Справа № 296/1741/24
Р І Ш Е Н Н Я (З А О Ч Н Е)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі: головуючого судді Шкирі В.М., за участю секретаря судового засідання Сейко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін цивільну справу за позовом представника позивача Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - Киричук Галини Миколаївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2024 через підсистему "Електронний суд" на електронну пошту Корольовського районного суду м.Житомира надійшла позовна заява представника позивача Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - Киричук Галини Миколаївни до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовувався тим, що 13.04.2021 на підставікредитного договору №201 видано кредит в сумі 49037 грн. та кредитного договору №101 від 09.07.2021 видано кредит в сумі 20000 грн.

Згідно умов кредитних договорів відповідач зобов`язалась сплачувати банку заборгованість за кредитами, відсотки за їх користування, комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідач порушила умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості.

Згідно розрахунку суми боргу, заборгованість позичальника по кредитному договору від 13.04.2021 №201, станом на 31.12.2023, становить - 71222,87 грн., з яких: 42907,89 грн. - заборгованість за кредитом; 9,92 грн. - заборгованість за процентами; 28305,06 грн. - заборгованість за комісією.

Згідно розрахунку суми боргу, заборгованість позичальника по кредитному договору від 09.07.2021 №101, станом на 31.12.2023, становить - 300023,57 грн., з яких: 19166,75 грн. - заборгованість за кредитом; 4,02 грн. - заборгованість за процентами; 10852,80 грн. - заборгованість за комісією.

Вказана заборгованість відповідачем не погашена, тому представник позивача звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості.

14.03.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача до суду не з`явилася, надіслала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги просила задовольнити повністю. У позовній заяві вказано, що не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі

Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження разом з позовом та його додатками направлялися за місцем реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, 08.04.2024 до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки .

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті

Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини

13.04.2021 року між ОСОБА_2 та АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір №201 строком на 24 місяці, на 49037,00 грн з фіксованою процентною ставкою - 0,01% відсотків річних, розмір комісій за обслуговування кредитної заборгованності - 3,99%, сума повернення кредиту - рівними платежами. Перед підписанням заяви відповідач ознайомилася з умовами Паспорта споживчого кредиту, який містить аналогічні умови (а.с. 11).

13.04.2021 ОСОБА_2 отримала кредитні кошти в сумі 49037,00 грн про що свідчить платіжна інструкція № TR.48705971.71918.8810 (а.с.26) аналогічні відомості містить виписка з особового рахунку відповідача (а.с.30)

Станом на 31.12.2023 року за кредитним договором №201 від 13.04.2021 виникла заборгованністьв сумі 71222,87 грн., з яких: 42907,89 грн. заборгованість за кредитом; 9,92 грн. заборгованість процентами; 28305,06 грн. заборгованість за комісією;

09.07.2021 року між ОСОБА_2 та АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви №101 троком на 24 місяці, на 20000,00 грн з фіксованою процентною ставкою - 0,01% відсотків річних, розмір комісій за обслуговування кредитної заборгованності - 3,99%, сума повернення кредиту - рівними платежами. Перед підписанням заяви відповідач ознайомилася з умовами Паспорта споживчого кредиту, який містить аналогічні умови (а.с. 13).

09.07.2021 ОСОБА_2 отримала кредитні кошти в сумі 20000,00 грн про що свідчить платіжна інструкція № TR.50585033.77732.8810 (а.с.26 зворотній бік) аналогічні відомості містить виписка з особового рахунку відповідача (а.с.31 зворотній бік,32)

Станом на 31.12.2023 року за кредитним договором №101 від 09.07.2021 виникла заборгованністьв сумі - 30023,57 грн., з яких: 19166,75 грн. заборгованість за кредитом; 4,02 грн. заборгованість процентами; 10852,80 грн. заборгованість за комісією.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_2 за за кредитним договором №201 від 13.04.2021 та за кредитним договором №101 від 09.07.2021 складає 101246,44 грн. (а.с. 27-29).

02.01.2024 АТ «ПУМБ» направлено на адресу відповідача письмову вимогу щодо необхідності погашення заборгованості в розмірі 71222,88 грн. за кредитним договором №201 від 13.04.2021 та в розмірі 300023,58 грн. за кредитним договором №101 від 09.07.2021 (а.с. 23, зворотній аркуш - 24)

Доказів погашення заборгованності ОСОБА_2 за кредитними договороами суду не надано.

Таким чином між сторонами виникли зобов`язальні, цивільно-правові правовідносини у сфері кредитування, що регулюються нормами ЦК України.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до статті 2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

13.04.2021 року між ОСОБА_2 та АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір №201 строком на 24 місяці, на 49037,00 грн з фіксованою процентною ставкою - 0,01% відсотків річних, розмір комісій за обслуговування кредитної заборгованності - 3,99%, сума повернення кредиту - рівними платежами. Перед підписанням заяви відповідач ознайомилася з умовами Паспорта споживчого кредиту, який містить аналогічні умови (а.с. 11).

13.04.2021 ОСОБА_2 отримала кредитні кошти в сумі 49037,00 грн про що свідчить платіжна інструкція № TR.48705971.71918.8810 (а.с.26) аналогічні відомості містить виписка з особового рахунку відповідача (а.с.30)

На виконання умов кредитного договору відповідач сплатив 6129,11 грн. про що свідчть виписка банку (а.с.30)

Станом на 31.12.2023 року за кредитним договором №201 від 13.04.2021 виникла заборгованністьв сумі - 42907,89 грн.( 49037,00 грн - 6129,11 грн =42907,89 грн)

09.07.2021 року між ОСОБА_2 та АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви №101 троком на 24 місяці, на 20000,00 грн з фіксованою процентною ставкою - 0,01% відсотків річних, розмір комісій за обслуговування кредитної заборгованності - 3,99%, сума повернення кредиту - рівними платежами. Перед підписанням заяви відповідач ознайомилася з умовами Паспорта споживчого кредиту, який містить аналогічні умови (а.с. 13).

09.07.2021 ОСОБА_2 отримала кредитні кошти в сумі 20000,00 грн про що свідчить платіжна інструкція № TR.50585033.77732.8810 (а.с.26 зворотній бік) аналогічні відомості містить виписка з особового рахунку відповідача (а.с.31 зворотній бік,32)

На виконання умов кредитного договору відповідач сплатив 833,25 грн. про що свідчть виписка банку (а.с.31 зворотній бік )

Станом на 31.12.2023 року за кредитним договором №101 від 09.07.2021 виникла заборгованність за кредитом в сумі - 19166,75 грн.( 20000,00 грн - 833,25 грн=19166,75 грн)

Отже позов в частині стягнення заборгованності за кредитним договором №201 від 13.04.2021 в сумі 42907,89 грн. та за кредитним договором №101 від 09.07.2021 в сумі 19166,75 грн. підлягає задоволенню.

Щодо стягнення заборгованості за процентами.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене,право кредитодавцянараховувати передбаченідоговором процентиза користуваннякредитом,а такожобумовлену вдоговорі неустойку,припиняється післяспливу визначеногоцим договоромстроку кредитуваннячи уразі пред`явленнядо позичальникавимоги згідноз частиноюдругою статті1050ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року справа № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16.

Відповідно до умов Кредитного договору №201 від 13.04.2021 вбачається, що кредит надавався відповідачу на строк 24 місяці тобто до 13 квітня 2023 року.

Такими чином, після закінчення дії кредитного договору, а саме з 14.04.2023 у позивача припинилось право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом

При цьому з розрахунку заборгованості за кредитним договором №201 від 13.04.2021 вбачається, що 9,92 грн. заборгованість процентами, які нараховані з 13.04.2021 по 01.01.2024 в той час як за умовами договору кредит надано на 24 місяці тобто до 13.04.2023 року включно (а.с.27 зворотній бік)

Отже, починаючи з 14.04.2023 по 01.01.2024 проценти в сумі 3,28 грн нараховані поза межами дії кредитного договору №201 від 13.04.2021, відтак вони не підлягають стягненню з відповідача .

Таким чином стягненню з відповідача підлягає стягненню - 6,64 грн відсотків за користування кредитом за кредитним договором №201 від 13.04.2021

Відповідно до умов Кредитного договору №101 від 09.07.2021 вбачається, що кредит надавався відповідачу на строк 24 місяці тобто до 09 липня 2023 року.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором №101 від 09.07.2021 вбачається, що 4,02 грн. заборгованість процентами, які нараховані з 09.07.2021 по 01.01.2024 в той час як за умовами договору кредит надано на 24 місяці тобто до 09.07.2023 року включно (а.с.29 зворотній бік)

Отже, починаючи з 10.07.2023 по 01.01.2024 проценти в сумі 0,81 грн нараховані поза межами дії кредитного договору №101 від 09.07.2021 , відтак вони не підлягають стягненню з відповідача.

Таким чином стягненню з відповідача підлягає стягненню - 3,21 грн відсотків за користування кредитом за кредитним договором №101 від 09.07.2021

Щодо стягнення заборгованості за комісією.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також і Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник)неповинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитору будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 визначено, що положення пунктів 22, 23 статті1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів`з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Умовами кредитних договорів №201 від 13.04.2021 та №101 від 09.07.2021 передбачено плату за обслуговування кредиту - 3,99 %, однак позивачем не зазначено, які саме послуги за кредитом надавалися відповідачу.

При цьому банк в обох випадках нараховував щомісячні відсотки за послуги, що супроводжують кредит, за рахунок позичальника ОСОБА_2 , що є незаконним, оскільки кредити в обох випадках видані на споживчі цілі.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16.

Таким чином стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з плати за управління кредитом (комісії) №201 від 13.04.2021 та №101 від 09.07.2021 є незаконним та не підлягає задоволенню.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Так підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь АТ «ПУМБ» - 62084,49 грн, а саме:

- заборгованість за кредитним договором № 201 від 13.04.2021 яка станом на 01.01.2024 становить - 42914,53 грн., з яких: 42907,89 грн. заборгованість за кредитом; 6,64 грн. заборгованість процентами;

-заборгованність за кредитним договором №101 від 09.07.2024 яка станом на 01.01.2024 становить 19169,96 грн., з яких: 19166,75 грн. заборгованість за кредитом; 3,21 грн. заборгованість процентами;

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач сплатив при зверненні до суду 2422,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією №29 від 14.02.2024 (а.с.33) які зараховані до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.40)

Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1485,42 грн (62084,49 грн : 101246,44 грн х 2422,40=1485,42 грн)

Керуючись ст.625,1048, 1049, 1050 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст. 76,81, 141,264, 280,281,282,284,289 ЦПК України,суд,-

У Х В А Л И В :

Позов представника позивача Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - Киричук Галини Миколаївни до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (, місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4) - 62084 (шістдесят дві тисячі вісімдесят чотири) гривні 49 копійок, а саме :

-заборгованість за кредитним договором № 201 від 13.04.2021, яка станом на 01.01.2024 становить 42914 (сорок дві тисячі дев`ятсот чотирнадцять ) гривень 53 копійки, з яких: 42907,89 грн. заборгованість за кредитом; 6,64 грн. заборгованість процентами;

-заборгованність за кредитним договором №101 від 09.07.2021 ка станом на 01.01.2024 становить 19169 (дев`ятнадцять тисяч сто шістдесят дев`ять) гривень 96 копійок, з яких: 19166,75 грн. заборгованість за кредитом; 3,21 грн. заборгованість процентами;

В задоволенні інших вимог відмовити за необгрунтованністю.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку

Cуддя В. М. Шкиря