САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1387/22
Провадження №2/726/11/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Проскурняка І. Г., за участю секретаря судових засідань Богонос Г.Й. розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку до відповідачки ОСОБА_2 .

В позові посилаються на те, що 28 вересня 2002 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб.

16 квітня 2003 року відповідачка, перебуваючи у шлюбі, уклала договір купівлі продажу незавершеного будівництва житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , відсоток готовності якого складав 56 %. Згідно із умовами договору, право власності на відчужуваний будинок переходило до ОСОБА_2 із покладенням на неї обов`язку в тримісячний термін виготовити документи на право користування земельною ділянкою та переоформити дозвіл на проведення будівельно монтажних робіт в міській інспекції державного архітектурно будівельного контролю та зареєструвати цей договір після здачі в експлуатацію будинку в Чернівецькому комунальному БТІ. Вказане положення було включено в Договір, згідно з рішенням виконкому Чернівецької міської ради №260/8 від 08.04.2003 року.

Кошти на придбання вказаного незавершеного будівництва житлового будинку в сумі 35 517 гривень, були в розпоряджені подружжя, в зв`язку із продажем ОСОБА_3 13.02.2003 року, 1/3 частини належної йому квартири, яка перейшла йому у спадок 13.08.2002 року.

Земельна ділянка, яка була складовою частиною договору купівлі продажу незавершеного будівництва житлового будинку, була належним чином оформлена 24.02.2009 року, та присвоєно кадастровий номер :68:002:0245, із цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва.

В подальшому, протягом квітня 2004 року по жовтень 2010 року, фінансувалось подальше завершення будівництва будинку та створення нових об`єктів незавершеного будівництва ( гараж, вигрібна яма, огорожа) за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Садгірського районного суду від 06 березня 2012 року по справі №2-154/2012, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Таким чином, житловий будинок незавершеного будівництва, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , був куплений сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбу та за рахунок їхніх спільних коштів будівництво будинку було завершене під час перебування сторін у шлюбі.

Під час спільного проживання подружжя було завершено будівництво будинку за адресою АДРЕСА_1 та зроблені ремонтні роботи на загальну суму 48 948,41 гривень, що підтверджується відповідними чеками та накладними.

Окрім вищевказаних будівельних матеріалів, інструментів та обладнання позивачем було придбано за власні грошові кошти в салоні керамічної плитки «PARADISO» керамічну плитку, замазку для швів, куток та інше згідно товарних накладних на загальну суму 26 132,00 гривень.

В гіпермаркеті «Епіцентр К» позивачем придбано будівельні матеріали, вироби, інструменти та обладнання на загальну суму 21 375,02 гривень, в ТОВ «Родничок» товарів на суму 9542,50 гривень, у приватного підприємства ОСОБА_4 на загальну суму 5217,50 гривень. Також позивачем було замовлено виготовлення та встановлення кухонних меблів на загальну суму 240 500 гривень.

Таким чином, загальна вартість витрат понесених на придбання товарів та матеріалів для проведення ремонту та будівництва спірного майна становить 416 950,40 гривень.

На даний час спірний будинок повністю добудований, що підтверджується звітом про незалежну оцінку майна від 05.09.2016 року, в якому зазначено, що ступінь готовності житлового будинку становить 93 %.

Проте відповідачка відмовляється оформляти прийняття цього будинку до експлуатації та реєструвати право власності на спірний будинок за адресою АДРЕСА_1 . Таким чином, іншого способу захисту своїх прав та законних інтересів аніж звернення до суду із позовом немає.

Просить суд визнати житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 132,8 кв.м., житловою площею 67,1 кв.м., спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 132,8 кв.м., житловою площею 67,1 кв.м.

Визнати за позивачем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право особистої приватної власності на 1/2 ідеальних частин житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 132,8 кв.м., житловою площею 67,1 кв.м.

Визнати земельну ділянку загальною площею 0,1 га., з кадастровим номером :68:002:0245, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,1 га., з кадастровим номером :68:002:0245, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право особистої приватної власності на 1/2 ідеальних частини земельної ділянки загальною площею 0,1 га., з кадастровим номером :68:002:0245, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 спрямувала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що не погоджується із позовними вимогами позивача.

Зазначає, що згідно довідки ЧКОБТІ №548 від 21.02.2011 року, в домоволодінні по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 самовільно побудувала житловий будинок літ.А, гараж літ.Б, вигрібну яму№2, огорожу №3.

