Справа № 127/1671/23
Провадження № 22-ц/801/87/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Сопруна В. В.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Куйдан Олег Ігорович, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ан О. В. в залі суду в залі суду м. Вінниці, повне рішення суду складене 19 жовтня 2023 року,

у цивільній справі № 127/1671/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат,

встановив:

Короткий зміст вимог

У січні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 , в якому просили стягнути з відповідача на їх користь 186 808,01 грн інфляційних збитків та 42 161 грн 3% річних, а всього 228 969,01 грн.

Мотивували заявлені вимоги тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2017 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено та стягнено борг у загальній сумі 10 000 доларів США, що в еквіваленті становить 256 923,68 грн та судові витрати на загальну суму 7 731,6 грн. Відповідачка у добровільному порядку відмовилася сплачувати кошти, тому позивачі звернулися до органу виконавчої служби із заявою для примусового виконання рішення. Рішення суду в період з 18.10.2017 по 27.12.2022 не виконувалося, отже у позивачів виникло право грошової вимоги за вказаний період на підставі статті 625 ЦК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2023 позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 26.07.2023 апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Куйдана О. І. задоволено, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2023 року скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У травні 2023 року представник позивачів адвокат Куйдан О. І. надав додаткові пояснення, в яких уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачки на користь позивачів 77 416,57 грн інфляційних збитків та 17 178 грн 3% річних, а всього 94 594,57 грн. надавши відповідний розрахунок.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 17 178 грн 3% річних та 4 788 грн 81 коп. інфляційних втрат, а всього 21 966,81 грн.

Вирішено питання про розподіл понесених судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки кошти стягнуті рішенням суду в іноземній валюті не мають інфляційних втрат та можуть бути перераховані тільки за курсом на момент виконання судового рішення, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат в частині боргу на суму 10 000 доларів США, що було еквівалентно 256 923,68 грн. Із наданого судом розрахунку 3% річних з суми 256 923,68 складає 23 989,03 грн, проте з огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства судом стягнуто заявлені позивачами в уточненій позовній заяві 17 178 грн. Стосовно боргу за несплачені витрати, що складаються з сум судового збору, 3% річних та проведення експертизи, то суд дійшов висновку про відмову в стягненні 3% річних, адже це перевищує заявлені вимоги, проте задовольнив інфляційне збільшення у сумі 4 788,81 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, адвокат Куйдан О. І. в інтересах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 16 листопада 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Войтко Ю. Б., судді: Матківська М. В., Сопрун В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано відповідачці строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 листопада 2023 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

23 січня 2024 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, підставою якого стало перебування на лікарняному судді Матківської М. В., відповідно до розпорядження №85/2024 від 23 січня 2024 року, в зв`язку з чим замінено суддю Матківську М. В. на суддю Міхасішина І. В., інший склад колегії суддів залишився без змін.

Ухвалою суду від 23 січня 2024 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги на п`ятнадцять днів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачі не погоджуються з висновками суду першої інстанції, оскільки рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 серпня 2017 року у справі № 130/1260/16-ц не виконувалось відповідачкою у період з 18 жовтня 2017 року по 27 грудня 2022 року. Тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У зв`язку з чим, позивачами було розраховано, виходячи із загальної суми заборгованості, 3% річних та інфляційні збитки у розмірі, що підлягають сплаті відповідачкою за прострочення виконання рішення суду. Щодо стягнення інфляційних витрат зазначає, що суд, у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень, не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погодився із розрахунком наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволені позову (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 № 234/3840/15-ц (61-3014св22)).

Відзив від відповідачки ОСОБА_3 , впродовж встановленого строку, на адресу апеляційного суду не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області, яке набрало законної сили на підставі ухвали Вінницького апеляційного суду від 18.10.2017, стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах борг в розмірі 7 500 доларів США 00 центів, що еквівалентно 192 692 гривні 76 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах борг спадкодавця ОСОБА_4 в розмірі 2 500,00 доларів США, що становить 64 230 гривень 92 копійки. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах 3% річних від особистого боргу перед ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в розмір 5 896 гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах 3% річних від боргу спадкодавця ОСОБА_4 перед ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в розмір 1 912 гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 2 516 гривень 60 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вартість проведеної судової почеркознавчої експертизи в сумі 3 303 гривні 00 копійок.

На підставі виконавчих листів, виданих Вінницьким міським судом, державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 55404664 та ВП №55404805.

За виконавчим провадженням ВП № 55404664 де стягувачем є ОСОБА_1 боржник ОСОБА_3 сплатила 74 700,3 грн за період з 13.04.2018 по 27.12.2022.

За виконавчим провадженням ВП №55404805 де стягувачем є ОСОБА_2 боржник ОСОБА_3 сплатила 76 971,03 грн за період з 16.04.2018 по 27.12.2022.

Період після 27.12.2022 судом першої інстанції не взято до уваги, адже позивачі його не охоплювали.

З наданим стороною позивачів розрахунком 3% річних місцевий суд не погодився, та зробив власний розрахунок.

