на той час законодавства, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що всі дії щодо передачі впослідуючому прав власності на зазначену вище земельну ділянку зачіпають права та інтереси ОСОБА_1 як власника .

Таким чином ОСОБА_1 набув право власності на спірну земельну ділянку у встановленому законом порядку, який діяв на грудень 2010 року та як власник має право для його захисту.

Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ОСОБА_1 не позбавлений можливості здійснити під час вчинення будь-якої нотаріальної дії з нерухомим майном, спрямованої на набуття, зміну або припинення ним речових прав на нерухоме майно. Зазначене не зумовлює позбавлення права власності, що виникло з часу укладення договору

купівлі-продажу та реєстрації таких прав, проведеної відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Доводи про те, що ОСОБА_6 не набула права власності на спірну земельну ділянку, якій не було присвоєно кадастрового номеру :03:016:0552, а тому зазначене є підставою для визнання договору купівлі-продажу від 27.12.2010 року, що був укладений між ОСОБА_1 та

ОСОБА_6 недійсним і визнання рішення Піщанської сільської ради про передачу у власність ОСОБА_6 спірної земельної ділянки незаконним та таким, що підлягає скасуванню є безпідставними.

Суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув та помилково керувався тим, що позивач не зареєстрував за собою право власності на спірне нерухоме майно, тому в нього відсутнє право власності на спірну земельну ділянку.

Судом встановлено, що належну на праві власності ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 0, 2436 га, кадастровий номер :03:016:0552, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 липня 2014 року було продано на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ..

Спірна земельна ділянка належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , індексний номер 24610977 від 23 липня 2014 року, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 липня 2014 року за реєстраційним № 32.

14 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 та ОСОБА_7 купили кожна по l/2 частині земельної ділянки площею 0,2436 га, кадастровий номер :03:016:0552, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайлець К.О., реєстровий номер № 1785. На підставі вказаного договору 14 серпня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайлець К. О. здійснено реєстрацію нерухомого майна за № 15149105.

У подальшому земельна ділянка площею 0,2436 га., кадастровий номер :03:016:0552 була розділена на дві земельні ділянки, кадастровий номер земельної ділянки :03:016:2552 та кадастровий номер земельної ділянки :03:016:1552, що підтверджується технічною документацією (а.с. 126-175, т.1) За ОСОБА_7 зареєстровано земельну ділянку площею 0,1218 га з кадастровим номером :03:016:1552, що підтверджується Інфомаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.187,188 т.1) За ОСОБА_3 зареєстровано земельну ділянку площею 0,1218 га з кадастровим номером :03:016:2552.

29 вересня 2016 року було укладено нотаріально посвідчений договір дарування земельної ділянки площею 0,1218 га з кадастровим номером :03:016:1552 між ОСОБА_7 та її сином ОСОБА_2 та в цей же день проведена державна реєстрація, що підтверджується Інфомаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року та постановою Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі № 183/7939/14 визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності ОСОБА_5

на земельну ділянку площею 0,2436 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :03:016:0552 та визнано договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 29 липня 2014 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 недійсним у зв`язку із тим, що зазначена земельна ділянка ОСОБА_5 у встановленому законом порядку не виділялася і у ОСОБА_5 не виникло право власності на спірну земельну ділянку, вона не мала повноважень на розпорядження нею.

У постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року зазначено,що ОСОБА_1 набув спірну земельну ділянку у власність за договором купівлі-продажу від 27 грудня 2010 року, підстави для визнання якого недійсним відсутні, а тому в силу змісту статті 204 ЦК України щодо

презумпції правомірності правочину він є правомірним та зберігає правові наслідки, передбачені ним. Колегія суддів Верховного Суду погодилася із висновками судів про те, що набуття спірної земельної ділянки ОСОБА_12 та її подальше відчуження порушує права ОСОБА_1 ..

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно статті 77,78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи про те, що документи на право власності на земельну ділянку за ОСОБА_6 були підробними, а тому вона не мала права продавати земельну ділянку ОСОБА_1 не можуть бути прийнятими до уваги оскільки грунтуються на припущенях.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 , від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц . Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Спір у цій справі виник у зв`язку з тим, що, на думку позивача, спірне майно, яке належить позивачеві на праві приватної власності, відчужене особою, яка на момент відчуження 29 липня 2014 року не була та не могла бути його володільцем та власником і не мала на це права.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Сукупний правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи.Така правова позиція вкладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17.

Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача.

Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем.

Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише в разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене у того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (частина перша статті 388 ЦК України). Така правова позиція викладена в поставнові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 674/31/15-ц.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Тобто, позов про витребування майна за статтею 388 ЦК України може пред`явити власник цього майна. ОСОБА_1 придбав спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2010 року, тобто до 01 січня 2013 року, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, він став власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору купівлі-продажу, спірна земельна ділянка вибула із його володіння не з його волі іншим шляхом і тому належним способом захисту його порушеного права є витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння.

Звертаючись із позовом, ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0,2436 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:016:0552, укладений 14 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , та договір дарування земельної ділянки загальною площею 0,1218 га, кадастровий номер :03:016:1552, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:016:0552,

- витребувати з чужого незаконного володіння земельну ділянку площею 0,2436 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:016:0552, що належить ОСОБА_1 ,

- скасувати рішення № 15149105 про реєстрацію права власності на земельну ділянку розміром 0,2436 га кадастровий номер :03:016:0552 за ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , яке було прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Михайлець К.О. 14.08.2014 року;

- скасувати рішення № 29912993 про реєстрацію права власності на земельну ділянку розміром 0,1218, кадастровий номер :03:016:2552 за ОСОБА_3 від 02.06.2016 року, винесеного приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою О. А.;

- скасувати рішення № 29913246 про реєстрацію права власності на земельну ділянку розміром 0,1218, кадастровий номер :03:016:1552, за ОСОБА_7 від 02.06.2016 року, винесеного приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою О. А.;

- скасувати рішення № 312631037 від 29.09.2016 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1218 га, кадастровий номер кадастровий номер :03:016:1552, за ОСОБА_2 ;

Спірна земельна ділянка вибула із володіння ОСОБА_1 поза його волею, в результаті визнаних впослідуючому недійсним та скасованим свідоцтво про право власності ОСОБА_5 та визнаним недійсним договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 29 липня 2014 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у зв`язку із тим, що зазначена земельна ділянка ОСОБА_5 у встановленому законом порядку не виділялася і у ОСОБА_5 не виникло право власності на спірну земельну ділянку, вона не мала повноважень на розпорядження нею, що встановлено рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року. В послудуючому спірна земельна ділянка була розділена на дві земельні ділянки площею по 0,1218 га кожна з присвоєнням нових кадастрових номерів :03:016:2552 та :03:016:1552. Кадастровий номер :03:016:0552 було архівовано.

Земельна ділянка площею по 0,1218 га з кадастровим номером :03:016:2552 на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року зареєстрована за ОСОБА_1 12 грудня 2016 року в державному реєстрі прав власності.

Земельна ділянка площею по 0,1218 га з кадастровим номером :03:016:1552 за договором дарування від 29 вересня 2016 року була подарована ОСОБА_7 ОСОБА_2 та зареєстрована за останнім в Державному реєстрі речових прав 29.09.2016 року за №31631037 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка К.Ю. (а.с.32, 179 т.1).

Оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2023 року залучено до участі в справі його спадкоємців ОСОБА_9 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_13 та ОСОБА_10 .

Кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку, інших відомостей про неї кадастровий номер не змінюється.

У разі поділу чи об`єднання земельній ділянці/земельним ділянкам присвоюються нові кадастрові номери. При цьому, скасований кадастровий номер отримує статус архівного та більше не використовується. За таких обставин вимоги позивача про визнання права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:016:0552 є безпідставними.

Належна на праві власності ОСОБА_1 земельна ділянка з кадастровим номером :03:016:0552 площею 0, 2436 га була ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розподілена на дві земельні ділянки однакової площі за кадастровими номерами :03:016:2552 та :03:016:1552. При розподілі земельної ділянки на дві кадастровий номер :03:016:0552 архівований, тому земельна ділянка з таким кадастровим номером не може бути витребувана із чужого незаконного володіння.

Встановлено, що кадастровий номер :03:016:0552 при розподілі спірної земельної ділянки було архівовано і замість нього земельним ділянкам присвоєно нові кадастрові номери :03:016:1552 та :03:016:2552 . Ставлячи питаня про витребування

з чужого незаконного володіння земельної ділянки площею 0,2436 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:016:0552, ОСОБА_1 обгрунтовував позов тим, що зазначена земельна ділянка вибула із його володіння поза його волею, а тому він ставить питання про витребування саме цієї земельної ділянки.

Таким чином витребуванню підлягають дві земельні ділянки з кадастровими номерами :03:016:2552 та :03:016:1552, оскільки вони фактично складають одну земельну ділянку, яка належить на праві власності позивачеві, її загальний розмір, конфігурація не змінилися, лише зареєстровано за двома кадастровими номерами :03:016:1552 та :03:016:2552.

Виходячи із того, що позивач фактично має на меті захистити своє порушене право витребуванням спірної земельної ділянки, яка на даний час формально розділена на дві земельні ділянки площею 0,1218 га кожна із присвоєнням нових кадастрових номерів

:03:016:1552 та :03:016:2552 , колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню з витребуванням на користь ОСОБА_1 від ОСОБА_2 , правонаступниками якого є ОСОБА_9 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , земельної ділянки площею 0,1218 га з кадастровим номером :03:016:1552 з послідуючою відповідною державною реєстарцією.

Земельна ділянка площею 0,1218 га з кадастровим номером :03:016:2552 вже зареєстрована за ОСОБА_1 12 грудня 2016 року в державному реєстрі прав власності на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року.

За встановлених обставин, коли вибула із володіння ОСОБА_1 земельна ділянка площею 0,2436 кадастровий номер :03:016:0552 на теперішній час фактично складається із двох земельних ділянок площею 0,1218 га кожна із присвоєнням нових кадастрових номерів :03:016:1552 та :03:016:2552, тобто ні загальний її розмір, ні межі, ні конфігурація не змінилися, лише присвоєно два нових кадастрових номери, то за таких обставин витребування на користь ОСОБА_1 від ОСОБА_2 , правонаступниками якого є ОСОБА_9 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , земельної ділянки площею 0,1218 га з кадастровим номером :03:016:1552 з послідуючою відповідною державною реєстрацією не буде виходом за межі позовних вимог, які зводяться до захисту порушеного права і повернення власникові належної йому земельної ділянки з врахуванням того, що земельна ділянка площею 0,1218 га з кадастровим номером :03:016:2552 уже зареєстрована за ОСОБА_1 в державному реєстрі прав власності 12 грудня 2016 року, оскільки саме ці дві земельні ділянки утворилися в результтаі розподілу земельної ділянки площею 0,2436 га., кадастровий номер

:03:016:0552, і складають єдине ціле земельної ділянки площею 0,2436, яка значилася з кадастровим номером :03:016:0552 і яка належить ОСОБА_1 ..

Посилання на те, що реєстрація земельної ділянки площею 0,1218 га з кадастровим номером :03:016:2552 за ОСОБА_1 відбулася в період, коли рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року не набрало законної сили, а тому підлягає скасуванню, в даному випадку не має правового значення, оскільки вимоги ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки є обгрунтованими.

Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень.

Велика Палата Верховного Суду підтримала правовий висновок КЦС ВС щодо застосування статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", визначивши, що задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності може призвести до відновлення порушених прав особи без застосування додаткових способів захисту, таких як поновлення права власності (за умови, якщо суд, задовольнивши таку позовну вимогу, вирішить тим самим спір про право, наявний між сторонами). Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення, що відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України. Постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі N 914/2350/18 (914/608/20).

Щодо вимог про скасування рішень про реєстрацію права власності на земельну ділянку розміром 0,2436 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:016:0552 за ОСОБА_3 та ОСОБА_7 від 14.08.2014 року; про реєстрацію права власності на земельну ділянку розміром 0,1218, кадастровий номер :03:016:2552 за ОСОБА_3 від 02.06.2016 року; про реєстрацію права власності на земельну ділянку розміром 0,1218, кадастровий номер :03:016:1552, за ОСОБА_7 від 02.06.2016 року; про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1218 га, кадастровий номер кадастровий номер :03:016:1552 від 29.09.2016 року за ОСОБА_2 , то колегія суддів вважає, що такі вимоги за встановлених обставин підлягають задоволенню, так як вонипризведуть до відновлення порушених прав позивача без застосування додаткових способів захисту. Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваних рішень, що відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.

