ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3547/23 Номер провадження 22-ц/814/644/24Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

при секретарі Сальній Н.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 серпня 2023 року, дата складання повного тексту 17.08.2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання права власності в порядку спадкування на недоотриману пенсію, зобов`язання виплатити пенсійні виплати в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання права власності в порядку спадкування на недоотриману пенсію, зобов`язання виплатити пенсійні виплати в порядку спадкування.

Позов мотивовано тим, що її мати ОСОБА_2 проживала у м.Макіївка Донецької області і перебувала на обліку в Кіровському районному Управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. За життя ОСОБА_2 склала заповіт на її ім`я. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері, вона звернулася з письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо виплати їй розміру недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 у розмірі 41705,47 грн. Листом ГУ ПФУ у Полтавській області від 03.07.2017 року її повідомлено, що для отримання коштів необхідно додати свідоцтво про право на спадщину. Після набрання законної сили рішення Октябрського районного суду м.Полтави, вона звернулася до Першої полтавської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

18.04.2023 року вона звернулася до Першої полтавської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: недоотриману пенсію в розмірі 41705,47 та квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори від 21.04.2023 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: на недоотриману пенсію в розмірі 41705,47 та квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутні документи щодо встановлення кола спадкоємців та членів сім`ї, а також копія заповіту. Надати копію заповіту вона не може у зв`язку з тим, що архівосховище знаходиться на окупованій території. Через відсутність заповіту вона не може реалізувати свої спадкові права на отримання недоотриманої пенсії. В зв`язку з чим, просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на недоотриману пенсію, ОСОБА_2 у розмірі сорок одна тисяча сімсот п`ять гривень сорок сім копійок та зобов`язати Головне Управління пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити пенсійні виплати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 серпня 2023 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування на недоотриману пенсію, ОСОБА_2 у розмірі сорок одна тисяча сімсот п`ять гривень сорок сім копійок та зобов`язано Головне Управління пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити пенсійні виплати.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

З огляду на вказане суд першої інстанції зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом спадкового майна.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 серпня 2023 року скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У своїй скарзі апелянт посилається на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Позиція інших учасників справи

24.10.2023 року від ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому остання просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що рішення є законними, ухваленим відповідно до норм матеріального та процесуального права.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка на день смерті проживала у АДРЕСА_2 та перебувала на обліку в Кіровському районному Управлінні пенсійного фонду України Донецької області.

За життя ОСОБА_2 було складено заповіт на ім`я доньки ОСОБА_1 , який посвідчено 21.09.1995 року Першою Харцизькою державною нотаріальною конторою за №2-1252.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , позивач звернулася з письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо виплати їй розміру недоотриманої пенсії після смерті матері у розмірі 41705,47 грн.

Листом ГУ ПФУ у Полтавській області від 03.07.2017 року її повідомлено, що для отримання коштів необхідно додати свідоцтво про право на спадщину.

18.04.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Першої полтавської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: недоотриману пенсію в розмірі 41705,47 та квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори від 21.04.2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: на недоотриману пенсію в розмірі 41705,47 грн. та квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., оскільки в матеріалах справи відсутні документи щодо встановлення кола спадкоємців та членів сім`ї, а також копії заповіту. Надати копію заповіту ОСОБА_3 не може у зв`язку з тим, що архівосховище знаходиться на окупованій території.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Положеннями ст.263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Предметом даного спору є визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно з частинами 1,3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі, якщо вони не звернулися за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1 (зі змінами) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за №1566/11846, заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії.

Згідно з абзацом 4 п. 1.7 Порядку №22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до п. 2.26. Порядку №22-1 для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Для виплати недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сімї або у разі, якщо вони не звернулися за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

З системного аналізу норми ч. ч. 1, 3 ст. 52 Закону і п. п. 1.5., 1.7., 2.26 Порядку №22-1 видно, що процедура отримання пенсії, що належала пенсіонерові й залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, передбачає звернення до органів пенсійного фонду у тому разі, якщо члени сім`ї померлого проживали разом із ним на момент смерті (що може підтверджуватися, наприклад, загальною реєстрацією місця проживання в паспорті). Тоді суми пенсії, які належали пенсіонерові й залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, можна отримати через територіальне управління пенсійного фонду (за місцем перебування пенсійної справи).

Для цього необхідно звернутися з відповідною заявою в управління Пенсійного Фонду України, де померлий перебував на обліку.

Такий порядок стосується тих, хто проживав на момент смерті з померлим.

Разом із тим, якщо члени сім`ї померлого з ним не проживали, то необхідно звертатися до нотаріуса і отримувати пенсію в порядку спадкування, адже на підставі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, які належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними в зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

При цьому, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6-ти місяців після смерті пенсіонера.

За загальним правилом, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч. 3 ст. 1221 ЦК України, в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Такий особливий випадок встановлено статтею 91 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою передбачено, що у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, людей, зацікавлених в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Тому спадкоємець може звернутися за власним бажанням до будь-якого нотаріуса на підконтрольній території України із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом заводиться спадкова справа. Після вступу в спадщину на підставі отриманого свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом на підконтрольній території, спадкоємець має право отримати пенсію, яка належала пенсіонерові й залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю.

Згідно матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

За правилами ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця та той з подружжя, хто його пережив, батьки.

Отже, ОСОБА_1 (дочка спадкодавця) у відповідності до положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, яка у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

З огляду на вищевикладені обставини і правила отримання у спадок недоотриманої пенсії, позивач з дотриманням вимог закону звернулася до нотаріуса з метою оформлення права на спадщину і отримання пенсії у порядку спадкування, але не змогла отримати свідоцтво про спадщину за об`єктивних обставин, які не залежать від її волі, що не позбавляє її права на спадщину.

При цьому, колегія суддів враховує, що спадкодавець ОСОБА_2 померла у місті Макіївка, Донецької області, яка на момент її смерті і на даний час є непідконтрольною Україні територією, де згідно Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджений тимчасовий порядок організації місцевого самоврядування, діяльності органів місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. №1085-р (з подальшими змінами, внесеними розпорядженнями Кабінету Міністрів України) затверджений Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

На момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_2 м.Макіївка Донецької областівіднесене до населених пунктів, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому вона звернувся до суду із позовом про визнання права власності у порядку спадкування.

У даному випадку предметом спору є захист права спадкоємця ОСОБА_1 на одержання суми недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю і яку спадкоємець, маючи законне сподівання може отримати від держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

ОСОБА_1 звернулася до суду через об`єктивні обставини, незалежні від її волі, які позбавляють її можливості оформити спадкові права і отримати спадщину, а тому, з урахуванням принципу верховенства права, наявності у неї законних очікувань на отримання у спадок належної спадкодавцю соціальної виплати, її право підлягає захисту судом.

Згідно листа від 03.07.2019 року № 3203/П-02, наданої ГУ ПФУ в Полтавській області, сума недоотриманої пенсії за період з 01.08.2014 по 28.02.2017 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка мешкала в м. Макіївка становить 41705,47 грн. (а.с.14).

Вказана довідка є належним та допустимим доказом щодо дійсного розміру недоотриманої пенсії за період з 01.08.2014 по 28.02.2017 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування на недоотриману пенсію та зобов`язання виплатити пенсійні виплати в порядку спадкування підлягали задоволенню, що узгоджується з правовим висновком, висловленим Верховним Судом у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (61-7985св20) та постанові від 06 липня 2020 року у справі №750/8819/19 (провадження №61-4348св20).

Незгода апелянта з оцінкою судом першої інстанції доказів, не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 січня 2024 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль