Справа № 621/4012/23
Провадження № 2/621/176/24
Іменем України
10 січня 2024 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області:
головуючий - суддя Вельможна І.В.,
секретар судового засідання Лацько А.В.,
представник позивача ОСОБА_2 ,
відповідач ОСОБА_3 ,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,
23.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення, в якому просить встановити факт того, що ОСОБА_3 не проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_5 після смерті якої відкрилася спадщина на належне за життя померлій майно.
Спадкоємцями першої черги за законом є позивач ОСОБА_1 та його рідний брат ОСОБА_3 .
09.03.2023 на підставі заяви ОСОБА_1 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області заведена спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 та 29.09.2023 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Брат позивача ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_3 з заявами про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріальної контори не звертався.
Так, позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину після смерті матері на іншу частку вищевказаної квартири, однак нотаріусом було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що вказана частка залишена відкритою за іншим спадкоємцем, що прийняв спадщину.
Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії мотивована тим, що на день смерті ОСОБА_6 разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , на час смерті останньої також був зареєстрований син померлої ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що його брат відповідач ОСОБА_3 , хоча й зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та за фактично за місцем реєстрації вже тривалий час, понад 10 років не проживав, в тому числі й на дату смерті матері ОСОБА_4 , не змінивши при цьому адресу реєстрації.

Враховуючи вищевикладене позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 06.11.2023 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання, задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, задоволено клопотання представника позивача про допит свідків.

26.12.2023 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача до 10.01.2024

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Біленко О.О. в судовому засіданні 10.01.2024 підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в заяві та просили їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, рекомендованими листами, направленими на адресу його місця реєстрації судом, однак, рекомендовані повідомлення повернулися до суду з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання», та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду ОСОБА_3 не повідомив, відзиву на позов не надав.

Згідно зі статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, на підставі частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Предметом спору є факт того, що спадкоємець - відповідач у справі, не проживав разом зі спадкодавцем - матір`ю ОСОБА_4 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою місця реєстрації.

Встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с. 8, 46).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_7 копія Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 173 (а.с. 45).

Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 18.11.2022 Відділом центр надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 289 (а.с. 10, 39).

За життя ОСОБА_8 належала квартира АДРЕСА_2 в частці на підставі Свідоцтва про право власності виданого Виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради 10.03.2004, зареєстрованого в КП "Зміївське БТІ" 19.03.2004, книга запису реєстру №33-3138, реєстраційний номер: 5149255, та в частці на підставі Свідоцтва про право на спадщину виданого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Головіною Л.А. 20.09.2006 та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1312 , право власності зареєстровано в КП "Зміївське БТІ" 02.11.2006 книга запису реєстру № 33-3138, реєстраційний номер: 5149255 (а.с. 57-62).

29 вересня 2023 року приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М. ОСОБА_1 , видано Свідоцтво про право на спадщину на частку майна померлої ОСОБА_6 , спадщина на яку видане свідоцтво складається з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на частку квартири спадкоємцем якої є ОСОБА_3 не видане. Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видано ОСОБА_1 зареєстроване в реєстрі за № 1963, спадкова справа № 39/2023 р. (а.с. 13, 63).

Право власності на частку квартири АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину виданого 29.09.2023 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М., зареєстроване за ОСОБА_1 29.09.2023, номер відомостей про речове право: 51937145 (а.с. 13 зворот).

Постановою приватного нотаріуса Чугуївського нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М. від 29 вересня 2023 № 880/02-21 ОСОБА_9 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у праві спільної власності на квартиру в зв`язку з тим, що вказана частка залишена відкритою за іншим спадкоємцем, що прийняв спадщину (а.с. 14).

Відповідно до довідки наданої Відділом центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/288 від 09.03.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , разом з померлою на час її смерті за вказаною адресою також був зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 50).

З копії спадкової справи наданої приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М. на виконання ухвали суду від 06.11.2023 вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 приватним нотаріусом Кожушною Л.М. заведено спадкову справу №39/2023. Спадщина, що залишилася після смерті ОСОБА_6 складається з квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Син померлої на час смерті спадкодавці був зареєстрований з останньою за однією адресою, заяв про відмову від спадщини протягом встановленого строку не подавав.

29.09.2023 за реєстровим номером 1963 приватним нотаріусом Кожушною Л.М. видано Свідоцтво про право на спадщину на належну померлій квартиру на частку у праві власності на ім`я ОСОБА_1 , інша частка залишилася відкритою за сином спадкодавці ОСОБА_3 (а.с.36-64).

Відповідно до інформації наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України наданої на виконання ухвали суду від 06.11.2023, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_10 , 01 серпня 1959 в період з 01.01.2021 по 31.12.2022 в Базі даних не виявлено (а.с.32)

Допитана в судовому засіданні 10.01.2024 свідок ОСОБА_11 , пояснила суду, що вона є дружиною позивача ОСОБА_1 та востаннє бачила брата чоловіка - відповідача ОСОБА_3 23.10.2021 року він приїздив навідати матір ОСОБА_4 , постійно з матір`ю не проживав, хоча й був зареєстрований з нею за однією адресою. ОСОБА_3 повідомляв, що має намір виїхати за межі України, де саме виїхав брат її чоловіка їй достеменно не відомо.

Допитана в судовому засіданні 10.01.2024 свідок ОСОБА_12 , пояснила суду, що вона сусідка померлої ОСОБА_4 , наразі на прохання позивача ОСОБА_1 приглядає за квартирою в якій проживала померла. ОСОБА_3 останній раз бачила у жовтні 2021 року, постійно ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 ніколи не проживав, приїздив періодично. З осені 2021 року ОСОБА_3 не з`являвся, вона його з того часу не бачила, утриманням майна не займався.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 6 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У відповідністю з частини 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 Цивільного кодексу України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно частин 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Аналогічну норму містить пункт 3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Відповідно до частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття1270 Цивільного кодексу України).

Таким чином, обставинами, які підлягають встановленню та доказуванню у даній справі, є встановлення кола спадкоємців та наявність підстав для переходу права власності в порядку спадкування.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні " передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Положеннями частин 1, 6 статті 29 Цивільного кодексу України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Таким чином, реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі наявність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні " не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Дослідженими судом доказами підтверджено факт постійного не проживання відповідача ОСОБА_3 за місцем своєї реєстрації, в тому числі, станом на день смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі зазначених вище доводів позивача ОСОБА_1 викладених у заяві, письмових доказів, показань свідків, судом встановлено, що ОСОБА_3 не проживав постійно за адресою АДРЕСА_1 на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_6 .

Водночас, через наявність реєстрації місця проживання відповідача у вказаному житловому будинку позивач не має можливості надати нотаріусу документи, що підтверджують факт не проживання відповідача разом із спадкодавцем на день її смерті, у зв`язку з чим не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину на усю масу спадкового майна.

За таких обставин, позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до статті 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 1216-1218, 1220, 1221, 1268-1270 Цивільного кодексу України, статтями 2, 12, 13, 19, 76-81, 223, 247, 258-259, 263-265, 273, 315, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме фат того, що спадкоємець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно не проживав разом зі спадкодавицею матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на час її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою зареєстрованого місця проживання у квартирі АДРЕСА_2 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст складено - 17.01.2024.

Головуючий: