РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Мізера А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки об`єкта нерухомого майна в самостійний об`єкт нерухомого майна в цілу ідеальну частку, припинення права спільної часткової власності,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд 30 жовтня 2023 року з позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки об`єкта нерухомого майна в самостійний об`єкт нерухомого майна в цілу ідеальну частку, припинення права спільної часткової власності звернувся ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали, просять суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та виділити ОСОБА_1 , в натурі належні на праві приватної власності 52/100 частки (частини) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 та складаються із: 2-1-коридора; 2-2 житлової кімнати; 2-3-кухні; 2-4-санвузла; 2-5-житлової кімнати; 2-6-житлової кімнати, загальною площею 65,1 м2, пг2/а-погріба, літ. ??а2-ганка, ??а3-тераси, літ. ??Б-1-сарая, ??N1-огорожі, ??N2-огорожі, ??N3-ворота, ??N4-хвіртки, літ. ??І-замощення, в самостійний об`єкт нерухомого майна (будинковолодіння) в цілу ідеальну частку та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок, загальною площею 106,7 м2, із господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .

В судове засідання відповідач повторно не з`явилась, однак повторно подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи. Просить суд ухвалити законне та обґрунтоване рішення в даній цивільній справі.

Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що позивач по справі є власником 52/100, а відповідач по справі є власником 48/100 будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 .

З дослідженого в судовому засіданні договору купівлі-продажу 52/100 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, посвідченим ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №577 вбачається, що ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), разом іменовані, як сторони діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, без будь-якого до того примушення, попередньо ознайомлені з вимогами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин (зокрема, із вимогами щодо недійсності правочинів (п.3.1., 3.2. договору)), володіючи українською мовою, уклали даний договір про наступне:

п.1.1. продавець передає (ють), а покупець приймає (ють) у приватну власність на умовах, передбачених цим договором 52/100 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (надалі предмет договору);

п.1.2. предмет договору 52/100 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, належить продавцю відповідно до договору купівлі-продажу 52/100 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями від 12.06.2017 р, посвідченого Чубаєм О.С. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №175, та відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер 89298189 від 12.06.2017 року, виданого Чубаєм О.С., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу;

п.1.3. технічні характеристики предмета договору: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 104 кв.м., житловою площею 69,7 кв.м.;

п.1.4. предмет договору згідно технічного паспорту складається з: 2-1-коридора; 2-2 житлової; 2-3-коридора; 2-4-кухні; 2-5-ванни, 2-6-житлової, 2-7-житлової, а2-ганка, пг2/а погріба, літ. Б-сарая, літ. В вбиралні, літ. №1 огорожі, літ. №2 хвіртки, літ. І замощення;

п.1.5. даний предмет договору розміщений на земельній ділянці, загальною площею 0,0313 га, з кадастровим номером :01:022:0393, який відчужується разом з даним предметом договору.

З дослідженого в судовому засіданні договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим Фесюк Т.В., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №578 вбачається, що ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), разом іменовані, як сторони діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, без будь-якого до того примушення, попередньо ознайомлені з вимогами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин (зокрема, із вимогами щодо недійсності правочинів (п.3.1., 3.2. договору)), володіючи українською мовою, уклали даний договір про наступне:

п.1.1. продавець передає (ють), а покупець приймає (ють) у приватну власність на умовах, передбачених цим договором земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (надалі предмет договору);

п.1.2. предмет договору земельна ділянка, належить продавцю відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.06.2017 р., посвідченого Чубаєм О.С., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №176, та відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер 89301624 від 12.06.2017 р., виданого Чубаєм О.М., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, предмет договору зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 20851812, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

п.1.3. кадастровий номер земельної ділянки: :01:022:0393;

п.1.4. цільове призначення земельної ділянки відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-019 1.8.: вид використання земельної ділянки: для будівництва і обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель та споруд; категорія земель: землі житлової та громадської забудови;

п.1.7. продавець стверджує, що на вказаній земельній ділянці розташовано 52/100 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які відчужуються разом з даним предметом договору.

З дослідженої в судовому засіданні Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №352021759 від 26 жовтня 2023 року вбачається, за реєстраційним номером 2507949 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 560, номер запису: 36-596 в книзі: 5, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 16.09.2003, дата внесення запису: 16.09.2003 наявні наступні відомості про права власності: ОСОБА_2 , форма власності приватна; частка власності 48/100; підстава виникнення права власності свідоцтво про право на спадщину, ВАО №010250 р№3-1160, 06.09.2003, Друга рівненська державна нотаріальна контора.

З дослідженого в судовому засіданні технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 вбачається, що власником 53/100 вищезазначеного будинковолодіня є ОСОБА_1 .

З дослідженого в судовому засіданні висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, виконаного КП Рівненське міське бюро технічної інвентаризації за №4116 від 17 жовтня 2023 року (надалі по тексту висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна) вбачається, що було досліджено об`єкт за адресою АДРЕСА_1 житловий будинок з надвірними будівлями; власник ОСОБА_1 , документ, що підтверджує право власності договір купівлі-продажу 52/100 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, посвідчений 01.04.2019 р., ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за р.№577; розмір частки 52/100. Характеристика об`єкта: А-1 житловий будинок, дерево, загальна площа 106,7 кв.м., житлова площа 68,2 кв.м.; Б-1 сарай, цегла; Г-1 сарай, цегла; Д вбиральня, цегла; Е-1 сарай, цегла; N1 огорожа, метал в бетонних стовпах; N2 огорожа, бетонні плити; N3 ворота, метал; N4 хвіртка, метал; І замощення, ФЕМ; ІІ замощення, асфальтобетон. Технічна характеристика 52/100 частки: 2-1 коридор площею 8,7 кв.м.; 2-2 житлова кімната площею 16,4 кв.м; 2-3 кухня площею 11,5 кв.м.; 2-4 санвузол площею 4,3 кв.м.; 2-5 житлова кімната площею 13,9 кв.м.; 2-6 житлова кімната площею 10,3 кв.м. Пз2/а погріб; а2 ганок; а3 тераса, загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м. та надвірні будівлі і споруди: літ. «Б-1» - сарай, №1 огорожа (площею 9,7 кв.м.), №2 огорожа, №3 порота, №4 хвіртка, І замощення, що складають цілий окремий об`єкт житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. За технічними показниками, 52/100 частки житлового будинку літ. «А-1» належних ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є відокремленим, має окремий вхід і може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до п.4 примітки висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна літерування будівель технічного паспорту від 17.10.2023 року змінено відносно договору купівлі-продажу 52/100 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, посвідчений 01.04.2019 р. ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за р.№544: літ Б-1 сарай відповідає літ. Б сарай; літ. Г-1 сарай літ. Г сарай; літ.Е-1 сарай літ.Е сарай.

Відповідно до п.4 примітки висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна нумерація та назва приміщень технічного паспорту від 17.10.2023 р. змінено відносно договору купівлі-продажу 52/100 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, посвідчений 01.04.2019 р. ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за р.№577: 2-1 коридор відповідає 2-1 коридор; 2-2 житлова кімната 1-2 житлова кімната; 2-3 кухня 2-4 кухня; 2-4 санвузол 2-3 коридор, 2-5 ванна; 2-5 житлова кімната 2-6 житлова кімната; 2-6 житлова кімната 2-7 житлова кімната.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, зокрема договором від 27 червня 2019 року №3107922 про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів; проектом на газопостачання погодженого 29 серпня 2019 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз»; договору від 17 січня 2020 року №35/41/2 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення; актом від 17 січня 2020 року про розмежування балансової приналежності водопровідно-каналізаційних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін вбачається, що вказані договори укладені між відповідними організаціями та ОСОБА_1 про надання послуг та обслуговування за адресою АДРЕСА_1 , мають: лічильник на водопостачання, отримує послуги з вивезення та захоронення побутових відходів, має встановлений лічильник газу.

З дослідженої в судовому засіданні заяви ОСОБА_2 , посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Камінською Я.М. та зареєстрованої в реєстрі за №2739 вбачається наступне: «Я, ОСОБА_2 , співвласниця будинку АДРЕСА_2 , діючи вільно, цілеспрямовано, свідомо і добровільно, розуміючи значення своїх дій та на власний розсуд, без будь-якого примусу, як фізичного так і психічного, не порушуючи прав третіх осіб, бажаючи реального настання правових наслідків обумовлених нижче, перебуваючи у здоровому розумі та ясній пам`яті не заперечую щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 , що буде здійснено нею особисто або її представником. 10.10.2023 підпис ОСОБА_2 .».

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як регламентує стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З Постанови Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі №б-12цс13 вбачається, що установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожною з них. Виходячи з аналізу норм ст.ст.183,358,364,379,380,382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України викладених у п.14 Постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в так. У протилежному випадку, може бути встановлено порядок користування приміщеннями, якщо про це заявлено позов.

Судом встановлено, що майно, яке належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності фактично поділене, ніхто з них не має один до одного претензій стосовно такого, протягом тривалого часу сторони користуються належною їм часткою, мають різні входи, однак частини нерухомого майна в окрему одиницю не виділені. Можливість поділу житлового будинку підтверджується технічним паспортом на житловий будинок та висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, виконаного КП Рівненське міське бюро технічної інвентаризації за №4116 від 17 жовтня 2023 року.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,18,12,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.15,16,316,317,319,321,356,358,364 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки об`єкта нерухомого майна в самостійний об`єкт нерухомого майна в цілу ідеальну частку, припинення права спільної часткової власності задоволити.

Виділити ОСОБА_1 , в натурі належні на праві приватної власності 52/100 частки (частини) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 та складаються із: 2-1-коридора; 2-2 житлової кімнати; 2-3-кухні; 2-4-санвузла; 2-5-житлової кімнати; 2-6-житлової кімнати, загальною площею 65,1 м2, пг2/а-погріба, літ. ??а2-ганка, ??а3-тераси, літ. ??Б-1-сарая, ??N1-огорожі, ??N2-огорожі, ??N3-ворота, ??N4-хвіртки, літ. ??І-замощення, в самостійний об`єкт нерухомого майна (будинковолодіння) в цілу ідеальну частку.

Право спільної часткової власності на житловий будинок, загальною площею 106,7 м2, із господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 припинити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов