Справа № 587/2464/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І., представника третьої особи ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко Вікторії Іванівни, треті особи: Управління нотаріату Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Нижньосироватська сільська об`єднана територіальна громада Сумського району Сумської області, ОСОБА_3 про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, визнання права власності на земельну ділянку та частину будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, визнання права на обов`язкову частку у спадковому майні після смерті батьків та зобов`язання державного нотаріуса вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В.І., треті особи: Управління нотаріату Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Нижньосироватська сільська об`єднана територіальна громада Сумського району Сумської області, ОСОБА_3 про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, визнання права власності на земельну ділянку та частину будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, визнання права на обов`язкову частку у спадковому майні після смерті батьків та зобов`язання державного нотаріуса вчинити певні дії. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що його батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який все своє майно заповідач позивачу по справі. До складу спадкового майна входить садиба за адресою АДРЕСА_1 . Садиба складалася з ветхого будинку, господарчих будівель та земельної ділянки загальною площею 0.3936 га, в тому числі під будівлями 0.04 га та земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 0.35га. Останні роки життя разом з батьком проживала мати позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка як непрацездатна особа мала обов`язкову частку у спадковому майні померлого. Позивач зазначав, що він є непрацюючою особою, інвалідом третьої групи, але обов`язкової частки у спадковому державним нотаріусом Сумського району Блошенко В.І. ні після смерті батька, ні після смерті матері у спадковому майні йому не було виділено, чим порушені його спадкові права. Крім того, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13 квітня 2023р., винесеною державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В.І., було порушено волю спадкодавця, а також і права позивача як спадкоємця за заповітом. Позивач вважав, що в порушення вимог законодавства позивачу як єдиному спадкоємцю нотаріусом Блошенко В.І. було створено незаконну перешкоду у спадкуванні об`єкта права приватної власності. Позивач просив постановити рішення про визнання права власності за заповітом від 26 листопада 2004р. на земельну ділянку, скасування постанови «про відмову у вчиненні нотаріальних дій» від 13 квітня 2023р., винесеної державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В.І., визнання його обов`язкової частки у спадковому майні після смерті обох батьків та зобов`язання державного нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та обов`язкову частку у спадковому майні після смерті обох батьків.

Під час розгляду справи позивач уточнив свої вимоги, зазначивши, що 15 грудня 2023 року відповідачем - державним нотаріусом Блошенко В.І. було частково усунуто порушення його прав, але це усунення стосувалось земельної ділянки площею 0,35 га. На інше спадкове майно свідоцтво про право на спадщину не видано, тому позивач просив постановити рішення про скасування постанови «Про відмову у вчиненні нотаріальних дій» від 13 квітня 2023р., винесеної державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В.І.; про визнання права власності за заповітом від 26 листопада 2004 року його батька ОСОБА_4 на приватизовану земельну ділянку під будівлями за адресою АДРЕСА_1 , яка належала померлому батьку; визнання права власності у порядку спадкування на належну йому частину житлового будинку та будівель включно з належною йому часткою земельної ділянки під будівлями, розташованими за адресою АДРЕСА_1 , або зобов`язання державного нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину на частину будівель включно з належною йому часткою земельної ділянки під будівлями та видачу обов`язкової частки у спадковому майні після смерті матері позивача - ОСОБА_5 .

Відповідач - державний нотаріус Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В.І. позовні вимоги не визнала, пояснивши, що13 квітня 2023 року нею було винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, де викладена її позиція щодо спадкування позивачем спадкового майна і щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого батька позивача. При цьому позивач просив видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом в цілому на земельні ділянки, тоді як не тільки позивач має право власності у спадковому будинку, тобто у разі видачі свідоцтва в цілому на всі земельні ділянки порушувалися б положення ст.ст.377, 1241 ЦК України, ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 69 Закону України «Про нотаріат», а також права інших спадкоємців.

Представник Управління нотаріату Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Трофименко Б.Ю. підтримав позицію третьої особи, викладену в поясненні ( ар.с.83-86), вважаючи, що позивач скористався своїм правом на оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а нотаріус діяв відповідно до положень Закону України «Про нотаріат».

Представник Нижньосироватської сільської об`єднаної територіальної громади Сумського району Сумської області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, в письмовій заяві третя особа просила слухати справу у відсутності представника.

Третя особа - ОСОБА_3 - вважав вимоги позивача безпідставними, підтримав позицію відповідача і просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши правові позиції сторін, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що батько позивача ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ар.с.13). Позивач, син померлого ( ар. с. 41) є спадкоємцем першої черги після померлого як заповітом, так і за законом відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України.

На ім`я спадкодавця ОСОБА_4 за життя було видано (оформлено) Державний акт на право приватної власності на землю серії СМ 6915 25 квітня 1997 року Червоненською сільською Радою народних депутатів Сумського району Сумської області ( ар.с.9).

Спадкодавець ОСОБА_4 склав заповіт 26 листопада 2004 року, який було посвідчено за реєстровим №5050 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Арєшиною О.М., за яким він все своє майно заповів позивачу - ОСОБА_2 ( після зміни прізвища - ОСОБА_2 , ар.с. 7) ОСОБА_2 ( ар.с.8).

07 липня 2022 року державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори Сумської області Блошенко В.І. заведена спадкова справа № 54/2022 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , що проживав на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 ( ар.с.22-81).

04 травня 2023 року за реєстровим №1-506 державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В.І. було видано Свідоцтво про право спадщину за заповітом на ім`я позивача - спадкоємця за заповітом - ОСОБА_2 (після зміни прізвища - ОСОБА_2 ) на 5/6 часток спадкового майна, а саме від 1/2 (одної другої) частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ( ар.с.12).

Згідно з матеріалами спадкової справи № 54/2022 спадкоємцями є:

ЗА ЗАПОВІТОМ - син померлого - позивач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , розмір частки у спадщині - 5/6 (частині статті 1223 Цивільного кодексу України);

НА ОБОВ`ЯЗКОВУ ЧАСТКУ - дружина померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , розмір частки у спадщині - 1/6 (стаття 1241 ЦК).

Також в спадковій справі наявна заява від 07.07.2022 року сина померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_3 (третьої особи по справі), який відмовився від прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_4 на користь дружини померлого ОСОБА_5 . 21 вересня 2022 року ОСОБА_3 відкликав свою заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після померлого батька ОСОБА_4 та подав до Сумської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом ( ар.с. 23, 32 -33).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК).

Статтею 1217 ЦК встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. При цьому, відповідно до частини 1 та 2 статті 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України (спадкоємці за законом).

Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку (стаття 1241 ЦК).

У спадковій справі №54/2022 наявний заповіт, складений від імені ОСОБА_4 26 листопада 2004 року та посвідчений за реєстровим №5050 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Арєшиною О.М., за яким він все своє майно заповідав ОСОБА_2 , позивачу по справі. Тобто, за відсутності спадкоємців на обов`язкову частку ОСОБА_2 спадкував би спадкове майно в цілому, як єдиний спадкоємець за заповітом ( ар.с.8).

Дружина спадкодавця ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3), яка на час відкриття спадщини була непрацездатною особою (досягла пенсійного віку), постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (частина 3 статті 1268 ЦК) і подала заяву про прийняття спадщини за законом (ст. 1269 та 1270 Цивільного кодексу України), є спадкоємицею на обов`язкову частку в спадщині згідно з правилами статті 1241 ЦК. ( ар.с.23-24).

Житловий будинок, що входить до складу спадкового майна, був набутий подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за час шлюбу, що підтверджується Свідоцтвом про одруження НОМЕР_3 , виданим відділом ЗАГС адміністрації Французького галону м. Владивосток Приморського краю 19.01.1999 року, актовий запис № 439 від 23 квітня 1966 року ( ар.с.29, зв.).

Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який втратив чинність з 1 січня 2004 року внаслідок набрання законної сили Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року, та статтями 60-65 Сімейного кодексу України встановлено, що будь-яке майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

ОСОБА_4 , який є титульним власником спадкового будинку, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( ар. с. 13, зв).

З урахуванням вимог статті 1241 ЦК України державним нотаріусом Блошенко В.І. 04.05.2023 року за реєстровим №1-506 було видано на ім`я позивача ОСОБА_2 (до зміни прізвища - ОСОБА_2 ) Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 часток від частини житлового будинку ( ар.с.12).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем Блошенко В.І. , державним нотаріусом Сумської районної нотаріальної контори, було розглянуто заяву ОСОБА_2 від 11.04.2023 року (яка була предметом дослідження в судовому засіданні) з вимогою вчинити нотаріальні дії, а саме: видати йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька - ОСОБА_4 - в цілому на земельні ділянки, надані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0426 га (кадастровий номер :07:008:0281) та для ведення особистого селянського господарства площею 0,3510 га (кадастровий номер :07:008:02812), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4 .

Після вивчення наданих заявником документів та матеріалів спадкових справ № 54/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , та № 24/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , відкритих в Сумській районній державній нотаріальній конторі, відповідачем Блошенко В.І. було прийнято рішення про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки вчинення таких нотаріальних дій суперечить вимогам діючого законодавства, та винесено обґрунтовану постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.04.2023 року за № 271/02-31.

На майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину (стаття 66 Закону України «Про нотаріат»).

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством (частина 1 статті 67 Закону України «Про нотаріат»).

Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині (ст. 69 Закону України «Про нотаріат»).

У спадковій справі №54/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 наявна заява про прийняття спадщини від особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині - непрацездатної за віком вдови померлого ОСОБА_5 , про що прямо зазначено в оскаржуваній постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій ( ар.с. 23-24).

Таким чином, видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що входять до складу спадщини, в цілому, тобто на всі земельні ділянки в повному обсязі, на ім`я спадкоємця за заповітом - позивача по справі, порушувало б правила статті 1241 ЦК та права спадкоємиці на обов`язкову частку ОСОБА_5 , а тому нотаріусом було відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії.

Правовідносини, які виникають у зв`язку із вчиненням нотаріальних дій або відмовою в їх вчиненні, регулюються Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зі змінами та доповненнями, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншими законодавчими та нормативно-правовими актами.

Згідно статей 3 та 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Нотаріус зобов`язаний здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до Закону України «Про нотаріат» і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики, сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду, відмовляти у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, у випадках, передбачених статтею 49 Закону України «Про нотаріат» якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Як зазначила в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус Блошенко В.І., за ОСОБА_5 (пережившою непрацездатною дружиною померлого) при спадкуванні житлового будинку залишаються відкритими: частка у спільному майні подружжя (стаття 22 КоШС УРСР, стаття 60 Сімейного кодексу України); 1/6 частка від частки житлового будинку - обов`язкова частка в спадщині (ст. 1241 ЦК України).

Таким чином, ОСОБА_5 у праві власності на житловий будинок належить (частка подружжя) +1/6 від (обов`язкова частка) = 7/12 часток ( у всьому будинку). Позивачу як спадкоємцю за заповітом в спадковому будинку належить 5/6 частин від частини будинку (частка померлого батька позивача в будинку), тобто частка позивача складає 5/12 частин ( у всьому будинку). Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом 04 травня 2023 року на 5/6 частин у спадщині, яка складається з частини житлового будинку, тобто 5/6 від частини спадкового будинку. ( ар. с. 12).

Фактично позивачем не оспорюється розмір часток у праві власності на житловий будинок.

Оспорюючи позов відповідач - нотаріус Блошенко В.І. зазначила, що позивач, при зверненні до нотаріальної контори просив видати йому свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки в цілому. За тією самою адресою розташований житловий будинок, частка якого входить до складу спадщини. На 5/6 часток від 1/2 частки житлового будинку 04 травня 2023 року нею видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я позивача. Що ж стосується іншої частини спадкового майна, то за ОСОБА_5 як за непрацездатною дружиною померлого (яка досягла пенсійного віку на час відкриття спадщини), залишається відкритою обов`язкова частка в спадщині, складає 1/6 частку від спадкового майна (стаття 1241 ЦК). Крім того, видача свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки в цілому порушувала б правила статі 377 ЦК та статті 120 Земельного кодексу України щодо правила єдності та цілісності земельної ділянки та об`єкта нерухомості.

Так, в частині 1 статті 377 ЦК України дійсно встановлено, що «до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), .... або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувана (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України».

Також, відповідно до частини 1 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку.

