Справа № 464/912/23 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/2000/23 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання - Зеліско-Чемерис К.Р.,

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Пахута Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 червня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

у лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним позовом, в якому просив розірвати шлюб зареєстрований з ОСОБА_2 .

Позов мотивована тим, що 21 жовтня 1998 року зареєстровано шлюб із відповідачкою, у шлюбі неповнолітніх дітей немає. Спільне життя у них не склалось, подружні відносини фактично припинені, протягом тривалого часу вони не проживають як одна сім`я, спільного господарства не ведуть. Основною причиною розпаду сім`ї зазначає різницю їх характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри. У зв`язку з наведеним у них часто виникали конфлікти та суперечки, на розгляді судів перебували справи про домашнє насильство у сім`ї. Вважає, що подальше існування сім`ї неможливе, оскільки побудова міцної сім`ї потребує значних моральних зусиль та вкладень, що неможливе у відносинах між сторонами.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 07 червня 2023 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 жовтня 1998 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 68.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 073 грн 60 коп. судового збору.

В липні 2023 року ОСОБА_2 оскаржила рішення суду першої інстанції, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 червня 2023 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не встановив за допомогою належних та допустимих доказів, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, не уникнув формалізму при вирішення позову, не з`ясував дійсні причини розірвання шлюбу. Суд не надав належної оцінки заходам, що вживаються відповідачем для відновлення стосунків з позивачем. Допустив суд також порушення норм процесуального права, адже розглянув справу у відсутність представника відповідача, котра повідомила суд про неможливість прибути в судове засідання з поважних причин та у відсутності самого відповідача. Тим самим, суд обмежив відповідача у гарантованому праві на професійну правничу допомогу та на участь в розгляді справи. Допущено і порушення правил підсудності. Станом на день подання позову та відкриття провадження у справі, відповідач не була зареєстрована за адресою, вказаною в позові: АДРЕСА_1 , оскільки фактично, починаючи з 1999 року проживала разом з позивачем у будинку, спільно побудованому подружжям за адресою: АДРЕСА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина четверта статті 367 ЦПК України).

Щодо доводів скарги про порушення норм процесуального права.

Ухвалою судового засідання від 01 червня 2023 року продовжено перерву до 07 червня 2023 року (а.с. 52).

Про наступне судове засідання повідомлено телефонограмою представника відповідача адвоката Рісну Ю.Б. (а.с. 54).

07 червня 2023 року на офіційну електронну адресу Суду першої інстанції надійшло клопотання представника відповідача адвоката Рісної Ю.Б. про відкладення розгляду справи, скріплене кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом (а.с. 55-57).

Відповідно до частини першої статті 240 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 223 цього Кодексу.

Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі (частина друга статті 240 ЦПК України).

Згідно зі частино третьою цієї статті Кодексу про відкладення розгляду справи або перерву в судовому засіданні, місце, дату і час нового судового засідання або продовження судового засідання суд повідомляє під розписку учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, які були присутніми в судовому засіданні. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не прибули або яких суд вперше залучає до участі в судовому процесі, повідомляються про судове засідання в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною другою статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою (частина третя статті 223 ЦПК України).

Згідно з частиною четвертою цієї статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З матеріалів справи також убачається, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 58).

Проте, матеріали справи не містять доказів повідомлення самого відповідача про місце, дату і час нового судового засідання, після оголошеної 01 червня 2023 року перерви.

Щодо повідомлення представника відповідача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що повідомлення учасника судового процесу телефонограмою, крім випадків прямо передбачених ЦПК України, не відповідає встановленому порядку повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 27 червня 2022 року у справі № 341/1363/21 (провадження № 61-21265св21), від 31 серпня 2022 року у справі № 463/8859/20 (провадження № 61-6211св22), від 07 грудня 2022 року у справі № 520/5811/13 (61-1248св21).

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21) зроблено висновок, що: «обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.[…] У ситуації, коли суд першої інстанції розглянув справу за відсутності сторони, яка не була належним чином повідомлена про час та місце її розгляду, а суд апеляційної інстанції, повідомивши відповідну сторону належним чином, залишив таке рішення суду першої інстанції без змін, якщо такий учасник справи обґрунтовував свою апеляційну скаргу такою підставою, суд касаційної інстанції не може застосувати правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» (частина друга статті 410 ЦПК України). Тлумачення частини другої статті 410 ЦПК України свідчить, що: правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення; оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції; правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства».

З огляду на встановленні обставини справи, що ґрунтуються на вивченні матеріалів справи, оскаржуване рішення з цієї підстави підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з першим реченням частини десятої статті 187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі.

У справі, що переглядається:

- звертаючись 17 лютого 2023 року до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 зазначив, що відповідач ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 1);

- з інформації отриманої судом від ГУ ДМС України у Львівській області убачається, що ОСОБА_2 була зареєстрована: АДРЕСА_1 , проте знята з реєстрації 19 січня 2023 року у м. Пустомити (а.с. 10);

- аналогічні інформація отримана судом також від Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради (а.с. 12, 13), а також з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.16, 17);

- 03 квітня 2023 року судом отримана інформація від Пустомитівської міської ради (лист від 22 березня 2023 року № 02-08/527) про те, що ОСОБА_2 на території Пустомитівської міської ради не зареєстрована (а.с. 18);

- ухвалою суду від 04 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 01 травня 2023 року (а.с. 22).

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу (частина перша статті 31 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї статті Кодексу, справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Оскільки, на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі, така була підсудна Сихівському районному суду м. Львова, отримання ним інформація після цього щодо зареєстрованого місця проживання відповідача не на території обслуговування цього суду, не змінює підсудність даної справи, відтак не могло бути підставою для її передачі на розгляд іншому суду.

У цьому зв`язку, колегія суддів вважає, що справа судом першої інстанції розглянута з дотриманням правил підсудності, а оскаржувана ухвала від 07 червня 2023 року постановлена з додержанням норм процесуального права.

Відтак, під час апеляційного розгляду доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права знайшли лише часткове підтвердження, а саме в частині належного повідомлення учасників справи про місце, дату та час розгляду справи. В частині ж недотримання судом першої інстанції правил підсудності доводи апеляційної інстанції є безпідставними, тому судом апеляційної інстанції відхиляються.

Щодо доводів апеляційної скарги про ненадання строку для примирення, колегія суддів такі відхиляє, оскільки такий був наданий судом апеляційної інстанції і сторони під час цього строку не примирились.

Щодо вирішення спору по суті.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до частини першої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб може бути припинено внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

У частині першій статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки сторони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин, за наданий судом апеляційної інстанції строк примирення сторін не відбулось, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу.

Пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 червня 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 жовтня 1998 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 68.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 січня 2024 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич