ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/852/20 Номер провадження 22-ц/814/223/24Головуючий у 1-й інстанції Калмикова Л.К. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача Дряниці Ю.В..,

суддів Пилипчук Л.І., Триголова В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Кристалбанк» на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 вересня 2020 року, по справі за позовом Акціонерного товариства «Кристалбанк» до ОСОБА_1 , третя особа- ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 року акціонерне товариство «Кристалбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 03 листопада 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого у спірних правовідносинах є АТ «Кристалбанк», та ОСОБА_2 укладено генеральну кредитну угоду № 07-01-180-08, відповідно до умов якої кредитор зобов`язується надавати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї угоди.

Загальний розмір позичкової заборгованості позичальника за наданими в рамках даної угоди кредитами не повинен перевищувати суми 925 300 грн з терміном дії угоди до 03 листопада 2023 року. В подальшому між сторонами вказаної генеральної кредитної угоди укладено договір про внесення змін № 1 від 25 червня 2010 року та договір про внесення змін № 2 від 09 грудня 2010 року.

Відповідно до кредитного договору № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року ОСОБА_2 прийнято на умовах генеральної кредитної угоди № 07-01-180-08 грошові кошти в розмірі 925 300 грн, за процентною ставкою 21, 5 % річних на строк до 03 листопада 2023 року. До вказаного договору сторонами вносилися зміни згідно додаткового договору № 1 від 24 листопада 2008 року, додаткової угоди № 2 від 03 липня 2009 року, додаткової угоди № 3 від 16 грудня 2009 року, додаткової угоди № 4 від 25 червня 2010 року, додаткової угоди № 5 від 29 червня 2010 року, додаткової угоди № 6 від 09 грудня 2010 року, додаткової угоди №7 від 26 вересня 2011 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 03 листопада 2008 року укладено договір іпотеки № 07-01-180/1-08, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського міського нотаріального округу Харківської області Маренич Г. П., зі змінами та доповненнями, та зареєстрований в реєстрі за № 4038, відповідно до умов якого остання передала кредитору в заставу приміщення готелю літ. «Б-3», загальною площею 343,2 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 були порушені зобов`язання встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення отриманого кредиту і сплати процентів за користування кредитними коштами та загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 1256005,90 грн, що встановлено постановою Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року у справі № 640/15186/15-ц, яка набрала законної сили.

17 листопада 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 без відома та дозволу іпотекодержателя, були укладені договори купівлі-продажу вказаного приміщення готелю.

Посилаючись на існування невиконаних ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 07-01-180/1-08 від 03 листопада 2008 року, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме приміщення готелю літ. «Б-3», загальною площею 343,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною не нижчою за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року, яка складає суму в розмірі 1256005, 90 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 768 109, 48 грн, пені за порушення строку погашення кредиту - 88 531,47 грн, нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом - 304 178, 80 грн, пені за порушення строку погашення відсотків - 95 186, 15 грн.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог АТ «Кристалбанк» відмовлено.

Суд першої інстанції вказав, що Банк пропустив строк позовної давності при пред`явленні вимог до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року, а розмір заборгованості, встановлений іншим судовим рішенням, не має преюдиційної сили для розгляду цієї справи.

Постановою Харківського апеляційного суду від 19 травня 2021 року апеляційну скаргу АТ «Кристалбанк» задоволено частково, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 вересня 2020 року змінено в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Апеляційний суд вважав, що рішенням суду, яке набрало законної сили вже було вирішено питання про звернення стягнення на предмет іпотеки - приміщення готелю, перехід права власності на яке свідчить про заміну іпотекодавця, що може бути підставою для заміни боржника у виконавчому провадженні, а не для звернення із позовом до нового власника про звернення стягнення на той самий предмет іпотеки.

Постановою Верховного суду від 01 грудня 2021 року касаційну скаргу акціонерного товариства «Кристалбанк» задоволено частково.

Постанову Харківського апеляційного суду від 19 травня 2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При цьому, касаційний суд звернув увагу на те, що факт зміни власника предмета іпотеки із ОСОБА_3 на ОСОБА_1 до прийняття Харківським апеляційним судом постанови від 25 вересня 2019 року у справі № 619/3963/14-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки, вказує на відсутність підстав для процесуального правонаступництва прав та обов`язків боржника на стадії виконання такого судового рішення.

Отже, дійшов висновку, що змінивши оскаржене рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні позову суд помилково послався на можливість банку захистити свої права в межах процедури виконання постанови Харківського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року у справі № 619/3963/14-ц.

Розпорядженням Верховного Суду від 25 березня 2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

З матеріалів справи вбачається, що у доводах апеляційної скарги АТ «Кристалбанк» просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційну скаргу АТ «Кристалбанк» вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує на відсутність заперечень та спростувань ОСОБА_1 розміру заборгованості за основним зобов`язанням, а отже безпідставність висновків місцевого суду щодо недоведеності розміру заборгованості за кредитним договором, встановленим постановою Харківського апеляційного суду від 11.12.2018 року у справі №6460/15186/15-ц.

Вважає, що постанова Харківського апеляційного суду від 11.12.2018 року у справі № 6460/15186/15-ц та інші докази доводять саме факт порушення зобов`язань за кредитним договором, а отже наявні підстави для відповідальності ОСОБА_4 як власника предмета іпотеки, перед іпотекодержателем.

Звертає увагу, що постанова Апеляційного суду Харківської області від 24.10.2017 року по справі №619/3963/14-ц не є остаточним рішенням по справі за позовом про звернення стягнення на спірний предмет іпотеки. Остаточним рішенням по зазначеній справі №619/3963/14-ц є постанова Харківського апеляційного суду від 25.09.2019 року, відповідно якої після перегляду справи Верховним Судом, було вирішено звернути стягнення на спірний предмет іпотеки - приміщення готелю літ. «Б- 3», загальною площею 343,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Акціонерним товариством «КРИСТАЛБАНК» за Кредитним договором №010-2/07-01-0807-08 від 03.11.2008 р., яка складає суму в розмірі 1 256 005,90 грн., та складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 768 109,48 грн., суми пені за порушення строку погашення кредиту - 88 531,47 грн., суми нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом - 304 178,80 грн., суми пені за порушення строку погашення відсотків - 95 186,15 грн. В задоволені зустрічних позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правовідносин припиненими відмовлено у повному обсязі. При цьому, згідно Постанови Харківського апеляційного суду від 25.09.2019 року по справі № 619/3963/14-ц встановлено, що з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки Позивач звернувся в серпні 2014 року. Тобто в межах строку позовної давності. Отже, станом на 25 вересня 2019 року, судом підтверджено право Банку звернути стягнення на предмет іпотеки, що забезпечує виконання зобов`язання ОСОБА_2 перед Акціонерним товариством «КРИСТАЛБАНК» за Кредитним договором №010-2/07-01-0807-08 від 03.11.2008 р. та розмір заборгованості за таким зобов`язанням.

Відтак, ОСОБА_1 придбавши 17.11.2017 року у ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу нерухоме майно, що перебуває в іпотеці набула всіх прав іпотекодавця та повинна нести всі обов`язки за договором іпотеки перед банком.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Встановлено, що 03 листопада 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 укладено генеральну кредитну угоду № 07-01-180-08 до якої 25 червня та 09 грудня 2010 року укладено договори про внесення змін.

03 листопада 2008 року у відповідності до генеральної кредитної угоди № 07-01-180-08 між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 010-2/07-01-0807-08, згідно якого позичальнику надано кредит у сумі 925 300 гривень зі сплатою процентів за ставкою 21,5% річних строком до 02 листопада 2018 року.

До кредитного договору № 010-2/07-01-0807-08 вносились зміни шляхом укладення додаткового договору від 24 листопада 2008 року № 1, додаткової угоди від 03 липня 2009 року № 2, додаткової угоди від 16 грудня 2009 року № 3, додаткової угоди від 25 червня 2010 року № 4, додаткової угоди від 29 червня 2010 року № 5, додаткової угоди від 09 грудня 2010 року № 6, додаткової угоди від 26 вересня 2011 року № 7.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 03 листопада 2008 року № 010-2/07-01-0807-08, укладеного у відповідності до генеральної кредитної угоди від 03 листопада 2008 року № 07-01-180-08, між Банком та ОСОБА_3 , від імені якої, на підставі доручення, посвідченого 21 жовтня 2008 року консулом Генерального консульства України в Мюнхені, та зареєстрованого в реєстрі за № 573/1495-2008, діяв громадянин України ОСОБА_5 , 03 листопада 2008 року укладено договір іпотеки № 07-01-180/1-08, предметом якого є нерухоме майно, а саме: приміщення готелю в літері «Б-3», загальною площею 343,2 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 .

24 травня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» укладено договір факторингу, згідно якого до ПАТ «Кристалбанк» перейшло право вимоги за кредитним договором від 03 листопада 2008 року №010-2/07-01-0807-08 та іпотечним договором від 03 листопада 2008 року № 07- 01-180/1-80.

Рішенням Дергачівського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2017 року в справі № 619/3963/14-ц у задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно - приміщення готелю літ. БЗ, загальною площею 343, 2 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року у справі № 619/3963/14-ц рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким, зокрема, у задоволенні позовних вимог Банку відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 619/3963/14-ц рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Харківського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року у справі № 619/3963/14-ц рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Кристалбанк», задоволено частково.

Звернуто стягнення на заставне майно - предмет іпотеки за договором іпотеки від 03 листопада 2008 року № 07-01-180/1-08, а саме: приміщення готелю в літері «Б-3», загальною площею 343,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності громадянці України ОСОБА_3 ..

За рахунок грошових коштів, виручених від реалізації заставного майна, вирішено погасити заборгованість, яка виникла у позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором від 03 листопада 2008 року № 010-2/07-01-0807-08 № 010-2/07-01-0807-08, укладеним відповідно до генеральної кредитної угоди № 07-01-180-08 від 03 листопада 2008 року в розмірі 1 256 005, 90 грн, яка складається з суми заборгованості за кредитом - в розмірі 768 109,48 грн, простроченої суми заборгованості за кредитом - в розмірі 272 554, 92 грн, суми пені за порушення строку погашення кредиту - в розмірі 88 531,47 грн, суми нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом - в розмірі 304 178, 80 грн, суми простроченої заборгованості за відсотками - в розмірі 300 068,89 грн, суми пені за порушення строку погашення відсотків - в розмірі 95 186,15 грн.

Визначено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». Встановлено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів встановлюється на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, в процедурі виконавчого провадження при підготовці до проведення прилюдних торгів.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Кристалбанк», про припинення правовідносин шляхом розірвання договору - відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Кристалбанк», про визнання правовідносин припиненими - відмовлено.

17 листопада 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладено договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Макушевою Н. В. (1/2 частина предмету іпотеки) та приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мараєвою Я. В. (1/2 частина предмету іпотеки).

Скасовуючи постанову Харківського апеляційного суду від 19 травня 2021 року у цій справі Верховний Суд вказав, що за наявності чинного рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, повторне звернення стягнення судом на той самий предмет іпотеки і з тих самих підстав, нормами чинного законодавства України не передбачено.

Разом з тим, зазначене правило розповсюджується на випадки коли іпотекодержатель за наявності чинного судового рішення повторно звертається до суду з позовом про звернення стягнення предмет іпотеки, або у випадку проведення реконструкції іпотечного майна, проведення щодо нього самочинного будівництва (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), або зміни його власника після ухвалення відповідного судового рішення про звернення стягнення на це майно.

По своїй суті процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу відповідного суб`єкта, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним правонаступництвом, оскільки воно може мати місце в тих випадках, коли права та/або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення внаслідок тих чи інших юридичних фактів переходять до правонаступника.

У постанові від 01 вересня 2021 року в справі № 522/6949/15-ц (провадження № 61-11964св20) Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для процесуального правонаступництва прав та обов`язків боржника під час виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки на момент ухвалення такого рішення суду, власником іпотечного майна вже була інша особа, відмінна від особи, яка, на думку кредитора, повинна була відповідати за пред`явленим позовом.

З матеріалів справи слідує, що ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого у спірних правовідносинах є АТ «Кристалбанк», у 2014 році звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - справа № 619/3963/14-ц, за результатами розгляду якої Харківським апеляційним судом 25 вересня 2019 року прийнято постанову про задоволення вимог Банку та звернення стягнення на предмет іпотеки - приміщення готелю, за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 03 листопада 2008 року № 010-2/07-01-0807-08 № 010-2/07-01-0807-08, укладеним відповідно до генеральної кредитної угоди № 07-01-180-08 від 03 листопада 2008 року в розмірі 1 256 005, 90 грн.

Разом з цим, встановлено, що 30.10.2017 року державним реєстратором Орловою Н.О. Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради були вчинені дії щодо незаконного вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про іпотеку та обтяження, які були внесені до реєстру згідно з Договором іпотеки № 07-01-180/1-08 від 03.11.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Дергачівського міського нотаріального округу Харківської області зі змінами та доповненнями, укладеним зі ОСОБА_3 ..

Записи були вилучені за заявою ОСОБА_3 на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21.08.2017 року у справі №619/3963/14-ц.

17.11.2017 року між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_1 без відома та дозволу Банку, були укладені договори купівлі-продажу предмету іпотеки.

Районний суд встановив, що укладання Договорів купівлі-продажу від 17.11.2017 року стало можливим у зв`язку із тим, що обтяження Предмета іпотеки, накладені у зв`язку із укладанням договору іпотеки, та заборона були протиправно вилучені з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №922/3537/17 провадження № 12-127гс19 викладено наступний правовий висновок:

«Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.»

Встановлено, що записи про обтяження Предмета іпотеки, накладені у зв`язку із укладанням договору іпотеки вилучені з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до укладення договорів купівлі-продажу спірного нерухомого майна між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

При цьому доказів того, що ОСОБА_1 знала чи мала знати про наявність обтяжень нерухомого майна суду не надано. Тому недобросовісність ОСОБА_1 як набувача спірного майна не доведена. Оскільки добросовісність належить до загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України), то вона презюмується.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку про безпідставність позовних вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки заявлених до ОСОБА_1 , як добросовісного набувача спірного нерухомого майна.

За вказаних обставин колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 вересня 2020 року необхідно змінити, виклавши мотивувальну частину рішення у редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст.367, 374, ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кристалбанк» задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 вересня 2020 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

В.М. Триголов