Судом взято до уваги, що оскільки відповідачка хоч і не ставила питання про розстрочку рішення суду, проте все ж таки сплачувала кошти частинами. Тому суд першої інстанції зробив розрахунок 3 % річних з урахуванням тих коштів, що сплачувалися на суму богу 256923,68, який здійснювався за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році].

Так в період з 18.10.2017 13.04.2018 року 3 % річних на суму 256923,68 склали 3758,83 грн, в період з 26.04.2018 07.06.2018 3 % річних на суму 247380,27 грн склали 874,30 грн,

в період з 07.06.2018 12.07.2018 3 % річних на суму 238198,45 грн склали 704,81 грн,

в період з 12.07.2018 18.09.2018 3 % річних на суму 233698,45 грн склали 1325,36 грн,

в період з 18.09.2018 11.10.2018 3 % річних на суму 220971,17 грн склали 435,89 грн,

в період з 11.10.2018 15.11.2018 3 % річних на суму 214607,53 грн склали 635 грн,

в період з 15.11.2018 12.03.2019 3 % річних на суму 208243,89 грн склали 2017,74 грн,

в період з 12.03.2019 30.07.2019 3 % річних на суму 189343,89 грн склали 2194,31 грн,

в період з 30.07.2019 29.10.2019 3 % річних на суму 178080,55 грн склали 1346,58,

в період з 29.10.2029 15.11.2019 3 % річних на суму 168551,83 грн склали 249,36 грн,

в період з 15.11.2019 26.03.2020 3 % річних на суму 164006,37 грн склали 1789,67 грн,

в період з 26.03.2020 26.11.2020 3 % річних на суму 159460,91 грн склали 3215,36 грн,

в період з 26.11.2023 09.03.2021 3 % річних на суму 159015,91 грн склали 1357,98 грн,

в період з 09.03.2023 26.05.2021 3 % річних на суму 104276,49 грн склали 505,67 грн,

в період з 26.05.2021 27.12.2022 3 % річних на суму 103367,39 грн склали 4936,15 грн.

Загальна сума склала 23989,03 грн.

Суд окремо виділив заборгованість у сумі 7731,6 грн, що складається із витрат на судовий збір, 3% річних та проведення експертизи. Та зробив свій розрахунок, де сума 3% річних за період з 18.10.2018 27.12.2022 складає 1205,5 грн; інфляційне збільшення за вказаний період на вищевказану суму становить 4788,81 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень частини першої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним критеріям судове рішення у повній мірі не відповідає.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Відповідно до положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов`язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічний правовий висновок висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц.

При цьому в указаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року в справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 березня 2016 року в справі № 6-2491цс15, за яким дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати із деліктного зобов`язання та рішення суду.

Наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року в справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

У правовідносинах з неналежного виконання грошового зобов`язання права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат 19.01.2023.

Стороною відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Суд першої інстанції правильно врахував положення постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1423, якою вносились зміни до постанов Кабінету Міністрів України до від 25 березня 2020 року № 338 та від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якими продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30 квітня 2023 року.

На підставі виконавчих листів, виданих Вінницьким міським судом, державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 55404664 та ВП №55404805. За виконавчим провадженням ВП № 55404664 стягувачем є ОСОБА_1 - боржник ОСОБА_3 .. За виконавчим провадженням ВП №55404805 стягувачем є ОСОБА_2 - боржник ОСОБА_3 .

Як встановлено судом першої інстанції відповідачка в добровільному та примусовому порядку погашала заборгованість у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчих листів, виданих 23.11.2017 по справі № 130/1260/16-ц Вінницьким міським судом Вінницької області, що підтверджується випискою розрахунком ДВС по ВП № 55404664 та ВП №55404805, наданій на адвокатський запит представника відповідачки адвоката Андрійчук А. А., станом на 14.03.2023 (а.с.47). Судом встановлені суми та дати перерахування коштів відповідачем на виконання рішення суду.

Доводи представника скаржників про неотримання позивачами жодних коштів у період з 18 жовтня 2017 року по 27 грудня 2022 року спростовуються вищенаведеними встановленими обставинами та наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що у встановленому процесуальним законом порядку позивачами не спростовані. За таких обставин розрахунок позивача 3% річних, без урахування тих коштів, що сплачувалися відповідачем на суму боргу, є невірним.

Суд надав свій розрахунок з урахуванням погашення заборгованості відповідачем ОСОБА_3 , проте він також є невірним, оскільки судом, як і позивачем, не було враховано те, що виконавче провадження, в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчих листів, виданих 23.11.2017 по справі № 130/1260/16-ц Вінницьким міським судом Вінницької області, здійснювалося із зарахуванням коштів від особистого боргу перед ОСОБА_2 та особистим боргом перед ОСОБА_1 , що підтверджується відповіддю начальника ДВС від 14.03.2023 № 34775 та випискою розрахунком ДВС по ВП № 55404664 та ВП №55404805, наданій на адвокатський запит представника відповідачки адвоката Андрійчук А. А.

Апеляційний суд надає свій розрахунок 3% річних на суму боргу в гривнях формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році], з урахуванням коштів, що сплачувалися відповідачем на погашення заборгованості по ВП № 55404664 та ВП №55404805.