Щодо вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірної земельної ділянки, укладеного 14 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і ОСОБА_7 , та договору дарування земельної ділянки загальною площею 0,1218 га, кадастровий номер :03:016:1552, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 і визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:016:0552, то вони не підлягають задоволенню. Оскільки в даному випадку належним способом захисту порушеного права є витребування спірної земельної ділянки із чужого незаконного володіння і визнання договорів недійсними та визнання права власності є зайвим та неналежним способом захисту порушеного права.

Звертаючись із зустрічним позовом, ОСОБА_3 також просила витребувати на її користь та визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 0,1218, кадастровий номер :03:016:2552, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_6 не мала права

розпоряджатися земельною ділянкою та продавати її ОСОБА_1 , так як рішення про передачу їй на праві власності земельної ділянки не приймалося. Вона ж набула право власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.07.2014 року з ОСОБА_4 , тобто на законних підставах.

Однак такі вимоги не підлягають задоволенню з викладених вище обставин.

Таким чином за встановлених обставин підстави для витребування на користь ОСОБА_3 та визнання за нею права власності на земельну ділянку розміром 0,1218, кадастровий номер :03:016:2552 відсутні.

Посилання на те, що вимоги ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки уже розглядалися в справі №183/7939/14 не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки в зазначеній справі розглядалися позовні вимоги про визнання права власності та виходячи із цього витребування земельної ділянки від ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , яку вони отримали на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 14 серпня 2014 року з ОСОБА_4 , з підстав, передбачених ст.392 ЦК України. Тому в такому випадку при зверненні з позовом про визнання права власності відсутні підстави для витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки витребувати майно може лише його власник.

Оскаржуваним же рішенням вирішуються позовні вимоги про витребування земельної ділянки на підставі ст.388 ЦК України і за іншого обґрунтування та інших встановлених обставин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що вперше державна реєстрація спірної земельної ділянки з кадастровим номером :03:016:0552 була здійснена Держгеокадастром в 2014 році на підставі звернення ОСОБА_5 ..

Проте такий висновок не відповідає встановленим обставинам. Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.12.2010 року ОСОБА_1 купив у ОСОБА_6 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2436 га з кадастровим номером :03:016:0552 в АДРЕСА_1 . Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Новомосковського міськрайонного округу Ріхтер Н.В. та зареєстровано в реєстрі правочинів за № 2401. Таким чином кадастровий номер земельної ділянки :03:016:0552 було зазначено ще в договорі купівлі-продажу від 27.12.2010 року, і крім того за таким кадастровим номером була зареєстрована спірна земельна ділянка за ОСОБА_6 , що підтверджується інформацією із Держгеокадастру. Зазначене спростовує висновок суду першої інстанції, що спірній земельній ділянці не було присвоєно кадастрового номеру до 2014 року.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є

порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням

нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння та скасування рішень про реєстрацію права власності. Зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають із викладених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шпакової Т.С. задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2022 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Катерина Юріївна, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельних ділянок, витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку задовольнити частково.

Витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 , спадкоємцями якого є ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , земельну ділянку площею 0,1218 га з кадастровим номером :03:016:1552, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 та передати її ОСОБА_1 . Зобов`язати державного реєстратора зазначені відомості внести до державного реєстру.

Скасувати рішення № 15149105 від 14.08.2014 року про державну реєстрацію приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайлець К.О. права власності на земельну ділянку розміром 0,2436 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:016:0552 за ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Скасувати рішення № 29912993 від 02.06.2016 року про державну реєстрацію приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою О. А. права власності на земельну ділянку розміром 0,1218, кадастровий номер :03:016:2552, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Скасувати рішення № 29913246 від 02.06.2016 року про державну реєстрацію приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Перфіловою О. А.права власності на земельну ділянку розміром 0,1218, кадастровий номер :03:016:1552, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 .

Скасувати рішення № 31631037 від 29.09.2016 року про державну реєстрацію приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю. права власності на земельну ділянку загальною площею 0,1218 га, кадастровий номер :03:016:1552, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , правонаступниками якого є ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , Піщанської сільської ради Новомосковського району

Дніпропетровської області, Новомосковської районної державної адміністрації, третя особа ОСОБА_2 , приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Наталії Володимирівни, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24 грудня 2010 року, скасування рішення державного реєстратора, витребування з чужого незаконного володіння та визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 січня 2024 року.

Судді: