Справа № 369/99/21
Провадження № 2/369/177/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Херенковій К. К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 369/99/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14 січня 2019 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 був укладений договір страхування наземного транспорту № 91/19-Т/К/01, згідно з яким ПрАТ «СК «Арсенал страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати ОСОБА_2 будь-яке пошкодження або знищення автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1 . 20 вересня 2019 року в с. Хотів на вул. Б. Хмельницького, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля марки Kia Cerato, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3

ДТП сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля Kia Cerato, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 . Вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1 , відповідно до рахунку від 30 вересня 2019 року № 8527 та від 20 листопада 2019 року № 10525 склала 131 443,85 грн.

Проте, відповідно до звіту від 20 листопада 2019 року № 628-2019, вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 78 180,25 грн.

Станом на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Kia Cerato, державний номер НОМЕР_2 , була застрахована за полісом страхування № АО1295457, виданого ТДВ СК «Ю.Ес.Ай».

Позивач вважає, що ТДВ СК «Ю.Ес.Ай» в межах страхового ліміту з вирахуванням франшизи має відшкодувати кошти на суму 77 180,25 грн. Враховуючи наведене, на переконання позивача різниця між фактичним розміром відновлювального ремонту та відшкодуванням в межах страхового ліміту підлягає стягненню з відповідача у розмірі 53 263,60 грн.

Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ СК «Арсенал страхування» 53 263,60 грн матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 25 лютого 2021 року відкрив провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

У квітні 2021 року суд отримав відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, в якому відповідач зауважує, що відшкодування шкоди, завданої автомобілю потерплого внаслідок ДТП, покладається на страховик ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» в межах страхового ліміту 100 000,00 грн. Оскільки його страховиком вже була відшкодована сума у розмірі 59 893,97 грн, а заявлена у позові вартість відновлювального ремонту автомобіля не відповідає дійсності, то у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Ухвалою від 28 липня 2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області залучив до участі у справі в якості третьої особи ПрАТ «СК «Ю.Ес.Ай».

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд встановив, що згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АО/ 1295457 від 02 липня 2019 року цивільно-страхова відповідальність власника автомобіля Kia Cerato ОСОБА_1 застрахована ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай». Ліміт страхового відшкодування за завдання шкоди майну встановлений у розмірі 100 000,00 грн, франшиза 1 000,00 грн.

За договором страхування наземного транспорту від 14 січня 2019 року № 91/19-Т/К/01 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надає ОСОБА_2 , як власнику автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1 , послуги зі страхування цивільно-правової відповідальності.

Постановою від 28 жовтня 2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області визнав винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, визначеного статтею 124 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

За змістом страхового акту від 07 жовтня 2019 року № 006.01545219-1 розмір страхового відшкодування становив 122 874,85 грн, одержувачем яких зазначений СПД ФОП ОСОБА_4 . Перерахування коштів підтверджується платіжним дорученням від 08 жовтня 2019 року № 58047486.

Згідно зі страховим актом від 08 листопада 2019 року № 006.01545219-2 розмір страхового відшкодування становив 7 679,00 грн, одержувачем яких зазначений СПД ФОП ОСОБА_4 . Перерахування коштів підтверджується платіжним дорученням від 11 листопада 2019 року № 64746562.

Згідно зі страховим актом від 21 листопада 2019 року № 006.01545219-3 розмір страхового відшкодування становив 890,00 грн, одержувачем яких зазначений СПД ФОП ОСОБА_4 . Перерахування коштів підтверджується платіжним дорученням від 22 листопада 2019 року № 66947065.

Відповідно до інформації у звіті ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» від 20 листопада 2019 року № 628-2019 вартість матеріального збитку, завданого автомобілю Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження в ДТП становить 78 180,25 грн.

25 жовтня 2019 року ПрАТ «СК «Арсенал страхування» направило ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» претензію на суму 122 874,85 грн.

05 лютого 2020 року ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» виконало вимоги претензії частково, перерахувавши на рахунок ПрАТ «СК «Арсенал страхування» кошти на суму 59 893,97 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності в такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмовив позові.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Стаття 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Отже, належним відповідачем у справах із позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, які перевищують ліміт страхового відшкодування, визначеного у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між страховиком та страхувальником, можуть бути страховик і/або страхувальник.

Якщо шкода, завдана потерпілій особі під час ДТП, перевищує ліміт страхового відшкодування то різниця між завданою шкодою та сумою страхового відшкодування покладається на страхувальника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц сформульований висновок про те, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з одного боку і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

У цій справі суд встановив, що винуватцем ДТП є ОСОБА_1 , його страховиком ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай». Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля, за кермом якого перебував потерпілий, застрахована на підставі страхового полісу, виданого ТОВ «СК «Арсенал страхування».

Відповідно до пунктів 22.1, 22.2 договору добровільного страхування наземного транспорту № 91/19-Т/К/01 від 14 січня 2019 року страховик бере на себе обов`язок компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком, зокрема, внаслідок ДТП, які носять ознаки ймовірності та випадковості.

Аналогічного змісту обов`язок закріплений у пункті 24.1.3 Договору.

Так у спірних правовідносинах після виплати коштів за ремонт пошкодженого автомобіля власнику застрахованого автомобіля до позивача як страховика потерпілого в порядку суброгації перейшло право вимоги про стягнення суми коштів, витрачених на ремонт автомобіля, з винуватця ДТП та його страховика.

Вирішуючи спори про стягнення такого роду відшкодування, суди мають встановити на підставі належних, допустимих та беззаперечних доказів обсяг завданої шкоди, ліміт страхового відшкодування за полісом страхування цивільно-правової відповідальності винуватця ДТП та визначити межі відповідальності, в яких підлягають стягненню кошти з винуватця ДТП та його страховика, співставивши розмір завданої шкоди з лімітом страхового відшкодування.

Матеріали справи містять звіт про оцінку транспортного засобу, наданий ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», за змістом якого розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1 , в результаті ДТП становить 78 180,25 грн.

Водночас ТОВ «СК «Арсенал страхування» надає докази на підтвердження перерахування коштів СПД ФОП ОСОБА_4 за надання послуг з відновлювального ремонту на загальну суму 131 443,85 грн.

В той же час, на виконання вимог законодавства про страхування цивільно-правової відповідальності страховик винуватця ДТП ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», перерахувало страховику власника пошкодженого транспортного засобу кошти на суму 59 893,97 грн, незважаючи на те, що заявлена у претензії ТОВ «СК «Арсенал страхування» сума відшкодування була зазначена у розмірі 122 874,85 грн.

Таким чином, станом на час розгляду справи страховик винуватця ДТП відшкодував завдану шкоду частково на суму 59 893,97 грн, ліміт страхового відшкодування 100 000,00 грн, франшиза 1 000,00 грн. Позовні вимоги заявлені на суму 53 263,60 грн, а отже вказана сума частково лежить в площині ліміту страхового відшкодування, враховуючи суму вже перерахованих коштів, а отже суд у спірних правовідносинах за результатами розгляду спору вирішить питання, яке стосуватиметься кола прав та обов`язків страховика винуватця ДТП в межах ліміту страхового відшкодування.

ТДВ «СК «Ю. Ес.Ай.» не залучене до участі у справі в якості співвідповідача.

Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 75), від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 54) та 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18 (пункт 31)).

Відповідно до приписів частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

ПрАТ «СК «Арсенал страхування» не заявляло позовні вимоги до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» Позивач також не звертався до суду з заявою про залучення до участі у справі належного відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.».

Питання щодо стягнення заявленої у позові шкоди нерозривно пов`язане з колом прав та обов`язків як ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.»., так і відповідача ОСОБА_1 . Суд зауважує, що дивлячись через призму принципу змагальності цивільного судочинства питання розподілу відповідальності між страхувальником та страховиком залежить від доведеності сум грошових коштів, які підлягають стягненню в межах чи поза межами страхового ліміту.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні позовних вимог належить відмовити, оскільки позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, а саме позивач не заявив вимоги до страховика ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.».

Керуючись ст. ст. 12, 13, 48, 51, 76, 81, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляд.

Суддя: І. О. Фінагеєва