Справа № 211/3591/14-ц
Провадження № 4-с/211/7/24
У Х В А Л А

іменем України

17 січня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.,

за участю секретаря судового засідання Бірж Д.В.,

у відсутність учасників процесу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа», на дії державного виконавця, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на рахунки боржника,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідною скаргою та просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця та зобов`язати його скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.06.2022 та постанову про арешт коштів боржника від 23.09.2022 у ВП № 69241784. В обґрунтування скарги зазначено, що на виконанні у Довгинцівському відділ ДВС перебуває судовий наказ № 211/3591/14-ц від 07.07.2014 виданий Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з неї на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованості з оплати комунальних послуг у сумі 12 062,50 грн. та витрат виконавчого провадження, що складає загальну суму 13 637,75 грн. Про відкриття указаного виконавчого провадження їй не було відомо, вона являється інвалідом 1 групи та з 23 серпня 2016 року зареєстрована у м. Дніпро у Комунальному закладі «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» ДОР», жодної постанови у виконавчому провадженні вона не отримувала. При відкритті виконавчого провадження державним виконавцем не дотримано вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вона зареєстрована та мешкає у м. Дніпро та жодної нерухомості на території Довгинцівського району м. Кривого Рогу вона не має. Тому оскільки державний виконавець не мав підстав для прийняття виконавчого документа до виконання з огляду пред`явлення його не за місцем виконання, а отже і відкривати виконавче провадження, просить задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 27 грудня 2023 року прийнято до розгляду скаргу.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розгляд скарги за її відсутності, на вимогах наполягає.

Представник стягувача КПТМ «Криворіжтепломережа» Федоренко В.С. звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, проти вимог заперечує, вказавши, що основною умовою для зняття арешту може бути повне виконання рішення суду та відсутність майнових претензій з боку стягувача, однак у даному випадку рішення суду не виконано, борг не погашено, а отже вимоги не підлягають задоволенню.

Представник Довгинцівського ВДВС Масник А.І. звернулася до суду із запереченнями на скаргу. В обґрунтування відзиву зазначено, що у заяві стягувача та у виконавчому документі адреса боржника зазначена як: АДРЕСА_1 , а тому державним виконавцем було винесено оспорювані постанови з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та просить відмовити у задоволенні вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Так, на виконання судового наказу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2014 року у справі № 211/3591/14-ц та заяви стягувача КПТМ «Криворіжтепломережа», державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 16 червня 2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69241784 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» боргу в сумі 12 062,50 грн.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини друга третя статті 451 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 431 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті четвертої Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, зокрема, місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи стягувача та боржника, а також резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Завдяки вимогам процесуального закону та за умови належного виконання процесуальних обов`язків й не зловживання учасниками судового процесу процесуальними правами презюмується правильність інформації про місцезнаходження, місце проживання (перебування) боржника і стягувача, що зазначені у виконавчому документі, який видається судом. З урахуванням викладеного, немає підстав вимагати від виконавця здійснення додаткової перевірки інформації про місцезнаходження, місце проживання (перебування) боржника і стягувана під час відкриття виконавчого провадження.

Водночас перед прийняттям виконавчого документа, пред`явленого до виконання, виконавець має упевнитись, що адреса місцезнаходження, місця проживання (перебування) боржника належить до території виконавчого округу приватного виконавця.

Лише якщо виконавчий документ пред`явлено стягувачем не за місцем виконання (тобто місцезнаходження, місце проживання (перебування) боржника, зазначене у виконавчому документі, є таким, що не може бути місцем виконання для виконавця, якому пред`явлено виконавчий документ) виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувану (пункт 10 частина четверта статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Закон не містить норми, що встановлює безпосередньо обов`язок виконавця перевірити інформацію про місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) сторін виконавчого провадження.

Якщо інформація про місцезнаходження, місце проживання (перебування) боржника, що міститься у виконавчому документі не викликає сумнівів в її достовірності, виконавець не має підстав для перевірки цієї інформації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 699/165/13-ц (провадження № 61-1293св20), зазначено, що, «отримавши від стягувача документи, в яких міститься інформація щодо місця проживання боржника у м. Києві, приватний виконавець на законних підставах відкрив виконавче провадження в межах свого територіального округу. Оскільки ні виконавчий документ, ні заява стягувача не містила іншу інформацію щодо місця проживання боржника, виконавчий документ на момент його прийняття приватним виконавцем не підлягав поверненню, а тому суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкових висновків про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д. В. щодо прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області 17 квітня 2014 року, визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д. В. про відкриття виконавчого провадження № 59398604 від 24 червня 2019 року, про арешт майна та коштів боржника від 26 червня 2019 року та від 01 липня 2019 року».

Заявником ОСОБА_1 в обґрунтування вимог зазначено про наявність зареєстрованого її місця проживання у м. Дніпро з 23 серпня 2016 року, про що надано копію паспорта. Однак відомості про зареєстроване місце її проживання станом на дату видачі судом судового наказу, матеріали скарги не містять.

При цьому, чинним законодавством України не передбачений обов`язок державного виконавця перевіряти зареєстроване місце проживання боржника на стадії відкриття виконавчого провадження.

Стягувач КПТМ «Криворіжтепломережа» в заяві про примусове виконання судового наказу місце проживання боржника зазначив як АДРЕСА_1 , така ж сама адреса була зазначена у судовому наказі, виданому Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 07 липня 2014 року, на підставі якого державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Отже, державний виконавець не зобов`язаний був перевіряти місце проживання боржника при вирішення питання про відкриття виконавчого провадження.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27 липня 2023 року у справі № 211/4347/15-ц (провадження № 61-4965св22).

Інших доводів на обґрунтування скарги, заявником ОСОБА_1 не зазначено.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог.

Згідно абзаців першого та другого пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей ЦПК.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволені скарги ОСОБА_1 повністю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С. В. Ткаченко