Номер провадження: 22-ц/813/2871/24
Головуючий у першій інстанції Косіцина В.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Лисяного Олександра Андрійовича, представника дочірнього підприємства «СК-Сервіс» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Косіциної В.В., повний текст судового рішення складений 16 жовтня 2023 року, у цивільній справі за позовом дочірнього підприємства «СК-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року дочірне підприємство «СК-Сервіс» (далі ДП «СК-Сервіс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг, у якій позивач просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованості за надання житлово-комунальних послуг у розмірі 9261,80 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначив, щоДП «СК-Сервіс» зареєстровано виконавчим комітетом Одеської міської ради 11.07.2008р., про що було видано Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи бланк серія А01 № 505822.

Згідно зі Статутом ДП «СК-Сервіс», затвердженим загальними зборами засновників 20.06.2008року, основними видами його діяльності є надання комунальних послуг, надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, надання послуг з управління будинками (балансоутримання) тощо.

За Актом приймання-передачі від 27.10.2008року, ДП «СК-Сервіс» прийняло на баланс 18-ти поверховий 3-х секційний жилий будинок з вбудованими приміщеннями об`єктів обслуговування, офісним і розважальними центрами, підземною автостоянкою за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснює його утримання і надання комунальних послуг.

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі-продажу квартири від 13.07.2009 року.

Згідно даних Витягу про державну реєстрацію прав від 04.08.2009 року, квартира в цілому складається з приміщень, загальною площею 91,6 кв. м.

01.08.2009 року між ДП «СК-Сервіс» та відповідачем укладено договір про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території та договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до розрахунку заборгованості ДП «СК-Сервіс» сума заборгованості відповідача за спожиті послуги з централізованого опалення, утримання будинку та прибудинкової території та постачання холодної води за період з 01.02.2023 року по 30.06.2023 року складає 9261,80 грн., яка ОСОБА_1 не сплачена.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2023 року позов дочірнього підприємства «СК-Сервіс» задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «СК-Сервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 9 261 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «СК-Сервіс» суму сплаченого судового збору у розмірі 2 684 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «СК-Сервіс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500 грн.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, адвокат Лисяний О.А., представник ДП «СК-Сервіс» подав апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення суду в частині витрат на професійну правничу допомогу змінити, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., в інший частині заочне рішення залишити без змін, також просив стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 4026 грн., посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов до хибних висновків щодо не співмірності заявленому ДП «СК-Сервіс» розміру витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт (наданих послуг) та необґрунтовано зменшив суму стягнутих витрат з 5000 грн. до 1500 грн.

Рішення суду переглядається лише в частині розподілу судових витратна професійну правничу допомогу, в інший частині рішення суду не оскаржується, а тому не переглядається.

Відзиву до суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в оскаржуваній частині зазначеним вимогам не відповідає, за таких підстав.

Суд першої інстанції стягуючи з ОСОБА_1 на користь ДП «СК-Сервіс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500 грн., виходив з того, що розмір витрат на правову допомогу, заявлений до відшкодування у розмірі 5 000 грн. не відповідає критерію співмірності.

Колегія суддів з вказаними висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ДП «СК-Сервіс», звертаючись до суду з позовом, крім стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг у розмірі 9261,80 грн., судового збору, також просило стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем до суду було надано договір №03/09/21 про надання правової допомоги від 27 серпня 2021 року;додаткову угоду від 24 липня 2023 року (додаток №27 до договору про надання правової допомоги), в якій зазначено, що за надання послуг замовник сплачує виконавцю 5 000 грн.; акт прийому передачі наданих послуг від 14 серпня 2023 року, відповідно до якого адвокатом було здійснено: вивчення та аналіз практики, що стосується предмету спору (вартість послуги 1500 грн.), підбір документів, що обґрунтовують позовні вимоги (вартість послуги 1500 грн.), склав позовну заяву (вартість послуги 1500 грн.), а також належним чином оформив позовну заяву (вартість послуги 500 грн.) (а.с. 24-25, 26, 27).

Відповідно до частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 цього Кодексу).

За змістом частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Водночас, за приписами частини 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України).

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме договору №03/09/21 про надання правової допомоги від 27 серпня 2021 року, розмір гонорару за надання правової допомоги, визначеної п. 6.1 встановлено у розмірі 5 000 грн.

З п. 2 додаткової угоди від 24 липня 2023 року (додаток №27 до договору про надання правової допомоги) вбачається, що за надання послуг замовник сплачує виконавцю 5 000 грн.

Відповідно до акту прийому передачі наданих послуг від 14 серпня 2023 року, вбачається, що адвокатом було здійснено: вивчення та аналіз практики, що стосується предмету спору (вартість послуги 1500 грн.), підбір документів, що обґрунтовують позовні вимоги (вартість послуги 1500 грн.), склав позовну заяву (вартість послуги 1500 грн.), а також належним чином оформив позовну заяву (вартість послуги 500 грн.)

Вартість правової допомоги у загальному розмірі складає 5 000 грн., що підтверджується наданими доказами понесених витрат на правничу допомогу.

З урахуванням того, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Оскільки, в матеріалах справи відсутнє клопотання ОСОБА_1 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, колегія суддів дійшла висновку, що у суду були відсутні підстави для самостійного вирішення питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц (провадження № 61-19073 св 20).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, а тому дійшов до помилкового висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду в частині стягнення витратна професійну правничу допомогу скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Дана справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Лисяного Олександра Андрійовича, представника дочірнього підприємства «СК-Сервіс» задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2023 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати.

Прийняти в цій частині постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь дочірнього підприємства «СК-Сервіс» (ЄДРПОУ 35993252) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 19 лютого 2024 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова