233 № 233/1656/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

04.04.2024

Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Бєлостоцька О.В., розглянувши заяву Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за надану теплову енергію, абонентське обслуговування, інфляційних втрат та 3% річних -

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду надійшла заява ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за теплову енергію, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 (о/р № НОМЕР_1 ) за період з 01.10.2021 р. до 01.02.2024 р. у сумі 21147 гривень 98 копійок, заборгованості за абонентське обслуговування за період з 01.10.2021 р. до 01.02.2024 р. у сумі 350 гривень 88 копійок, інфляційних втрат за період з 01.12.2021 р. до 23.02.2022 р. у сумі 37 гривень 16 копійок, 3% річних за період з 01.12.2021 р. до 23.02.2022 р. у сумі 8 гривень 16 копійок, судових витрат в сумі 242 гривні 24 копійки.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу, суд встановив наступне.

На виконання ч.5 ст.165 ЦПК України судом було зроблено запити до Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) боржників.

З відповіді Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради на вищевказані запити вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а

ОСОБА_2 з 22.05.2018 року зареєстрований за іншою адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно долученого до заяви про видачу судового наказу витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме боржниця ОСОБА_1 є співвласницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування серії ВРД № 118594 від 01.12.2010 року, її частка у праві спільної часткової приватної власності становить 2/3; боржник ОСОБА_2 також є співвласником вищезазначеної квартири на підставі договору дарування серії ВРД № 118594 від 01.12.2010 року, його частка у праві спільної часткової приватної власності становить 1/3.

Отже, квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності.

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1 ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Не зважаючи на те, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності, стягувач заявляє вимогу про солідарне стягнення заборгованості з боржників, що не узгоджується із приписами ч.1 ст.360 ЦК України.

Крім того, до заяви про видачу судового наказу долучено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перед ОКП "Донецьктеплокомуненерго" за надану теплову енергію та за абонентське обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 (о/р № НОМЕР_1 ) за період з 01.10.2021 року до 31.01.2024 року.

Проте, в заяві стягувач просить стягнути з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за надану теплову енергію та за абонентське обслуговування за інший період - з 01.10.2021 року до 01.02.2024 року.

Крім того, ОКП "Донецьктеплокомуненерго" до заяви про видачу судового наказу долучено розрахунок суми інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.12.2021 року по 01.02.2022 року, між тим в заяві про видачу судового наказу заявник просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 інфляційні втрати та 3% річних за інший період - з 01.12.2021 року до 23.02.2022 року.

Тобто, зазначені в заяві про видачу судового наказу періоди утворення заборгованості за надану теплову енергію, абонентське обслуговування, нарахування інфляційних втрат та 3% річних не збігаються із періодами, зазначеними в долучених розрахунках.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до п. 3 частини 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних нарахованих заявником на суму заборгованості.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог заявлених стягувачем по суті.

Законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог, так як у протилежному випадку суд буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Приймаючи до уваги вищевикладене у сукупності та зважаючи на те, що вимоги за якими видаються судові накази, мають бути безспірними, вважаю за необхідне відмовити ОКП «Донецьктеплокомуненерго» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за надану теплову енергію, абонентське обслуговування, яка утворилася за адресою: АДРЕСА_1 , інфляційних втрат та 3% річних.

В силу ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 165 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за надану теплову енергію, абонентське обслуговування, інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя