Номер провадження: 22-ц/813/3303/24
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ,

на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2023 року,

за заявою ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, поділ спільного майна

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

16 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просила здійснити поділ майна шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності 1/2 частки на нерухоме майно, а саме: машиномісця № 25/1, загальною площею 18,4 кв.м, нежитлового приміщення, загальною площею 7,2 кв.м, і на рухоме майно, а саме: комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , марка CLAAS LEXION 480, 2003 року випуску, комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_2 , марка CAT LEXION 460, 2003 року випуску, комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_3 , марка CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, комбайн зернозбиральний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марка CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, спеціалізований напівпричіп, реєстраційний номер НОМЕР_5 , марка KOGEL, модель SN 24 в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, або стягнути з відповідача ОСОБА_2 половину від вартості спільного майна подружжя в сумі 4266617,50 грн в якості грошової компенсації шляхом попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, поділ спільного майна в якій просив суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу у період з 2010 по 2012 рік; визнати договір дарування квартири від 04.03.2021 року, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі Левіною К.М., зареєстрований на № 6-90 за адресою: АДРЕСА_1 недійсним; припинити право власності ОСОБА_3 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати об`єктом права спільної сумісної власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; в порядку поділу спільного сумісного майна визнати за ОСОБА_2 право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 та за ОСОБА_1 право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 307000 грн, як компенсацію вартості автомобіля Marcedes-Benz GLA 200, 2014 року випуску.

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 29 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнив частково. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, поділ спільного майна задовольнив частково.

Визнав за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину машиномісця № 25/1, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01). Визнав за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01). Визнав за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину машиномісця № 25/1, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01). Визнав за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, поділ спільного майна задовольнив частково. Визнав за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на комбайн зернозбиральний CAT LEX10N 460, 2003 року випуску, р/н НОМЕР_2 . Визнав за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_3 .Визнав за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 580, 2005 року випуску, р/н НОМЕР_4 . Визнав за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 480, 2003 року випуску, р/н НОМЕР_1 . Визнав за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на спеціалізований напівпричіп KOGEL SN 24, 1993 року випуску, р/н НОМЕР_5 . Визнав об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Визнав недійсним договір дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 від 04 березня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Левіною Катериною Миколаївною, зареєстрований за № 6-90. Визнав за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Визнав за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя 107447,50 грн, розміщені на депозитному рахунку суду. В іншій частині позовних вимог відмовив.

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат. В обґрунтування якої зазначив, що поніс витрати які складаються з: 37892,44 грн пов`язані з проведенням судових експертиз, 59000 грн витрати на правову допомогу, 11513,32 грн витрати зі сплати судового збору. ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 108405,76 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Приморський районний суд м. Одеси додатковим рішенням від 03 листопада 2023 року заяву ОСОБА_2 про розподіл судових витрат задовольнив.

Ухвалив по справі № 522/11159/21 за позовом ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, поділ спільного майна додаткове рішення, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 15273,94 грн. Стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 15273,94 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при подані позову сплачено судовий збір у розмірі 6810 грн, за клопотання про витребування доказів - 454 грн, а також за проведення експертизи - 536,80 грн.

Оскільки за подання клопотання про витребування доказів сплата судового збору не передбачено, та клопотання про проведення експертизи не задоволено, суд першої інстанції не врахував вказані суми при розподілі судових витрат.

Позивачем за зустрічним позовом сплачено судовий збір у розмірі 6810 грн, та доплату судового збору у розмірі 3632 грн, судовий збір у розмірі 454 грн за подання заяви про забезпечення позову, яке задоволено судом, 536,80 грн за клопотання про забезпечення доказів, яке задоволено судом та 80,52 грн за видачу копії звукозапису судового засідання.

Суд першої інстанції вважав розмір витрат на правову допомогу первісного позивача у сумі у розмірі 13500 грн доведеним, а тому вказану суму такою, що підлягає задоволенню.

В свою чергу, суму витрат на правову допомогу зі сторони позивача за зустрічним позовом у розмірі 59000 грн суд першої інстанції вважав завищеною, та знизив вказану суму до 39000 грн.

Так, позивачем за первісним позовом понесені судові витрати у розмірі 27310 грн, що складаються з наступного розрахунку: 6810 грн сплачений судовий збір + 13500 грн правова допомога + 7000 грн експертне дослідження.

Позивачем за зустрічним позовом понесено судові витрати у сумі 88405,76 грн, що складається з наступного розрахунку: 11513,32 грн сплачений судовий збір +39000 грн правова допомога + 37892,44 витрати за проведення експертиз. Вказані витрати суд першої інстанції вважав за необхідне поділити порівну з огляду на часткове задоволення позовних вимог.

Виходячи з того, що судові витрати позивача за зустрічним позовом склали 44202,88 грн, позивача за первісним позовом - 13655 грн, суд першої інстанції вважав за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 15273,94 грн, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 15273,94 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , просить додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 судові витрати, понесені ОСОБА_1 у сумі 27896,80 грн, повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у сумі 454 грн, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посилається на доведення понесених ОСОБА_1 витрат у розмірі 27896,80 грн. Та, оскільки позов ОСОБА_1 судом першої інстанції задоволено повністю вважають, що стягненню з відповідача підлягають судові витрати у розмірі 27896,80 грн. Зазначають про пропуск ОСОБА_2 строку на подання доказів понесення судових витрат, та необґрунтованість їх розміру.

(2) Позиція інших учасників справи

Одеський апеляційний суд ухвалою від 01.12.2023 року відкрив апеляційне провадження у справі, роз`яснив право на подання відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі у десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

ОСОБА_2 та його представник копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 05.12.2023 року та 30.11.2023 року відповідно, в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Представник скаржників ОСОБА_4 копію ухвали про відкриття провадження отримав 05.12.2023 року, в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник ОСОБА_2 просив у задоволення апеляційної скарги відмовити.

Представник ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу задовольнити.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при подані позову сплачено судовий збір у розмірі 6810 грн, за клопотання про витребування доказів - 454 грн, а також за проведення експертизи - 536,80 грн.

Оскільки за подання клопотання про витребування доказів сплата судового збору не передбачена, та клопотання про проведення експертизи не задоволено, суд першої інстанції не врахував вказані суми при розподілі судових витрат.

Позивачем за зустрічним позовом сплачено судовий збір у розмірі 6810 грн, та доплачено судового збору у розмірі 3632 грн, судовий збір у розмірі 454 грн за подання заяви про забезпечення позову, яке задоволено судом, 536,80 грн за клопотання про забезпечення доказів, яке задоволено судом та 80,52 грн за видачу копії звукозапису судового засідання.

Суд першої інстанції вважав розмір витрат на правову допомогу первісного позивача у сумі у розмірі 13500 грн доведеним, а тому вказану суму такою, що підлягає задоволенню.

В свою чергу, суму витрат на правову допомогу зі сторони позивача за зустрічним позовом у розмірі 59000 грн суд першої інстанції вважав завищеною, та знизив вказану суму до 39000 грн.

Так, позивачем за первісним позовом понесені судові витрати у розмірі 27310 грн, що складається з наступного розрахунку: 6810 грн сплачений судовий збір + 13500 грн правова допомога + 7000 грн експертне дослідження.

Позивачем за зустрічним позовом понесено судові витрати у сумі 88405,76 грн, що складається з наступного розрахунку: 11513,32 грн сплачений судовий збір +39000 грн права допомога + 37892,44 витрати за проведення експертиз. Вказані витрати суд першої інстанції вважав за необхідне поділити порівну з огляду на часткове задоволення позовних вимог.

Виходячи з того, що судові витрати позивача за зустрічним позовом склали 44202,88 грн, позивача за первісним позовом - 13655 грн, суд першої інстанції вважав за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 15273,94 грн, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 15273,94 грн.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, колегія суддів вважає, за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частини перша та друга статті 15 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Положеннями статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 29 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнив частково. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання договору дарування недійсним, поділ спільного майна задовольнив частково.

Одеський апеляційний суд постановою від 01.04.2024 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог за первісним позовом, в частині визнання за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на комбайни зернозбиральні, напівпричеп, в частині задоволення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання об`єктом спільної сумісної власності квартири, визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на квартиру в порядку поділу спільного майна подружжя та стягнення коштів, розміщених на депозитному рахунку скасував та в цій частині ухвалив нове судове рішення.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що Одеський апеляційний суд постановою від 01.04.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині поділу комбайнів зернозбиральних задовольнив частково; у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання об`єктом спільної сумісної власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнання договору дарування квартири від 04 березня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 недійсним; визнання права власності на квартиру в порядку поділу спільного майна подружжя відмовив; в іншій оскаржуваній частині рішення суду залишив без змін, то є підстави для зміни розподілу судових витрат.

Колегія суддів зазначає, що розподілу у цій справі підлягають судові витрати понесені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на сплату судового збору, правову допомогу та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно частини 2 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що зустрічна позовна зава ОСОБА_2 містить відомості про те, що позивач за зустрічним позовом очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 48810 грн.

29.09.2023 року представником позивача за зустрічним позовом надано заяву, в якій зазначено про надання доказів понесення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Приморським районним судом м. Одеси вступна та резолютивна частини оскаржуваного рішення ухвалено 29.09.2023 року.

Останнім днем закінчення процесуального строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України, на подання доказів понесення судових витрат є 04.10.2023 року.

Заява про розподіл судових витрат подана представником позивача за зустрічним позовом 04.10.2023 року, засобами поштового зв`язку, тобто у визначений процесуальний строк.

Звертаючись до суду з заявою про стягнення судових витрат, ОСОБА_2 зазначив, що поніс витрати, які складаються з: витрат пов`язаних з проведенням судових експертиз № 21-4784 від 31.03.2022 року та № 22-1551 від 19.05.2022 року у розмірі- 37892,44 грн; витрат на правову допомогу у розмірі 59000 грн; та судового збору 11513,32 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 , з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, містив три вимоги немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру.

За подання зустрічного позову ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 6810 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 22.07.2021 року та 3632 грн, що підтверджується квитанцією № 3484013 від 15.06.2022 року.

За подання заяви про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 454 грн, що підтверджується квитанцією про сплату № 80857 від 14.09.2021 року.

Оскільки, немайнові вимоги зустрічного позову задоволенню не підлягають, судовий збір, сплачений ОСОБА_2 у розмірі 2724 грн (2270 грн прожитковий мінімум станом на 01.01.2023 року *0,4 ставка судового збору, яка підлягає сплаті фізичною особою за пред`явлення вимоги немайнового характеру * 3 кількість пред`явлених немайнових вимог) відноситься на рахунок позивача за зустрічним позовом та не підлягає розподілу між сторонами.

Колегією суддів не враховуються витрати ОСОБА_2 на сплату судового збору клопотання про забезпечення доказів, оскільки постановою Одеського апеляційного від 09.10.2023 року ухвала суду першої інстанції за результатами розгляду відповідного клопотання скасована, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення доказів відмовлено.

ОСОБА_1 за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 6810 грн.

ОСОБА_2 під час розгляду справи надавались висновок експерта судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 21-4784 від 31.03.2022 року та висновок експерта судової оціночно-будівельної експертизи № 22-1551 від 19.05.2022 року.

На підтвердження понесення витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз № 21-4784 від 31.03.2022 року та № 22-1551 від 19.05.2022 року у загальному розмірі - 37892,44 грн надано меморіальний ордер від 09.11.2021 року про сплату 28831,48 грн, та квитанцію 0.0..1 про сплату 9060,96 грн.

Сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 22.11.2023 року у справі № 712/4126/22).

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання об`єктом спільної сумісної власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнання договору дарування квартири від 04 березня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 недійсним, визнання права власності на квартиру в порядку поділу спільного майна подружжя, то підстави для відшкодування витрат, які позивач за зустрічним позовом поніс у зв`язку з проведенням експертиз відсутні.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу ОСОБА_1 надано ордер на надання правової допомоги серії ОД № 565341 від 14.06.2021 року, витяг з договору № 12.04/с про надання правової допомоги від 29.04.2021 року; акт про прийняття-передачу наданих послуг № 12.04/с від 14.06.2021 року, обсяг робіт до договору № 12.04/с від 29.04.2021 року; товарний чек № 12.04/с від 29.04.2021 року про сплату 13550 грн.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу ОСОБА_2 надано договір про надання правової допомоги від 01.02.2021 року укладений між адвокатом Цимбал С.Ю. та ОСОБА_2 ; додаткова угода до договору про надання правової допомоги від 20.07.2021 року; акт виконаних робіт від 04.01.2023 року до договору про надання правової допомоги від 01.02.2021 року, відповідно до якого загальна вартість послуг складає 59000 грн.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Витрати понесені сторонами на правову допомогу, апеляційний суд вважає доведеними належними доказами.

Враховуючи викладене, апеляційний суд виходить з того, що судові витрати понесені ОСОБА_1 складаються з витрат на правову допомогу та судового збору за подання позовної заяви і в цілому складають 20360 грн. Вказані витрати, з огляду на задоволення вимог первісного позову підлягають стягненню з ОСОБА_2 .

Разом з тим, вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом підлягають задоволенню на 9,31 %, тому з ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати понесені ОСОБА_2 , що складаються з витрат на правову допомогу 5492,90 грн (59000*9,31%) та судового збору 768,52 грн (8254,80 *9,31%) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже загальний розмір судових витрат, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 складає 6261,42 грн.

Положеннями ч. 10 ст. 141 ЦПК України визначено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені судові витрати в сумі 14094,10 грн.

Щодо вимог апеляційної скарги про повернення ОСОБА_1 надмірно сплаченого судового збору в сумі 454 грн, апеляційний суд зазначає, що процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, зокрема, податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету визначена ЗУ «Про судовий збір» та Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженимнаказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 та здійснюється судом на рахунок якого сплачені кошти.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2023 року, в частині стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесених судових витрат скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь, РНОКПП НОМЕР_6 , ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , понесені судові витрати в сумі 14094,10 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький