Справа №534/1708/22
Провадження №2/534/937/22
КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю секретаря судового засідання Дегтяр Є.І., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», в якому просить визнати недійсними, такими, що не є дозволеними користувачем, транзакції з переказу грошових коштів, що були здійснені 06 листопада 2022 року з карткового рахунку № НОМЕР_1 на суму 78801,00 гривні. Зобов?язати Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» відновити залишок на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» на ім?я ОСОБА_1 до стану, в якому він перебував на 00.00 год., 06 листопада 2022 року. Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Ухвалою суду Комсомольським міським судом Полтавської області відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

16.02.2023 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог відповідно до яких просить визнати недійсними, такими, що не є дозводеними користувачем, транзакції з переказу грошових коштів, що були здійснені 06 листопада 2022 року з карткового рахунку НОМЕР_2 на суму 78801,00 гривні.

Зобов?язати Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» відновити залишок коштів на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» на ім?я ОСОБА_1 до стану, в якому він перебував на 00.00 год., 06 листопада 2022 року. Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4088,66 гривень. Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 та понесені нею витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов?язані з явкою представника позивача до суду.

Ухвалою суду від 12.02.2024 було відмовлено у прийняті вказаної заяви про збільшення позовних вимог.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» направив до суду письмові пояснення, відповідно до яких посилається на те, що позивач не надала доказів того, що оспорювані фінансові операції на кредитній карті позивача були здійснені після повідомлення нею банк про підозру доступу третіх осіб до її платіжних засобів. ОСОБА_1 звернулася до банку з повідомленням вже після проведеної фінансової операції, а тому банк не мав правової підстави блокувати оспорюваний позивачем платіж та рахунки позивача до такого звернення, так як банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не - передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд. Отже, ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність за фінансові операції, що передували повідомленню до банку несе користувач.

Зазначають, що після звернення позивача до АТ КБ «ПриватБанк» щодо проведених з її картки платежів 29297,00 грн, 29297,00 грн., та 20207,00 з метою захисту інтересів клієнта ОСОБА_1 та вирішення сопору, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до платіжної системи, через яку було здійснено оспорювані платежі, та вимога банку про повернення коштів була розглянута та задоволена. У результаті чого, на картковий рахунок позивача були повернуті грошові пошти на загальну суму 78801,00 грн., що підтверджується банківською випискою по картковому рахунку, а саме, 12.01.2023 було здійснено 2 фінансові операції з повернення коштів на суму 20207,00 грн. та 29297,00 грн., та 18.01.2023 фінансова операція з повернення коштів на суму 29297,00 грн. Отже, грошові кошти на загальну суму 78801,00 грн. фактично були повернуті на рахунок позивача.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на обставини зазначені в письмових поясненнях.

Суд, заслухавши думку учасників справи, розглянувши подані позивачем та відповідачем документи та письмові пояснення, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, в судовому засіданні та з наявних матеріалів цивільної справи та у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України встановлено, що позивач та відповідач АТ КБ «ПриватБанк» перебувають у договірних правовідносинах. Зокрема позивачу вказаним банком надаються банківські послуги, в тому числі на ім`я позивача було відкрито банківський рахунок НОМЕР_3 та видано платіжну картку НОМЕР_4 . Викладені обставини підтверджуються копіями виписок з рахунків позивача.

Також в ході розгляду справи судом встановлено, що 06 листопада 2022 року по вищезаначеному банківському рахунку за допомогою використання картки № НОМЕР_5 (угода №SAMDN0330 від 05 вересня 2013 року) здійснено транзакцій у вигляді переказу зі своєї картки на суму 20207 грн, 29297 грн, 29 297 грн на загальну суму 78801 гривень. Викладені обставини підтверджуються копіями довідок про рух коштів по рахунку, а також встановлено судом на підставі ст.82 ч.1 ЦПК України.

06 листопада 2022 року ОСОБА_1 позивач звернулась до ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, а саме про те, що 06 листопада 2022 року приблизно о 19 годині невстановлена особа, шляхом зловживання довірою, з використанням інформаційних технологій під приводом покупки товару на сайті «ОЛХ» заволоділа грошовими коштами в сумі близько 82500 грн, які були списані з картки ПриватБанку №845688, внаслідок переходу по посиланню для оплати. За вказаним фактом органом досудового розслідування розпочато кримінальне провадження №0000636, що підтверджуються копією витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань.

30 листопада 2022 року позивач звернулась до АТ КБ «Приватбанк» із письмовою заявою, в яких повідомила про зняття коштів з її картки та просила відновити баланс на її рахунку до стану в якому він існував на момент 06.11.2022 тобто до 90 000 грн (а.с.13-14).

У відповідь на вказану заяву позивача відповідач АТ КБ «ПриватБанк» своїм листом від 07.12.2022 року повідомив про неможливість повернення знятих з картки позивача коштів (а.с.15).

Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705 (далі Положення №705).

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.11 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За змістом норм ст.ст.525, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст.6, 627, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом положень ст.ст.633, 634 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст.ст.202, 207, 626 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положеннями ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»).

Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Продукція будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Послуга діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Виконавець суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Нормою ст.1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Положеннями ст.1071 ЦК України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держатель такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує цей платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного такого платіжного засобу. Неналежний переказ рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежний платник особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Неналежний отримувач особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Нормою ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Пунктами 2, 3 розділу VI Положення №705 передбачено, що емітент зобов`язаний надавати ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу, лише держателю електронного платіжного засобу. Банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу.

Пунктами 5, 6 розділу VI Положення №705 визначено, що користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Пунктом 7 розділу VI Положення №705 встановлено, що емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Пунктом 8 розділу VI Положення №705 передбачено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Згідно ст.37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Пунктом 9 розділу VI Положення №705 визначено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Чинним законодавством не надано повноважень Банку здійснювати повернення проведеного переказу/зняття позивачем, здійсненого з належною авторизацією/введенням ПІН-коду.

Виходячи з вищевикладеного клієнт банку несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і аутентифікації, в т. ч. за несанкціоновані операції з його карткою.

Так, як зазначає представник відповідача та не заперечується позивачем, після повідомлення банку ОСОБА_1 про необхідність блокування належної їй кредитної картки, жодної операції по картці проведено не було. При цьому, транзакції на загальну суму 78801 грн були здійснені до звернення позивача на гарячу лінію банку.

Так відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 просить зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на банківському рахунку № НОМЕР_1 , однак при цьому в матеріалах справи відсутні докази того, що саме з вказаної картки було здійснено зняття грошових коштів.

При цьому відповідно до виписки по картці /рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.10.2023 28.03.2023 на вказану картку було здійснено повернення коштів за заявкою 2182853 у розмірі 29297 грн, 29297 грн, 20207 грн 18 січня 2023 року тобто у загальній сумі у розмірі 78801 грн, яка була знята з картки позивача за № НОМЕР_6 (а.с.108).

За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Так суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідачем відновлено стан кредитного рахунку позивача №481060, що не заперечувалось позивачем в судовому засіданні.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.6, 11, 15, 16, 23, 202, 207, 525, 526, 627, 629, 633, 634, 638, 1054, 1055, 1167 ЦК України, суд

у х в а л и в :

В позові ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Відомості, що не оголошуються

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, .

Суддя Т.О.Куц