Справа № 167/1220/23 Головуючий у 1 інстанції: Гармай І. Т.
Провадження № 22-ц/802/353/24 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 10 січня 2024 року та на додаткове рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 23 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд із зазначеним позовом, який обґрунтований тим, що 23 грудня 2022 року ОСОБА_4 , рухаючись по автодорозі М-19 на правій смузі в напрямку м. Ковель транспортним засобом марки «Renault Master» державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який від отриманих травм помер на місці події. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Renault Master» державий номерний знак НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Універсальна» згідно з полісом № 207948952.

Позивачі також зазначали, що 23 грудня 2022 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди ГУНП у Волинській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000352 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

10 січня 2023 року на адресу ПрАТ «СК «Універсальна» в інтересах матері загиблого - ОСОБА_1 , синів загиблого - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надіслано заяву про виплату страхового відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання, а також долучено необхідні для прийняття рішення в порядку статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» документи. Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту складала 91 055 грн, з яких по 26 800 грн моральної шкоди для кожного із заявників - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також 10 655 грн витрат на поховання для ОСОБА_1 .

Своїм листом від 06 лютого 2023 року ПрАТ «СК «Універсальна» повідомило, що розгляд страхової справи призупинено до отримання страховиком рішення щодо результатів розгляду кримінального провадження за фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, а також страховик просив про надання документів, які підтверджують смерть ОСОБА_3 .

Позивачі вважають, що рішення ПрАТ «СК «Універсальна» про зупинення строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність вироку/постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування.

17 лютого 2023 року на адресу ПрАТ «СК «Універсальна» надіслано свідоцтво про смерть ОСОБА_3

31 серпня 2023 року старшим слідчим відділу СУ ГУ Національної поліції у Волинській області Радахевич О. Ю. була винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000352 з підстав відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, яку 06 вересня 2023 року було надіслано на адресу страховика.

12 вересня 2023 року ПрАТ «СК «Універсальна» повідомило про часткову виплату страхового відшкодування моральної шкоди, оскільки, як вважає страховик, відповідальними за спричинену шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є водій автомобіля марки «Renault Master» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 та загиблий пішохід ОСОБА_5 . Окрім того у виплаті страхового відшкодування витрат на поховання відмовлено у зв`язку з тим, що водій ОСОБА_4 відповідно до копії постанови про закриття кримінального провадження надав матеріальну допомогу на поховання сестрі загиблого - ОСОБА_6

13 вересня 2023 року відповідачем було здійснено часткову виплату страхового відшкодування моральної шкоди у загальному розмірі 40 200 грн, з яких виплачено по 13 400 грн моральної шкоди для кожного із заявників.

Покликаючись на зазначені обставини та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивачі просили суд стягнути:

- з ПрАТ «СК «Універсальна» в користь позивача ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 13 400 грн, витрати на поховання у розмірі 10 655 грн, пеню у розмірі 9 895,01 грн, три відсотки річних у розмірі 665,86 грн, інфляційні втрати у розмірі 258 грн, всього 34 883, 96 грн;

- з ПрАТ «СК «Універсальна» в користь ОСОБА_7 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 13 400 грн, пеню у розмірі 6 718,36 грн, три відсотки річних у розмірі 446,05 грн, інфляційні втрати у розмірі 174,74 грн, всього 20 739,15 грн;

- ПрАТ «СК «Універсальна» в користь ОСОБА_3 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 13 400 грн, пеню у розмірі 6 718,36 грн, три відсотки річних у розмірі 446,05 грн, інфляційні втрати у розмірі 174,74 грн, всього 20 739,15 грн.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 10 січня 2024 року у цій справі позов задоволено.

Ухвалено стягнути з ПрАТ «СК «Універсальна» в користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 13 400 грн, витрати на поховання у розмірі 10 655 грн, пеню у розмірі 9 895,01 грн, три відсотки річних у розмірі 665,86 грн, інфляційні втрати у розмірі 258 грн, всього 34 883,96 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Універсальна» в користь ОСОБА_2 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 13 400 грн, пеню у розмірі 6 718,36 грн, три відсотки річних у розмірі 446,05 грн, інфляційні втрати у розмірі 174,74 грн, всього 20 739,15 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Універсальна» в користь ОСОБА_3 страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 13 400 грн, пеню у розмірі 6 718,36 грн, три відсотки річних у розмірі 446,05 грн, інфляційні втрати у розмірі 174,74 грн, всього 20 739,15 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Універсальна» в дохід держави 1 073,60 грн судового збору.

Додатковим рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 23 січня 2024 року у цій справі ухвалено стягнути з ПрАТ «СК «Універсальна» в користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500 грн, в користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 2 000 грн кожному.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням та додатковим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду і додаткове рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув цю справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів адвокат Гудз Р. А. просила суд у задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із страховика в користь позивачів страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 10, частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом за матеріалами справи встановлено, що 23 грудня 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої водій ОСОБА_8 , який керував автомобілем марки «Renault Master» державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який від отриманих травм помер на місці події, про що було видано свідоцтво про смерть (т. 1, а. с. 14).

23 грудня 2022 року за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди ГУНП у Волинській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000352 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Renault Master» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Універсальна», строк дії договору з 04 лютого 2022 року по 03 лютого 2023 року включно. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, - 260 000 грн, за шкоду, заподіяну майну, - 130 000 грн, що підтверджується копією Полісу № ЕР-207948952 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (т. 1, а. с. 190).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 28 серпня 1970 року Переспівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, позивач ОСОБА_1 була матір`ю загиблого ОСОБА_5 (т. 1, а. с. 17).

Факт родинних відносин між ОСОБА_5 та позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 29 березня 1994 року Копачівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 04 лютого 1999 року Копачівською сільською радою Рожищенського району Волинської області (т. 1, а. с. 22, 27).

Позивач ОСОБА_2 змінив своє прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_11 (т. 1, а. с. 23).

20 листопада 2001 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 розірвано.

Згідно з копією товарного чека від 24 грудня 2022 року позивач ОСОБА_1 понесла витрати на поховання свого сина у розмірі 10 655 грн (т. 1, а. с. 19).

На підставі посвідчених довіреностей позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 уповноважили ТзОВ «Центр автовиплат «Поліс» в особі директора ОСОБА_13 здійснювати їх представництво інтересів по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23 грудня 2022 року, внаслідок якої загинув ОСОБА_5 (т. 1, а. с. 21, 26, 30).

10 січня 2023 року представником ОСОБА_13 за довіреністю в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на адресу ПрАТ «СК «Універсальна» було надіслано заяву з додатками про виплату страхового відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання, а також надіслано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 12, 31).

Своїм листом від 06 лютого 2023 року страхова компанія повідомила представника ОСОБА_13 , що строк для прийняття страховиком рішення щодо виплати страхового відшкодування припиняється до дати набрання рішенням у такій справі/провадженні законної сили та повідомлення про даний факт страховика. Додатково зазначено, що у загиблого ще є батько ОСОБА_3 , який має право на частину моральної шкоди (т. 1, а. с. 42, 43).

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 14 квітня 2002 року Переспівською сільською радою, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а. с. 32).

Постановою старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області Радахевич О. Ю. від 31 серпня 2023 року кримінальне провадження № 0000352 закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України (т. 1, а. с. 91-98).

Представник ОСОБА_13 надіслав страховику копію постанови про закриття кримінального провадження від 31 серпня 2023 року (т. 1, а. с. 33).

Своїм листом ПрАТ «СК «Універсальна» повідомило представника ОСОБА_13 про те, що оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубої необережності потерпілого, а водієм правил дорожнього руху порушені не були, а тому страховиком прийнято рішення про зменшення суми відшкодування моральної шкоди на 50 %. Ліміт відповідальності страховика за завдану моральну шкоду складає 80 400 грн (12*6700 грн = 80 400 грн)*50 % = 40 200 грн. Страхове відшкодування у розмірі 40 200 грн буде перераховано на банківські реквізити, зазначені у заявах. У страховій виплаті на поховання в сумі 10 655 грн відмовлено, так як винуватиць ДТП надав матеріальну допомогу на поховання згідно з постановою про закриття кримінального провадження (т. 1, а. с. 44).

Крім того судом встановлено, що страховиком - ПрАТ «СК «Універсальна» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 40 200 грн (т. 1, а. с. 203).

Відповідно до копії платіжної інструкції № 5838_00000/61b9da 79-e8ca-43d6-91c0-e3febd756b6c від 13 вересня 2023 року ПрАТ «СК «Універсальна» здійснила страхове відшкодування у розмірі 40 200 грн, отримувач ТзОВ «Центр автовиплат «Поліс» (т. 1, а. с. 45).

Спірні правовідносини виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії джерела підвищеної небезпеки та урегульовані нормами Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із загибеллю близької людини.

Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з частиною 1 статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Положення статті 1187 ЦК України є спеціальними відносно статті 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з цим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

За статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

У своїй постанові Велика Палата Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зробила висновок, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону. Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпункту «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пункт 27.3. Закону).

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункт 27.4. Закону).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2022 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі станом на дату ДТП (23 грудня 2022 року) складав 6 700 грн.

Згідно зі статтею 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Перелік документів, що додаються до заяви визначений пунктом 35.2. Закону.

Відповідно до пункту 36.2. Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно з частиною 5 статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія.

Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди; подія, яка не повинна бути причинно пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки. Шкідливі властивості самого джерела підвищеної небезпеки непереборною силою не є.

Під умислом потерпілого необхідно розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди.

Подібні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216 св 18); від 01 липня 2020 року у справі № 554/858/19 (провадження № 61-6775 св 20) від 07 жовтня 2020 року у справі № 285/4223/17 (провадження № 61-39056 св 18); від 24 листопада 2021 року у справі № 342/709/20 (провадження № 61-11129 св 21).

Відповідно до пункту 36.1. статті 36 Закону № 1961-ІV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Пунктом 36.5. статті 36 Закону № 1961-ІV передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За приписами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз положень законодавства, що регулює страхування в Україні свідчить, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача в користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути понесені витрати на поховання в розмірі 10 655 грн, оскільки позивачі звернулись до страхової компанії у строк, визначений пунктом 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і надали відповідні документи на підтвердження скоєння дорожньо-транспортної пригоди, спорідненості із загиблою особою, на підтвердження смерті потерпілого і понесених витрат, пов`язаних із його похованням.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про правомірність призупинення виплати страхового відшкодування до дати набрання рішенням у справі/провадженні законної сили, оскільки, як було встановлено судом першої інстанції, дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув пішохід ОСОБА_5 , не розглядалася в цивільній, господарській або кримінальній справі. Крім цього, наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування не є предметом розгляду у кримінальному провадженні, тим більше на стадії досудового розслідування слідчим.

Також не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що страховиком правомірно зменшено виплати по відшкодування моральної шкоди на підставі частини 2 статті 1193 ЦК України з огляду на таке.

Відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи в межах розміру 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

При цьому відповідач не довів суду, що в діях потерпілого ОСОБА_5 були наявні ознаки грубої необережності. Сам факт перебування потерпілого у нетверезому стані і порушення ним Правил дорожнього руху не є обставиною, яка свідчить, що останній передбачав, бажав чи свідомо допускав настання ДТП зі смертельним наслідком.

На день настання страхового випадку (23 грудня 2022 року) розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі складав 6 700 грн.

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди складає 80 400 грн (на кожного із позивачів по 26 800 грн), а з врахуванням того, що відповідачем в користь позивачів було сплачено 40 200 грн у відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача в користь позивачів ще 40 200 грн (по 13 400 грн кожному).

Згідно з пунктом 36.5 статті 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 ЦК України).

Оскільки страховик прострочив виконання грошового зобов`язання по сплаті страхового відшкодування, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідача в користь позивачки ОСОБА_1 пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування моральної шкоди за період з 12 квітня 2023 року по 12 вересня 2023 року у розмірі 26 800 грн, за період з 13 вересня 2013 року по 18 грудня 2023 року у розмірі 13 400 грн, витрат на поховання за період з 12 квітня 2023 року по 18 грудня 2023 року у розмірі 10 655 грн з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 9 895,01 грн, три відсотки річних від простроченої суми боргу в розмірі 665,86 грн та інфляційні втрати у розмірі 258,09 грн, а позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування моральної шкоди за період з 12 квітня 2023 року по 12 вересня 2023 року у розмірі 26 800 грн, за період з 13 вересня 2023 року по 18 грудня 2023 року у розмірі 13 400 грн (на кожного по 6 718, 36 грн), три відсотки річних від простроченої суми боргу на кожного по 446,05 грн та інфляційні втрати на кожного по 174,74 грн.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу стороною позивачів надано суду договори про надання правничої допомоги від 27 вересня 2023 року № 48/23, № 49/23, № 50/23 (в яких зазначено вартість послуг за надання професійної правничої допомоги у розмірі 7 500 грн), ордери на надання правничої (правової) допомоги від 03 листопада 2023 року серії ВО № 1063437, № 1063435, № 1063436, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ТР № 000512 від 04 листопада 2022 року, детальний опис наданих послуг ОСОБА_1 від 15 січня 2024 року, платіжну інструкцію від 15 січня 2024 року на суму 7 500 грн, детальний опис наданих послуг ОСОБА_2 від 15 січня 2024 року, платіжну інструкцію від 15 січня 2024 року на суму 7 500 грн, детальний опис наданих послуг ОСОБА_3 від 15 січня 2024 року, платіжну інструкцію від 15 січня 2024 року на суму 7 500 грн (т. 1, а. с. 46-58, т. 2, а. с. 5-13).

За положеннями пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

З врахуванням того, що постановленим судовим рішенням позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Універсальна» в користь позивачки ОСОБА_1 7 500 грн витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Універсальна» в користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» залишити без задоволення.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 10 січня 2024 року та додаткове рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 23 січня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді