Справа № 191/2243/21
Провадження № 2/191/749/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Костеленко Я.Ю.

за участю секретаря Омельченко К.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, яку в подальшому уточнив. В обґрунтування позову посилається на те, що 07.12.2017 він надав, а відповідач ОСОБА_2 отримав позику -грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США. 10.07.2018 між ним та відповідачем був укладений договір позики у вигляді розписки, відповідно до якої відповідач підтвердив, що він отримав 07.12.2017 грошові кошти від позивача у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США, та зобов`язується їх повернути не пізніше 15.11.2018. Договір позики (розписка) від 10.07.2018 є підтвердженням факту передачі позивачем та прийняття у власність відповідачем грошових коштів у сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США.

Однак, відповідач свої зобов`язання по поверненню суми позики не виконав, грошові кошти в сумі 10 000 ( десять тисяч) доларів США йому не повернув. Позивач не однократно звертався до відповідача із вимогою повернути грошові кошти. Проте ОСОБА_2 постійно запевняв позивача, що грошові кошти він поверне за тиждень- другий та/ або в найкоротший термін, проте кошти так і не були повернуті. Саме це і стало підставою для звернення до суду з позовом.

З урахуванням уточненого позову просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість в розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що обставини, на які посилається позивач за первісним позовом, не мали місце, грошові кошти від ОСОБА_1 він не отримував. В обґрунтування позову зазначив, що приблизно у квітні 2016 року у нього виникла неприємна ситуація. Він з друзями поїхав на риболовлю, де вони посварились зі сторонньою людиною, як в подальшому з`ясувалось з гр. ОСОБА_4 . Потім вони з ним помирились, познайомились, випили спиртного, але чоловік мав вади здоров`я у вигляді діабету та алергії, після випитого алкоголю чоловіка з риболовлі забрав син ОСОБА_5 . По дорозі до м. Синельникове чоловік, який розпивав з ними спиртні напої, втратив свідомість, та син його привіз до лікарні в м.Синельникове. Працівники поліції, до яких звернувся ОСОБА_5 , сказали йому, що чоловік цей помирає і буде порушена кримінальна справа і його звинуватять у навмисному вбивстві. На той час ОСОБА_1 займав посаду начальника відділу карного розшуку Синельниківського міського відділення поліції в Дніпропетровській області і за свою допомогу по невнесенню відомостей до ЄРДР вимагав від нього грошові кошти в сумі 10000 доларів США. Позивач ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про те, що він ні в чому не винуватий і в нього немає таких грошей, на що ОСОБА_1 сказав писати розписку, а потім вирішать це питання і він буд віддавати кошти частинами. Так, дійсно 10 липня 2018 року під тиском відповідача ОСОБА_1 , який займав посаду начальника відділу карного розшуку Синельниківського міського відділення поліції в Дніпропетровській області, ним була написана розписка. Грошові кошти ОСОБА_1 йому не давав у борг та не передавав. В подальшому з`ясувалось, що ніякої кримінальної справи не було заведено, гр. ОСОБА_4 одужав, довго не лікувався, і ніяких претензій до нього не було, та до відділення поліції не звертався. Тобто ніяких претензій від ОСОБА_4 не було, а розписка, яку він написав, залишилась у ОСОБА_1 . Вважає, що розписка, яка надана до суду у якості боргового документу, не може бути підтвердженням укладення між сторонами договору позики, оскільки вона складена 10 липня 2018 року, а мова в розписці йде про борг, який отриманий 07 грудня 2017 року. Також з її змісту не вбачається передачі грошових коштів саме від позивача, оскільки у тексті розписки відсутні будь-які ідентифікуючі особу дані, а саме ідентифікаційні номери, паспортні дані сторін, адреса місця проживання ОСОБА_1 не співпадає з адресою його місця проживання, яка зазначена у паспорті, - АДРЕСА_1 , в розписці зазначена інша адреса- АДРЕСА_2 . Відповідно цією розпискою не підтверджується, що саме ОСОБА_1 позичив та передав зазначені у позові кошти ОСОБА_2 . Крім того у вказаній розписці не зазначене місце її складення, і відповідно місце передачі грошових коштів, відсутні свідки, копія паспорту ОСОБА_2 або його відомості не зазначені у розписці. ОСОБА_1 , займаючи посаду заступника начальника відділу карного розшуку Синельниківського РВ в Дніпропетровській області, отримував заробітну плату поліцейського, десять тисяч доларів не були задекларовані ним як дохід у декларації державних службовців за 2017-2018 роки. Також в розписці не зазначена правова природа отримання ним грошових коштів. Не вказано з якою метою вказані кошти отримані і чому невідома йому особа запропонувала гроші в такій великій та значній сумі у борг. Докази того, що грошові кошти були у ОСОБА_1 та отримувались ОСОБА_2 саме у якості боргу також розписка не містить. Отже, вважає, що в судовому порядку договір позики від 10 липня 2018 року необхідно визнати недійсним, оскільки ніяких грошей від ОСОБА_6 по договору позики він не отримав. Просить визнати недійсним договір позики від 10 липня 2018 року, укладеного між ним - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та стягнути з ОСОБА_1 на його користь судові витрати по справі.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В задоволені зустрічної позовної заяви просив відмовити. Також пояснив, що на момент укладення договору позики він не працював в Синельниківському МВ, кошти з ОСОБА_2 ніколи не вимагав. Навпаки, між ним завжди були дуже дружні стосунки, вони мали ключі від будинків один одного та часто допомагали один одному коштами- то він брав у борг у ОСОБА_2 , то ОСОБА_2 у нього. ОСОБА_2 на час отримання у борг коштів в розмірі 10000 доларів США працював неофіційно, машини переганяв, займався ремонтами. Вдома у них була фотостудія, оскільки дружина ОСОБА_2 працює фотографом. Майже до кожного свята вони робили ремонт в студії. Так і у 2017 році перед Новим роком ОСОБА_2 хотів зробити швидко ремонт та попросив у нього у борг 10000 доларів США. Але таких коштів у нього не було, було лише 3000 доларів США, тому він попросив для ОСОБА_2 3000 доларів у ОСОБА_7 і 4000 доларів - у своєї матері ОСОБА_8 . Ці кошти ОСОБА_7 та його матір давали особисто йому, а він вже повну суму передав ОСОБА_2 . Оскільки раніше ніяких проблем між ними щодо повернення коштів не було, розписку він у ОСОБА_2 не брав. ОСОБА_2 обіцяв повернути кошти через пару тижнів, потім сказав, що через 2 місяці, потім що в нього коштів немає. Через це він попросив ОСОБА_2 написати розписку про отримання коштів і саме тому розписка була написана пізніше , а не в той день, коли передавалися кошти. До теперішнього часу ОСОБА_2 коштів йому не повернув, а ті кошти, які надавали ОСОБА_9 та його матір, йому довелося самому їм повертати протягом півроку -рік. Розписка була написана у нього вдома в присутності ОСОБА_10 та його дружини - ОСОБА_11 . Розписку ОСОБА_2 писав добровільно, ніхто його не примушував та не погрожував йому.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_12 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, зустрічний позов підтримав повністю. Пояснив, що ніяких коштів він не брав у ОСОБА_1 , розписку написав тому, що ОСОБА_1 приїхав і сказав, що в лікарні лежить людина (чоловік) , що це він його побив, його посадять і він вилетить з роботи, працював він тоді Головою правління Українського фонду правоохоронних органів.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечувала. Зустрічні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що позивач є її чоловіком. Познайомилась вона з ОСОБА_2 у 2010 році, потім ОСОБА_2 став хрещеним батьком їхньої дитини. ОСОБА_2 неодноразово звертався до них за грошима у борг, потім повертав їх вчасно. Але одного разу він попросив велику суму коштів -10000 доларів США. Їі чоловік сказав, що у нього є тільки 3000 дол. США, і якщо ОСОБА_2 не знайде решту, то її чоловік допоможе. Потім її чоловік взяв у своєї матері 4000 дол., і у ОСОБА_7 -3000 дол. і передав їх ОСОБА_2 . Він сказав, що поверне їх через декілька тижнів. Потім вони почали менше спілкуватись, бо він не повертав гроші.При передачі грошей і при написанні розписки був також присутній ОСОБА_14 . Розписку ОСОБА_2 написав не одразу, бо вони були друзями і не думали, що треба розписку. ОСОБА_2 неодноразово раніше позичав у них по 100, 200 доларів і вчасно їх повертав.Протягом 2018-2019 року її чоловікові прийшлося самому віддавати гроші матері та ОСОБА_15 .Гроші для ОСОБА_2 передавали у них вдома в грудні, кошти були 100-доларовими купюрами.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснила, що позивач по справі є її сином. Одного разу ОСОБА_17 подзвонив їй і сказав, що ОСОБА_18 потрібні гроші на ремонт. Він сказав, що це ж їх кум і йому ніде більше взяти. В неї було 4000 доларів. В грудні 2017 року приїхав її син з другом ОСОБА_2 і вона їм зайняла гроші.Це були 4000 доларів по 100 доларів, вона передала їх у своїй квартирі ОСОБА_17 в руки для того, щоб він потім віддав ОСОБА_2 . Кошти брали вони на пару місяців, але довго не віддавали. Син казав, що ОСОБА_2 кошти не віддає, але вони їй були потрібні на лікування матері, тому ОСОБА_17 сам віддавав їй гроші. До теперішнього часу ОСОБА_2 не повернув сину гроші. Ці гроші їй надав брат, що живе окремо, для того, щоб вона лікувала матір, яку забрала до себе.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 знає близько 12 років, ОСОБА_18 знає приблизно з 2014 року. У 2017 році до нього звернувся ОСОБА_1 з проханням позичити гроші для його друга ОСОБА_2 для ремонту будинку в сумі 3000 дол.США. Свідок сказав, що ОСОБА_20 він добре не знає та йому не позиче, хоча ОСОБА_20 йому дзвонив. ОСОБА_17 під свою відповідальність просив позичити гроші ОСОБА_20 . 07.12.2017 до нього додому в смт.Іларіонове приїхали ОСОБА_1 з ОСОБА_2 на автомобілі Віталія «Хонда акорд» золотистого кольору. Він через вікно автомобіля віддав кошти ОСОБА_1 . Це були 30 купюр по 100 доларів. Потім він дізнався, що також гроші позичали ще у мами ОСОБА_17 . ОСОБА_18 сказав, що поверне кошти через 2 місяця . Через 2 місяця ОСОБА_2 сказав, що немає в нього грошей, а тому ОСОБА_21 довелось самому віддати йому гроші . ОСОБА_17 віддавав гроші протягом року-півтора.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснив, що наприкінці 2017 року до нього звернувся ОСОБА_18 з проханням позичити кошти на ремонт, але він відмовив, обговорювалась сума в 10000 доларів. Але ОСОБА_23 погодився, бо ОСОБА_20 неодноразово до нього звертався і той завжди повертав. У ОСОБА_24 був свій якісь бізнес, у його дружини теж був бізнес, тому не закрадалось думки, що він може не повернути гроші.Гроші передавались у ОСОБА_25 вдома, були він та ОСОБА_18 , може хтось ще -не пам`ятає, можливо його дружина.Гроші ОСОБА_2 давав ОСОБА_1 , якусь частину з них він позичив у своєї матері, якусь - у ОСОБА_7 .Гроші були у сумі 10000 доларів купюрами по 100 доларів, їх перераховували ОСОБА_20 та ОСОБА_17 . Гроші ОСОБА_2 брав на ремонт будинку, розмова ще йшла про бізнес на АДРЕСА_3 , ще він розповідав, що потрібні гроші на кришу, на камін. Свідок пропонував написати розписку, але вирішили не писати.Розписку написали пізніше, влітку, бо ОСОБА_2 хотів ще позичити, але сказали, що він ще ті не повернув.У свідка є юридична освіта, тому він розповів як вірно написати розписку. ОСОБА_2 написав, що він взяв гроші у ОСОБА_1 і зобов`язується їх повернути у якийсь термін.Писали розписку також у ОСОБА_1 вдома, у нього навіть є фотофіксація.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що після подій, які мали місце восени 2016 року на ставку, де побили ОСОБА_26 , ОСОБА_1 прийшов до нього з паперами з програми Граніт, сказав, що він підозрюваний у справі. В поліцію його не викликали та підозру він не отримував. ОСОБА_1 заставив його написати розписку під великим примусом. Він віддав ОСОБА_1 2000 доларів США , це були його особисті кошти, але той вимагав ще 10000 доларів США. Також підтвердив, що з ОСОБА_1 у них раніше були дуже близькі дружні стосунки, вони є кумами, але з приводу погроз та вимагання коштів він до поліції не звертався, так як йому його було шкода. Після написання розписки ОСОБА_1 продовжував йому погрожувати , але до поліції він все одно не звертався. Також зазначив, що як на час написання розписки, так і до теперішнього часу, він офіційно не був працевлаштований та не мав ніяких заробітків.

Свідок ОСОБА_27 у судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_2 є її чоловіком. У квітні 2017 року їй подзвонив ОСОБА_1 і сказав, що потрібно поговорити, вона приїхала до районного відділку і він їй повідомив, що її чоловік з другом побили чоловіка і той може померти, а також сказав, що він вирішить це питання, але треба платити. ОСОБА_17 постійно дзвонив, бив вікна у будинку і казав, що потрібно дати гроші.Вона не зверталась в поліцію, бо їй сказали, що там у ОСОБА_1 «все схвачено». Серійпрацював начальником карного розшуку і мав великий вплив. Це трапилось у квітні 2016 року і її чоловік та ще один- ОСОБА_28 заплатили ОСОБА_1 2000 дол.(по 1000 дол. кожний), але треба було заплатити ще 10000 дол., які він вимагав. До 2018 року це все тривало, їм постійно погрожували.Потім чоловік сказав їй, що його забрали до ОСОБА_1 додому і там він написав розписку.Після написання розписки трохи все заспокоїлось, але не повністю. Гроші її чоловік не віддавав, бо він їх не брав.Її чоловік не міг взяти гроші у борг на будинок, оскільки він побудований ще до цих всіх подій, а її фотостудія побудована у 2021 році.Її чоловік ніколи не позичав кошти у ОСОБА_17 , і вона також, навіть до цих подій.Після депресії її чоловік пішов працювати в храм.

Свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні пояснила, щоОСОБА_2 є її сином. Їй відомо, що її син під примусом писав ОСОБА_1 розписку, але гроші він не брав, це їй відомо зі слів сина та його дружини.Після подій на ставку у 2016 році, коли син ОСОБА_30 повіз його до лікарні, о 12 ночі сину подзвонив ОСОБА_23 і сказав, що чоловік помре і треба вирішити це питання. На ранок ОСОБА_17 вони віддали 2000 доларів - це були гроші дружини ОСОБА_31 , вона їх надала, у ОСОБА_20 грошей не було.Потім стало відомо, що цей чоловік залишився живим. ОСОБА_17 і ОСОБА_20 зустрілися, а ОСОБА_20 сказав йому, що людина жива, за що платити. ОСОБА_17 сказав, що він заплатив свої гроші і все вирішив. Після цього ОСОБА_17 їм погрожував постійно. Це було з 2016 до 2017 року, вони нікуди не звертались. Потім ОСОБА_17 виловив ОСОБА_20 і повіз на східну сторону міста, сказав, що він заплатив свої кошти і ОСОБА_20 повинен йому повернути. ОСОБА_20 боявся ОСОБА_17 , бо знав як він міг знущатися над людьми. Після розписки він не віддавав гроші, а ОСОБА_17 погрожував, і тільки після того як ОСОБА_20 пригрозив що поїде в ГУ НП, він припинив. ОСОБА_1 працював в Синельникове, потім в ОСОБА_32 , потім в Дніпрі. ОСОБА_20 гроші на ремонт не потрібні були, так як ремонт в будинку закінчили у 2012 році, у 2016 році була перекрита криша. ОСОБА_20 підробітками займався, гроші нього були, також працював неофіційно, і у нього було більше грошей, ніж у ОСОБА_1 . У Ірини фотостудія відкрита у 2021 році, про це свідчать фото у Фейсбуці. ОСОБА_1 не мав таких грошей, він позичав гроші у її сина, а її син не позичав гроші у ОСОБА_1 . Може між ними і були якісь інші секрети, але вони їй не повідомляли.