Відповідно до висновку судової будівельно технічної експертизи №16146 від 04.10.2017 року, будівельна готовність житлового будинку по АДРЕСА_1 станом на дату обстеження 25.04.2017 року становить 78 %.

Новостворене нерухоме майно, будівництво якого здійснено в передбаченому законом порядку, набуває юридичного статусу житловий будинок після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього.

Крім того, позивач в своєму позові зазначив, що вказане домоволодіння придбане ним за кошти від продажу належної йому на праві власності частини майна, згідно договору купівлі продажу від 13.02.2003 року. Згідно п. 4 вказаного договору ціна продажу всієї квартири складає 36 778 гривень, також позивачем зазначено, що кошти від продажу квартири власники поділили порівну, з зазначеного випливає, що ОСОБА_1 отримав 12259,33 гривень, що станом на день продажу складало приблизно 2300,06 доларів США, та вищезазначене суперечить твердженню позивача про нібито витрачені ним 11000 доларів США, отриманих від продажу своєї власності на купівлю спірного домоволодіння.

Враховуючи все вищезазначене, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 спрямували до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, просили позов задовольнити.

Від відповідачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_6 поступила заява про розгляд справи у її відсутність та зазначили, що не визнають позовні вимоги та просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному об`ємі.

Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 з 28 вересня 2002 року (а.с.16).

Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 16 квітня 2003 року купила незавершене будівництво житловий будинок номер АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі продажу від 16 квітня 2003 року (а.с. 17-18).

06 березня 2012 року рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 - розірвано (а.с.19-20).

Судом встановлено, що згідно технічного паспорту на будинковолодіння по АДРЕСА_1 на земельній ділянці самовільно збудовано: житловий будинок літ. «А», гараж літ. «Б», вигрібну яму №2 та огорожу №3 (а.с. 48-57).

Державним актом на право власності на земельну ділянку підтверджується, що ОСОБА_8 є власницею земельної ділянки площею 0,1000 га., яка розташована за адресою АДРЕСА_3 .

Ринкова вартість оцінки об`єкту за адресою АДРЕСА_1 станом на 05.09.2016 року становить 2 222 354 гривень, що підтверджується звітом про незалежну оцінку майна (а.с.60-79).

Як вбачається із висновку експерта №256 за результатами проведення судової будівельно технічної експертизи від 27 листопада 2023 року ступінь готовності двоповерхового житлового будинку з цокольним та підвальним поверхами, що розташований в АДРЕСА_1 становить 93,3 відсотків. Двоповерховий житловий будинок літ.А з цокольним і підвальним поверхами, який розташований в АДРЕСА_1 відповідає переліченим вимогам та відповідає будівельним нормам і правилам, і може використовувати за функціональним призначенням для проживання (а.с. 186-200).

Згідно з статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном,що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено устатті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, другастатті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина другастатті 364 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 2 ст.70 Сімейного кодексу України пердбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Зі змісту постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.10.01.2002, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до статті 15 Цивільного кодексу України, статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України дає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Зокрема одним з них є визнання права.

Статті 319, 392 Цивільного кодексу України наголошують на тому, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю (ч.7 ст.57 СК України).

Матеріали справи не містять доказів, що спірна квартира придбана за кошти, які належали особисто відповідачці.

Враховуючи, що будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 відповідачкою придбана під час перебування у шлюбі за спільні кошти, таке майно є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу шляхом визнання за кожною стороною права власності на частку будинковолодіння та земельної ділянки із припиненням права спільної сумісної власності.

Оскільки позовні вимоги є обгрунтованими та доведеними достатніми доказами, позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст.57, 60, 61, 63, 65, 70, 71 СК України , ст.ст.15, 16, 319, 364, 392 ЦК України та ст.ст. 4, 7, 8, 200, 263-265, 273, 280, 315, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку - задовольнити.

Визнати житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 132,8 кв.м., житловою площею 67,1 кв.м., спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 132,8 кв.м., житловою плошею 67,1 кв.м.

Визнати за позивачем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право особистої приватної власності на 1/2 ідеальних частин житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 132,8 кв.м., житловою площею 67,1 кв.м.

Визнати земельну ділянку загальною площею 0,1 га., з кадастровим номером :68:002:0245, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,1 га., з кадастровим номером :68:002:0245, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право особистої приватної власності на 1/2 ідеальних частини земельної ділянки загальною площею 0,1 га., з кадастровим номером :68:002:0245, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30-ти з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя І. Г. Проскурняк