Провадження 2-650/24
ухвала

Іменем України

05 лютого 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участю секретаря Бойко В.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору довічного утримання.

З позовної заяви вбачається, що 12.10.2020 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, відповідно до якого позивач передала у власність відповідачу земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0050, площею 0,0260 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, Великодмитровицька сільська рада, с/т «Росинка», разом з розташованим на ній садовим будинком, взамін на що відповідач ОСОБА_2 зобов`язався забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах даного договору. 12.10.2020 відповідач скористався своїм правом та перереєстрував вищевказане майно за собою. Проте, з моменту укладення договору відповідач своїх обов`язків не виконує, ним було вчинено ряд порушень, вищевказаний договір було укладено набувачем виключно з метою заволодіння майном відчужувача.

На підставі викладеного позивач просив розірвати договір довічного утримання, укладений 12.10.2020 між нею та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васьківською В.С. за реєстровим номером №663, а також застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, а саме: скасувати заборону відчуження земельної ділянки та садового будинку.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 22.12.2023 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання.

05.02.2024 через канцелярію суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову по цивільній справі № 756/14502/23, в якій вона просить суд, прийняти її відмову від позову до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, так як спір врегульовано у досудовому порядку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце судового засідання, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву позивача про відмову від позову та матеріали справи, суд вважає за необхідне прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, та на підставі ст. 255 ЦПК України закрити провадження у справі, оскільки позивач, відповідно до положень ст.ст.49, 255 ЦПК України відмовився від позову, підстави для неприйняття такої відмови судом не встановлені і відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства і не порушує права сторін, наслідки відмови від позову позивачу зрозумілі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Так, згідно п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Також відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами другою-третьою цієї статті встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. До основних засад (принципів) цивільного судочинства належить, зокрема, диспозитивність.

Як передбачено частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Як зазначає позивач, станом на 05.02.2024 року відсутній предмет спору, так як відповідач в добровільному порядку виконує умови договору. Враховуючи, що сторонами самостійно врегульовано спір, суд дійшов висновку про відсутність предмета спору у цій справі, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Закріплене за позивачем право на подання такої заяви є абсолютним. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

Судом не встановлено підстав для неприйняття заяви про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмету спору.

За таких підстав суд вважає, що заява ОСОБА_1 про закриття провадження по справі підлягає задоволенню, а провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 43, 44, 49, 142, 206, 255, 256, 259-261,353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву позивача ОСОБА_1 про відмову позивача від позову у цивільній справі № 756/14502/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

Провадження у цивільній справі № 756/14502/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання- закрити в зв`язку із відмовою позивача від позову.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадця ти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Суддя О.Б. Тиханський