Крім того, законодавець закріпив, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (частина 6 статті 120 Земельного кодексу України).

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на частину будинку з надвірними спорудами, а також на 2 земельні ділянки: з кадастровим номером :07:008:0281, площею 0,0426 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); з кадастровим номером :07:008:0282, площею 0,3510 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Земельні ділянки були отримані спадкодавцем ОСОБА_4 в порядку приватизації, що підтверджується копією держаного акту на землю ( ар.с. 9).

На земельній ділянці з кадастровим номером :07:008:0281 розташований житловий будинок, який набутий подружжям (спадкодавцем ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_5 ) за час шлюбу за Договором купівлі-продажу будинку, посвідченим секретарем виконавчого комітету Червоненської сільської Ради депутатів трудящих Сумського району Сумської області 21.06.1988 року за реєстровим №25, дублікат якого виданий 17.05.2017 року за реєстровим №1-17( ар.с. 57-58).

Позивач вважав, що оскільки земельні ділянки були приватизовані батьком позивача ОСОБА_4 , який все своє майно, в тому числі і земельні ділянки, заповідав позивачу по справі, то він має право на отримання свідоцтв про право на всі земельні ділянки в цілому.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який втратив чинність з 1 січня 2004 року внаслідок вступу в дію Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року (діяв на момент виникнення правовідносин), та статей 57 та 60 Сімейного кодексу України вказаний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять три), не належав в цілому одноособово спадкодавцю ОСОБА_4 , а був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 (спадкодавця) та його дружини ОСОБА_5 , яка також звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка- ОСОБА_4 ( ар.с.23-24).

Крім того, відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус Блошенко В.І. правомірно врахувала, що, виходячи з презумпції «спільної сумісної власності співвласників житлового будинку», закріпленої у частині 2 статті 89 Земельного кодексу України, ОСОБА_5 мала право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:008:0281, надану для будівництва та обслуговування цього будинку /була співвласником, учасником спільної сумісної власності), не дивлячись на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :07:008:0281 була приватизована ОСОБА_4 і входила до складу спадщини спадкодавця.

В частині 3 статті 1225 ЦК закріплено, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Саме про це зазначено в пункті 18-2 Постанови пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»:

«18-2. Відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК».

Зазначені положення законодавства роз`яснювались позивачу нотаріусом, яка, обґрунтовано відмовляючи позивачу у задоволенні його заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину на всі земельні ділянки в цілому, без врахування долі інших спадкоємців у спадковому майні, зокрема дружини померлого ОСОБА_5 , якій належить обов`язкова частка відповідно до ст. 1241 ЦК України, докладно виклала свою позицію в оскаржуваній постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Вимоги позивача про «виділення йому обов`язкової частки у спадщині» та нібито порушення з боку державного нотаріуса Блошенко В.І. його права як інваліда 3-ї групи на обов`язкову частку у спадковому майні батька ОСОБА_4 також не ґрунтуються на положеннях закону.

Закон закріплює право фізичної особи призначити спадкоємців шляхом складання заповіту і розподілити спадкове майно, майнові права та обов`язки на свій розсуд. Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Разом з тим, у статті 1241ЦК визначено право певних осіб на отримання частки спадкового майна, незалежно від змісту заповіту закон гарантує визначену частку спадщини, яка називається обов`язковою часткою.

Таким чином, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які закликаються до спадкування незалежно від волі спадкодавця в силу прямої вказівки закону. Перелік таких осіб визначений статтею 1241 Цивільного кодексу України. До цього переліку входять лише особи, які належать до першої черги спадкоємців за законом і є малолітніми, неповнолітніми, повнолітніми непрацездатними дітьми спадкодавця (в тому числі усиновленими), непрацездатною вдовою (вдівцем), непрацездатними батьками (усиновителями) та дітьми, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Якщо спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку, в майні спадкодавця припадає частка, рівна обов`язковій або більша, то правила статті 1241 Цивільного кодексу України не застосовуються.

Обов`язкова частка - це мінімум того, що може дістати малолітній, неповнолітній чи непрацездатний спадкоємець першої черги (за винятком зменшення її за рішенням суду). Тому, наприклад, на спадкоємця, який одержав саме цю частку, не може бути покладений заповідальний відказ, він не може бути зобов`язаний вчинити певну дію, спрямовану на досягнення суспільно - корисної мети, щодо цієї частки не може бути встановлений сервітут. Всі ці обтяження можуть стосуватися лише того майна, яке перевищує обов`язкову частку в спадщині.

Якщо б спадкодавець ОСОБА_4 склав заповіт не на користь ОСОБА_2 , або зменшив належну йому частку у спадщині так, щоб вона була менша за обов`язкову частку, позивач отримав би право претендувати на обов`язкову частку. По спадковій справі до майна померлого ОСОБА_4 - позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом. Складений спадкодавцем ОСОБА_4 заповіт не позбавляє ОСОБА_11 права на спадкування, тому питання про право на обов`язкову частку в даному випадку щодо нього не постає.

За матеріалами спадкової справи №54/2022 спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 (до зміни прізвища - ОСОБА_2 ) не може претендувати на обов`язкову частку у спадщині, оскільки є єдиним спадкоємцем за заповітом на все майно спадкодавця, тоді як обов`язкова частка - це мінімальна частка, яку може отримати особа, що з тих чи інших підстав усунута від спадкування. В даному ж випадку позивач за заповітом має право на все майно спадкодавця, тобто має право на спадщину після померлого батька в повному обсязі, а все спадкове майно в повному обсязі не може бути ще збільшене шляхом приєднання до всього спадкового майна ще й обов`язкової частки.

В уточненій позовній заяві позивач зазначив, що в період перебування справи у суді нотаріус Блошенко В.І. видала йому свідоцтво про право власності в порядку спадкування на частку у спадковому майні, що, на думку позивача, свідчить про те, що оспорювана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії була незаконною. Видані15 грудня 2023 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстровим №1-1500 ( по спадковій справі №54/2022) та свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №1-1503 ( по спадковій справ 24/2023) позивач вважав частковим усуненням порушення його прав, допущеним відповідачем по справі Блошенко В.І .

Оспорюючи уточнені позовні вимоги відповідач - нотаріус Блошенко В.І. зазначила, що твердження позивача в уточненій позовній заяві ( ар. с. 139-142), що видача свідоцтва про право на спадщину є нібито «... усуненням допущених нотаріусом порушень його прав спадкоємця за заповітом» та «... визнанням очевидність та неправомірність власних дій, що призвели до порушення ...», а винесена нотаріусом оскаржувана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії це «... створення перешкод у спадкуванні майна після смерті батьків» - є такими, що не ґрунтуються на дійсних обставинах справи, не відповідають вимогам Закону України «Про нотаріат». 11 квітня 2023 року позивач подав до Сумської районної державної нотаріальної контори заяву з вимогою «надати йому письмові роз`яснення відмови» у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цілі земельні ділянки, надані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0426 га (кадастровий номер :07:008:0281) та для ведення особистого селянського господарства площею 0,3510 га (кадастровий номер :07:008:02812), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять три)), після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4 . На підставі поданої заяви позивача від 11.04.2023 року розглядалося питання про спадкування тільки після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4 . Станом на 11 квітня 2023 року (день подачі заяви позивача) встановлений законом 6-ти місячний строк на прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері позивача - ОСОБА_5 - ще не сплинув. А отже, приймати будь-які рішення щодо порядку спадкування після такої особи було неможливим. При розгляді поданої 11.04.2023 року заяви позивача було встановлено, що він не є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_4 : також, у спадковій справі №54/2022 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 наявна заява про прийняття спадщини від особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині - непрацездатної за віком вдови померлого ОСОБА_5 .Таким чином, позивач не міг (й не може) успадкувати всі, цілі, в повному обсязі земельні ділянки, а нотаріус не вправі видати свідоцтва про право на спадщину саме на цілі земельні ділянки: видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що входять до складу спадщини, в цілому на ім`я спадкоємця за заповітом - позивача порушувало б правила статті 1241 Цивільного кодексу України та права спадкоємиці на обов`язкову частку ОСОБА_5 і, як наслідок, права ОСОБА_3 , який також є спадкоємцем за законом після смерті матері.

Пізніше 15 грудня 2023 року (коли вже тривав судовий розгляд справи) спадкоємець - позивач подав до нотаріальної контори нову заяву, в якій зазначив: «Подаючи необхідні документи, прошу видати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно на моє ім`я - на 5/6 часток, а 1/6 обов`язкову частку залишити відкритою за ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , - для оформлення її спадкоємцями в установленому порядку» (щодо земельної ділянки загальною площею 0,3510 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:008:0282).

15 грудня 2023 року, з огляду на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :07:008:0282 загальною площею 0,3510 га, надана для ведення особистого селянського господарства, в цілому належала на праві особистої власності померлому ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 - є його спадкоємцем за заповітом, з урахуванням прав спадкоємиці на обов`язкову частку ОСОБА_5 , ОСОБА_2 було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстровим №1-1500 на 5/6 часток земельної ділянки з кадастровим номером :07:008:0282.

Таким чином, після того, як ОСОБА_2 подав заяву про оформлення спадкових прав, задоволення якої не могло потягнути за собою порушення статті 1241 Цивільного кодексу України та прав інших спадкоємців, нотаріусом Блошенко В.І. відповідно до правил статей 34 та 69 Закону України «Про нотаріат» було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Також 15 грудня 2023 року ОСОБА_2 було подано до Сумської районної державної нотаріальної контори заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку від 1/6 частки земельної ділянки загальною площею 0,3510 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:008:0282) - після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 (спадкова справа №24/2023).

1/6 частка вказаної земельної ділянки була успадкована ОСОБА_5 (як обов`язкова частка по статті 1241 ЦК), але не була оформлена нею за життя.

В матеріалах спадкової справи №24/2023 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 наявні заяви від:

- ОСОБА_3 - сина спадкодавиці, який подав заяву про прийняття спадщини 06 квітня 2023 року, розмір частки у спадщині - 1/2 (стаття 1261 та частина 1 статті 1269 ЦК);

- ОСОБА_2 (після зміни прізвища - Берґ) - сина спадкодавиці, який подав заяву про прийняття спадщини 11 квітня 2023 року, розмір частки у спадщині - (стаття 1261 та частина 1 статті 1269 ЦК).

Відповідно д вимог та правил статті 68 Закону України «Про нотаріат» (нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна) 15 грудня 2023 року за реєстровим №1-1503 на ім`я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку від 1/6 частки земельної ділянки загальною площею 0,3510 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять три), з кадастровій номером :07:008:0282.

Таким чином, суд вважає, що оскаржувана постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13 квітня 2023 року за № 271/02-31, що була видана державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В.І., є такою, що ґрунтується на законі, враховує нотаріальну та судову практику, виданою з дотриманням встановленого законодавством порядку, у встановлений законом спосіб і у встановлені законом строки, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача.

З врахуванням висновків, викладених в мотивувальній частині рішення, суд не вбачає також підстав і для задоволення інших вимог позивача, зокрема, визнання права власності на земельну ділянку та частину будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, визнання права на обов`язкову частку у спадковому майні після смерті батьків та зобов`язання державного нотаріуса вчинити певні дії. При цьому суд виходить з того, що нотаріусом не відмовлялося і не відмовляється у задоволенні законних вимог позивача у видачі свідоцтва про право власності на належну йому частку у спадковому майні після смерті батька, яке він вправі отримати в Сумській районній державній нотаріальній конторі у порядку, встановленому Законом «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зі змінами та доповненнями, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 213-216 ЦПК України, ст. ст. 12,81 ЦПК України, ст. 377, 1225, 1241, 1268, 1269, 1230 Цивільного кодексу України, ст. 89, 129 Земельного кодексу України, ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР (який втратив чинність з 1 січня 2004 року внаслідок вступу в дію Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року), ст. ст. 57, 60 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3, 5, 47, 49, 66, 67, 69 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зі змінами та доповненнями, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко Вікторії Іванівни, треті особа: Управління нотаріату Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Нижньосироватська сільська об`єднана територіальна громада Сумського району Сумської області, ОСОБА_3 про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, визнання права власності на земельну ділянку та частину будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, визнання права на обов`язкову частку у спадковому майні після смерті батьків та зобов`язання державного нотаріуса вчинити певні дії - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко

Повний текст рішення виготовлено 04.04.2024 року