Свідок ОСОБА_33 у судовому засіданні пояснив, щозі слів ОСОБА_2 йому відомо про те, що приблизно восени 2015 року вони зі знайомими випивали на ставку і хтось там перепив та йому стало погано. Потім ОСОБА_1 приїхав до ОСОБА_2 і заставив його написати розписку на 10000 доларів, бо ОСОБА_1 його витягнув з цієї ситуації.ОСОБА_2 під страхом написав розписку, щоб людина не померла. ОСОБА_1 дзвонив ОСОБА_2 і казав, що на ОСОБА_34 відкрита кримінальна справа, якщо він заплатить 10000 доларів , то ОСОБА_1 закриє справу. ОСОБА_23 постійно погрожував ОСОБА_2 , ламав паркан, бив вікна. Розписка була написана не в присутності свідка.Про неї, як і про всі інші події, свідок дізнався у 2018 році, коли ОСОБА_23 подав позов до суду. Звідки взялись гроші у ОСОБА_1 не знає, бо у нього ніколи не було таких грошей.ОСОБА_1 працював в поліції, в розшуку. ОСОБА_2 , навпаки, працював у свідка заступником директором і отримував заробітну плату 500- 1000 доларів.Також у них був покійний друг ОСОБА_35 , у якого вони не раз позичали гроші. У дружини ОСОБА_31 була своя фотостудія, в якій вони по два рази на рік робили ремонти, тому кошти у них завжди були.

Свідок ОСОБА_36 пояснив суду, що ОСОБА_2 це його сусід. В них будинок на дві половини. У 2016 році вони разом робили ремонт даху, закінчили у 2016 році. Про борг ОСОБА_1 йому нічого невідомо, тільки зі слів ОСОБА_2 , що ОСОБА_1 йому якось допомагав. Після 2017 року він теж позичав ОСОБА_2 кошти, але він віддав борг. Знає, що на той час ОСОБА_2 також був винен кошти ОСОБА_1 , яку суму не знає. Приблизно у 2018 чи 2019 році він випадково зустрівся з ОСОБА_1 та при розмові з`ясувалося, що ОСОБА_2 винен кошти і йому, і ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, за своїм внутрішнім переконанням, приходить до наступного.

Відповідно до розписки від 10 липня 2018 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у борг в розмірі 10000 доларів США. Грошові кошти отримав у борг 07 грудня 2017 року і зобов`язався повернути до 15 листопада 2018 року. Зазначена розписка була написана ОСОБА_2 власноруч, та факт отримання грошей в борг було засвідчено ним особисто із проставленням дати, підпису та власних даних (т.1, а.с.85).

Відповідно до повідомлення начальника Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 31.05.2023 ОСОБА_1 в період з 07.12.2017 по 10.07.2018 службу в Синельниківському відділі поліції ГУНП в Дніпропетровській області не проходив.

Згідно з витягом з Наказу №269 о/с від 28.08.2017 по особовому складу Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Хвостовцова С.О. переміщено на посаду заступника начальника сектору кримінальної поліції Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського ВП, звільнивши з посади начальника сектору реагування патрульної поліції №4 Павлоградського відділу поліції, з 29 серпня 2017 року.

Відповідно до Наказу №270 о/с від 01.10.2018 по особовому складу Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Хвостовцова С.О. переміщено на посаду старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП, звільнивши з посади старшого слідчого там же, з 5 жовтня 2018 року.

Також до суду були надані наступні докази:

-висновок ДОП ВП Синельниківського РУП Авраменко Д. стосовно заяви, яка надійшла до чергової частини Синельниківського РУП від ОСОБА_2 13.03.2023 за фактом того, що його знайомий ОСОБА_23 подав до суду позовну заяву і нібито ОСОБА_2 повинен йому сплатити гроші у сумі 10000 дол. США згідно розписки, яку він раніше написав під його диктовку. Дана заява була зареєстрована до ЄО №2216 13.03.2023 (т.1, а.с.129-149); інформацію з Національного агентства з питань запобігання корупції, а саме декларації про доходи ОСОБА_1 за 2017-2018 роки.

До спірних правовідносин судом застосовані наступні норми права.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Надаючи оцінку запереченням відповідача та вирішуючи питання щодо зустрічних позовних вимог суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З метою захисту майнових інтересів позичальника від недобросовісного позикодавця стаття 1051 ЦК надає позичальникові право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обставину стосовно передання чи навпаки, непередання грошових коштів або речей, доводить та сторона, яка посилається на таку обставину. При встановленні судом факту неотримання позичальником від позикодавця грошей або речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається неукладеним. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач ОСОБА_2 вказує, зокрема, на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_1 відсутні договірні відносини , договір позики між ними не укладався, грошові кошти позивач не отримував, розписка була написана під тиском, в інший день, а відтак наявні підстави для визнання договору позики недійсним.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність зустрічних позовних вимог, суд приймає до уваги те, що за приписами ч. 4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За змістом ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів встановлені ст. 215, 216 ЦК України.

Правила, встановлені цими нормами, застосовуються в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п`ятої статті 203 ЦК України не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 1057-1 ЦК України.

Згідно із ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямованими на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Відповідно до вимог ст.76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході розгляду справи свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 та ОСОБА_19 підтвердили факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів від ОСОБА_1 в розмірі 10000 доларів США. Їх показання не суперечать один одному, є стабільними та послідовними. Хоча свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_16 є близькими родичами позивача ОСОБА_1 та можуть бути зацікавленими в результаті розгляду справи, суд приймає до уваги їх покази, оскільки вони підтверджуються показами інших свідків, які не є родичами, а саме ОСОБА_22 та ОСОБА_19 .

Щодо свідків з боку позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , то покази свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_27 , які є його близькими родичами, не спростовують факту отримання ОСОБА_18 грошових коштів від ОСОБА_1 , оскільки вони не були присутні при укладенні договору позики. Крім того, їх покази є суперечливими, а саме вони повідомляли суд про різні суми, які нібито вимагав ОСОБА_1 від ОСОБА_2 ( ОСОБА_27 вказувала, що у її чоловіка вимагали спочатку 2000 доларів, а потім ще 10 000 дол. З цих двох тисяч одну тисячу віддав ОСОБА_2 , і це були його кошти, а іншу віддав ОСОБА_37 . Свідок ОСОБА_38 вказувала, що у сина вимагали спочатку 2000 дол., які ОСОБА_20 віддав ОСОБА_1 , ці гроші йому дала його дружина ОСОБА_39 , оскільки ОСОБА_20 не працював та не мав коштів). При цьому сам позивач ОСОБА_2 стверджував, що віддав ОСОБА_1 2000 доларів, які належали йому. Свідок ОСОБА_33 також не був присутній при укладенні договору позики, а обставини, про які зазначає відповідач ОСОБА_2 , свідку стало відомо з його слів лише у 2018 році після звернення ОСОБА_1 до суду.

Також є суперечливими покази щодо працевлаштування ОСОБА_2 та наявності у нього коштів, а також те, що ОСОБА_2 не міг брати кошти на ремонт, так як ніякого ремонту не робили і фотостудію його дружина відкрила у 2021 році. Вказане спростовується як показаннями свідків з боку ОСОБА_1 , так і показаннями свідка з боку ОСОБА_2 ОСОБА_40 .

Незрозумілої є поведінка самого ОСОБА_2 , який стверджував про вимагання коштів та постійні погрози з боку ОСОБА_1 на його адресу та адресу його родини, але при цьому до правоохоронних органів вони не зверталися, зазначаючи про те, що чи то боялися ОСОБА_1 чи то жаліли його.

При цьому, з досліджених судом доказів було встановлено, що в період 2017-2018 років ОСОБА_1 не працював в Синельниківському відділі поліції, а доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 погрожував йому відкритою кримінальною справою відносно нього, суд вважає надуманими, оскільки нічого не заважало ОСОБА_2 звернутися до правоохоронного органу та самому з`ясувати питання щодо наявності кримінального провадження стосовно нього.

Твердження щодо того, що позивач ОСОБА_1 не мав таких коштів, щоб позичити відповідачу ОСОБА_2 , спростовуються відомостями з декларацій ОСОБА_1 за 2017-2018 роки, в яких зазначені розміри отриманих ним доходів та наявність готівкових коштів.

Твердження позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про те, що він склав розписку під тиском, що свідчить про відсутність у нього волевиявлення на укладення оспорюваного договору позики та наявність підстав для визнання цього договору недійсним, суд до уваги не приймає, оскільки ці посилання достатніми та належними доказами не підтверджено, та повністю спростовуються показаннями свідків, а інших обставин, з якими закон пов`язує можливість визнання оспорюваного договору недійсним, судом в ході розгляду справи встановлено не було.

Окремо суд звертає увагу на те, що з часу укладення між сторонами договору позики, яка була оформлена розпискою, позивачем за зустрічним позовом не вживались заходи щодо визнання цього договору недійсним, в т.ч. у зв`язку із застосуванням до позивача тиску та психологічного примусу, в матеріалах справи відсутні звернення позивача до компетентних органів з цього приводу, фактично зустрічні вимоги були пред`явлені після подачі до суду позову про стягнення боргу за правочином, а відтак посилання відповідача за зустрічним позовом на те, що пред`явлені зустрічні позовні вимоги свідчать про небажання позивача виконати зобов`язання за оспорюваним договором позики, є слушними та такими, що заслуговують на увагу.

Посилання представника відповідача та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 на невідповідність укладеного договору вимогам щодо його оформлення, а саме відсутності нотаріального посвідчення та дати оформлення розписки, суд вважає безпідставними, оскільки чинне цивільне законодавство України не вимагає нотаріального посвідчення таких правочинів, а необхідність розписки, як документу, що підтверджує надання позики, обумовлене тим, що, у випадку виникнення спору про стягнення боргу, суд не прийматиме до уваги свідчення свідків для підтвердження факту одержання позики в певному розмірі. Щодо дати написання розписки, яка не співпадає з датою отримання коштів, зазначених у розписці, суд враховує, що Верховний Суд України та Верховний Суд, зокрема у Постанові КЦС ВС від 31.01.2024 № 448/852/21 (61-7238св23) неодноразово зазначали, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг ( постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі 6-79цс14). Факт отримання відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 10000 дол. США в борг від ОСОБА_1 саме 07.12.2017 підтверджується показаннями свідків, які були присутні як при отриманні коштів, так і при написанні розписки.

Стосовно наданого відповідачем та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 в якості доказу висновку за результатами спеціального психофізиологічного дослідження з використанням поліграфа, суд зазначає, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили та оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, визначеними ЦПК України. Тобто висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі поряд з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його як доказу здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом ст. 89 ЦПК України.

Але, для того, аби результати застосування поліграфа набули статусу доказів у цивільному процесі, має бути призначена відповідна судово-психологічна експертиза із використанням поліграфа. При цьому суд висуває вимоги до особи поліграфолога, який має бути атестованим судовим експертом, бути повідомленим про кримінальну відповідальність, та вимоги до самого поліграфа, який має відповідати ДСТУ, та у висновку експерта мають бути відображені його ідентифікаційні ознаки. Поліграфолог, який залучається для проведення відповідної експертизи, має бути включений до Реєстру атестованих судових експертів та мати кваліфікацію судового експерта. У клопотанні про призначення експертизи має бути вказано суб`єктів проведення такої експертизи із зазначенням їх кваліфікації та в казано щодо кого буде проведене таке дослідження. Вказані умови дотримані не були, а тому висновок експерта-поліграфолога, який був наданий ОСОБА_2 , не може бути прийнятий судом та розглянутий як доказ.

Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони повністю підтверджені в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 слід відмовити за безпідставністю.

На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду, в розмірі 4000,00 грн.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 81, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним відмовити.

На рішення протягом 30 (тридцяти) днів з дня його повного складення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 19.04.2024.

Суддя Я. Ю. Костеленко