По ВП № 55404664 (стягувач ОСОБА_1 )

ПеріодСума боргуДні3% річних
18.10.2017-15.04.2018135 275,641802001,34
16.04.2018-26.04.2018133 022,2311120,27
27.04.2018-07.06.2018129 377,2342446,62
08.06.2018-15.07.2018124 786,3238389,74
16.07.2018-20.09.2018120 286,3267662,40
21.09.2018-11.10.2018113 922,6821196,63
12.10.2018-15.11.2018110 740,8635318,57
16.11.2018-12.03.2019107 559,041171034,33
13.03.2019-30.07.201998 109,041401128,00
31.07.2019-29.10.201992 477,3791691,68
30.10.2019-17.11.201987 713,0119136,98
18.11.2019-29.03.202085 440,28133932,28
30.03.2020-26.11.202083 165,552421649,68
27.11.2020-09.03.202182 943,05103701,52
10.03.2021-18.03.202160 913,34945,06
19.03.2021-26.05.202155 573,3469315,17
27.05.2021-27.12.202255 118,795802 627,58
Всього 13 398,78 грн.

По ВП №55404805 (стягувач ОСОБА_2 )

ПеріодСума боргуДні3% річних
18.10.2017-15.04.2018135 275,641802001,34
16.04.2018-26.04.2018133 022,2311120,27
27.04.2018-07.06.2018129 377,2342446,62
08.06.2018-20.09.2018124 786,321051076,92
21.08.2018-11.10.2018113 922,6821196,63
12.10.2018-15.11.2018110 740,8635318,57
16.11.2018-12.03.2019107 559,041171034,33
13.03.2019-30.07.201998 109,041401128,93
31.07.2019-29.10.201992 447,3791691,68
30.10.2019-17.11.201987 713,01 19136,98
18.11.2019-29.03.202085 440,28133932,28
30.03.2020-26.11.202083 169,552421649,76
27.11.2020-09.03.202182 947,05103701,28
10.03.2021-18.03.202160 917,34945,06
19.03.2021-26.05.202155 577,3469315,19
27.05.2021-27.12.202255 122,795802649,25
Всього 13 445,37 грн.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року N 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 53 Закону N 606-XIV.

Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

Із матеріалів справи убачається, що, ухвалюючи рішення 11.08.2017 у справі № 130/1260/16-ц, Вінницький міський суд визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 761/12665/14-ц).

Ураховуючи, що кошти стягнуті за рішенням суду в іноземній валюті (долари США) та можуть бути перераховані тільки за курсом на момент виконання судового рішення, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення із відповідача інфляційних втрат в частині боргу на суму 10 000 доларів США, що було еквівалентно 256 923,68 грн.

За загальним правилом при наявності «валютного застереження», тобто визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Інші правила визначення суми платежу можуть встановлюватися, зважаючи на прямий припис в частині другій статті 533 ЦК України, тільки договором, законом чи іншими нормативно-правовими актами

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний курс інфляції, що розраховуються Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Така позиція відповідає висновкам, висловленим у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 761/1716/15-ц та у постановах Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 905/192/18, від 05 липня 2018 року у справі № 761/1617/15.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Україна, як учасниця зазначеної Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Вказане положення кореспондується з вимогами статті 12 ЦПК України, відповідно до якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2017 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах 3% річних від особистого боргу перед ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в розмір 5896 гривень 00 копійок, а також в рівних частинах 3% річних від боргу спадкодавця ОСОБА_4 перед ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в розмір 1912 гривень 00 копійок, судового збору в розмірі 2516 гривень 60 копійок, вартість проведеної судової почеркознавчої експертизи в сумі 3303 гривні 00 копійок.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі просили стягнути з відповідача, крім іншого, інфляційні збитки на зазначену в рішенні суду суму боргу в національній валюті України.

Доводи позивачів про неотримання ними від відповідача жодних коштів у період з 18 жовтня 2017 року по 27 грудня 2022 року спростовані наявними в матеріалах справи письмовими доказами, з підстав чого розрахунок позивачів визнаний судом невірним. Також позивачами не надано суду докази зарахування сплачених відповідачем коштів за відповідними видами заборгованості, визначеними в рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2017, що позбавляє суд надати свій розрахунок інфляційних втрат та є підставою для відмови в задоволенні позову в ці частині.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів дійшла до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та відмови у задоволенні позову у стягненні інфляційних втрат.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Позивачами сплачено 2 289,70 грн. судового збору в суді першої інстанції, 3 434,55 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 слід стягнути в рівних частках: 268,35 грн. судового збору сплаченого в суді першої інстанції, 402,53 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, що відповідає 11,72% від задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Куйдан Олег Ігорович, задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 13 398 (тринадцять тисяч триста дев`яносто вісім) гривень 78 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 13 445 (тринадцять тисяч чотириста сорок п`ять) гривень 37 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягнути в рівних частках: 268,35 грн. судового збору сплаченого в суді першої інстанції, 402,53 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

В. В. Сопрун