Справа № 211/2446/22
Провадження № 2/211/769/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді - Сарат Н.О.,

при секретарі - Зоріній С.М.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше ніж п`ять років на час відкриття спадщини та включення в коло спадкоємців першої черги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше ніж п`ять років на час відкриття спадщини та включення в коло спадкоємців першої черги. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з ОСОБА_4 вона перебувала в шлюбі з 1977 року, який було розірвано 11 грудня 2000 року. В шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебуваючи в шлюбі вони сумісно проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

На початку літа 2000 року стосунки між нею та ОСОБА_4 погіршилися та 28.07.2000 року вона знялася з реєстрації, зареєструвалася у доньки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Після того, як вони розірвали шлюб, в лютому-березні 2001 року стосунки між ними відновилися, та вони стали проживати разом. З того часу вони мешкали як чоловік та жінка, не перебуваючи в шлюбі, та сумісно мешкали в квартирі АДРЕСА_3 . Вони вели сумісне господарство, мали спільний бюджет, права та обов`язки притаманні подружжю. Все це бачили їхні доньки, які були раді продовженням їхніх стосунків. Однак шлюб вдруге вони не реєстрували, так як не приділяли цьому уваги.

В грудні 2000 року вони з чоловіком вирішили приватизувати квартиру, щоб в подальшому квартира дісталася обом донькам. А у зв`язку з тим, що вона на той час була зареєстрована у старшої доньки, то квартира була зареєстрована лише на ім`я ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_1 про право власності на житло від 01.02.2001 року. Квартира трьохкімнатна загальною площею 64,5 кв.м..

Вказану квартиру вони з чоловіком отримали від підприємства, коли працювали. Доньки участі в приватизації квартири не приймали, кожна із них має своє житло. З чоловіком забезпечили їх житлом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 . Перед смертю він тривалий час тяжко хворів. ОСОБА_4 останні 2 роки фактично не ходив, знаходився в квартирі. При виході на вулицю, до лікаря він потребував сторонньої допомоги, яку надавала лише вона. ОСОБА_4 також хворів цукровим діабетом. У зв`язку з хворобою, він потребував лікування, постійного придбання медичних препаратів та особливого харчування. Все це надавала лише вона. Старша донька ОСОБА_2 також приходила до них, по можливості надавала матеріальну допомогу. Молодша донька ОСОБА_3 до них не приходила та ніякої допомоги не надавала.

За життя чоловік заповіту не складав.

Крім доньок, які є спадкоємцями першої черги, вона себе також вважає спадкоємцем першої черги, так як вона тривалий час, опікувала та матеріально забезпечувала чоловіка, через його тяжку хворобу, він був у безпорадному стані, потребував допомоги, та окрім неї, йому таку допомогу фактично ніхто не надавав. Крім того, вона займалася його похованням.

Просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме що вона проживала зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_4 по час смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та включити її до кола спадкоємців першої черги за законом, після його смерті.

Ухвалою суду від 25 липня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та витребувано докази.

Ухвалою суду від 15 травня 2023 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

В ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 позов підтримала. Суду пояснила, що ОСОБА_4 хворів на серцеві захворювання, цукровий діабет, варикозне розширення. Йому робили операцію. Вони багато років проживали разом по мкр. Сонячний, хоча вона була зареєстрована по АДРЕСА_4 , вона подарувала старшій доньці 10 років тому, молодшій доньці подарувала будинок по АДРЕСА_5 .

Представник позивача адвокат Примаков К.О., позов підтримав, надавши пояснення по змісту позову.

Відповідач ОСОБА_2 , проти позовних вимог не заперечувала, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суду пояснила, що у них з сестрою є житло, а у мами житло відсутнє. Сестра змінила замки в квартирі. Мати була завжди поруч з батьком. Вони проживали по мікр. Сонячний, у них був спільний бюджет, там всі мамині речі. Батько часто хворів, у нього опухали ноги, іноді не міг навіть підвестися. За рік-два до смерті, його стан погіршився, потребував стороннього догляду. Тато з сестрою спілкувався. Сестра зверталась до нього, коли їй були потрібні гроші. Коли тато захворів за 3 дні до смерті, йому було дуже зле. Йому ні сестра, ні її діти навіть не зателефонували.

Відповідач ОСОБА_3 суду пояснила, що позивач є її матір`ю. Батьки були розлучені. Мати жила за місцем своєї реєстрації та на мікр. Сонячному, її речі були за двома адресами. Вона, якщо і проживала разом з батьком, то в різних кімнатах. Батько їй скаржився, що з матір`ю йому дискомфортно, однак вона його просила потерпіти заради сестри. У батька був цукровий діабет, але він обслуговував себе сам. Вона батькові телефонувала кожен день, приїздила зранку, сусіді її не бачили. Часто їздили її діти. До поховання батька її не допустила мати та сестра. Протягом останніх 5 років мати хотіла зареєструвати шлюб з батьком, однак він категорично відмовлявся. Мати хотіла зареєструватися на мікр. Сонячному, однак батько не погоджувався. У неї особисто є житло, вона доглядала за бабусею, і та відписала їй будинок. У сестри будинок по АДРЕСА_2 та квартира на БМВ. Мати, коли проживала разом з батьком, при умові, що вона буде збирати кошти собі на однокімнатну квартиру. Батько сам себе обслуговував, він сам собі готував їжу. Батько скаржився, що якщо мати готувала, то з тих продуктів, які йому заборонені. Напередодні смерті, він з матір`ю йшов в поліклініку, перечепився та отримав травму, переломи не сумісні з життям. Батько завжди скаржився, що мати завжди бігала за ним, щоб люди бачили їх разом. Батько збирав кошти, хотів купити будинок біля них. Після його смерті зникли всі гроші, золото. Коли мати приїхали з-за кордону, в квартирі проживав її син, з дівчиною, вони змінили замки.

Представник відповідача ОСОБА_7 проти позовних вимог заперечував в повному обсязі. Суду пояснив, що сама позивач підтвердила, що померлий не був тяжкий, не потребував сторонньої допомоги. Законодавством не передбачено включення до кола спадкоємців першої черги. Позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона років 20 знає ОСОБА_1 та її чоловіка. Вони разом працювали на шахті, де вони і отримали від шахти квартири по мкр. Сонячному. Те що вони розлучилися, вона дізналася лише у минулому році. Вона в них гостювала кожні вихідні , вони часто ходили разом по магазинах. ОСОБА_9 був варикоз, тромби. Дружина завжди була поруч. Після операції вона його мила, перев`язувала рани, десь з півроку він не міг ходити. У нього також було хворе серце. Вона його виводила на прогулянку. При ній, ОСОБА_10 не приїздила до батьків. ОСОБА_11 , не міг сам собі ліки купити, їжу приготувати. Вона була на похоронах. Вона знає, що ОСОБА_10 не допомагала з похованням батька.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_4 . Позивач її невістка, а відповідачі - племінниці. Вона знає, що документально шлюб між ними був розірваний у 2000 році, але вони продовжували проживати разом, один одному допомагали, проживали як родина. Її брат не любив ходити до лікарні. Він 27 років працював на шахті. У нього були хворі ноги, варикозне розширення судин. Перша операція у нього була, коли діти ще ходили до шкоди. Також у нього було хворе серце. Сам з квартири він не виходив, потребував сторонньої допомоги. В нього був постійний біль, він не міг собі готувати, прибирати. Все робила дружина. Доньки приходили в гості, найчастіше ОСОБА_13 . Житлом доньки забезпечені. Доньці ОСОБА_10 він часто допомагав, так як у неї двоє дітей. Вона приїздила до батька коли їй були потрібні гроші.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона сусідка ОСОБА_1 , знає дуже добре їхню родину. Вони завжди ходили разом, так як у чоловіка були хворі ноги. Те що вони розлучені, вона не знала. В квартирі все робила позивач, і прала, і прибирала, купували продукти, одяг чоловікові. Їхню доньку ОСОБА_10 , вона давно не бачила, так як та була там дуже рідко. Бачила її на похоронах. Позивач весь час проживала в квартирі.

В подальшому сторони та їх представники не з`явилися.

Представник позивача адвокат Примаков К.О. до суду надав заяву, про розгляд справи без його участі на позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Бурлаченко С.Ю. до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони, їхніх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 14 грудня 2000 року, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) складений відповідний актовий запис № 496 ( а.с. 11).

ОСОБА_4 з 01.02.2021 року на праві власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер ( а.с. 17). Організацією його поховання займалася ОСОБА_1 ( а.с. 20,21).

Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому квартиру.

З заявами про прийняття спадщини звернулись доньки померлого: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та колишня дружина - ОСОБА_1 ( а.с. 36-53).

Згідно акту з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 1983 року були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_1 , яка 28.07.2000 року знялася з реєстрації вказаної квартири, але проживала в ній з ОСОБА_4 та проживає по теперішній час. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю, мали сумісне господарство та сумісний сімейний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , його похованням займалась ОСОБА_1 . ОСОБА_4 тривалий час тяжко хворів, за два роки до смерті став погано ходити, майже не виходив на вулицю, а коли виходив, його виводила ОСОБА_1 , яка самостійно доглядала його ( а.с. 19).

За відомостями, що містяться в реєстрі територіальної громади міста Кривий Ріг наявна інформація за адресою: АДРЕСА_1 : ОСОБА_4 , був зареєстрований за вказаною адресою з 27.02.1984 року по 11.11.2021 рік. Знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю. На день смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за даною адресою зареєстрованих осіб не значиться ( а.с. 41).

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року.

Таким чином, вислухавши свідків, враховуючи, що в матеріалах цивільної справи міститься достатня кількість належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_4 по день його смерті.

Що стосується позовної вимоги, щодо включення позивача до кола спадкоємців першої черги за законом. Позивач заявляючи дану вимогу посилалась на те, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом.

Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої-п`ятої черги.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто, такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 02 грудня 2020 року в справі № 592/1045/18- ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року в справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі №200/12980/14 (провадження №61-14159св19), від 25 березня 2021 року в справі №195/707/19-ц (провадження № 61-16935св20), від 22 квітня 2021 року в справі № 331/6453/18 (провадження № 61-380св21).

Як вбачається з довідки Центру медико-санітарної допомоги. Кривого Рогу № 4 від 16.08.2022, яка була надана на виконання ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.07.2022 року, ОСОБА_4 знаходився під наглядом КНП «ЦПМСД № 4» КМР АЗПСМ № 11 з 01.10.2015 року декларація була з лікарем ЗПСЛ Чонкою Н.П від 01.04.2019 року. Знаходився на обліку з приводу хронічних захворювань, а саме: ІХС, стенокардія напруги 2 функц. Клас; дифузний та після інфарктний ( 1990 р) кардіосклероз; гіпертонічна хвороба 3 ст. гіпертрофія лівого шлуночку ст. ІІ р. 4 СН ІІА ст.; цукровий діабет ІІ типу середнього ступеня важкості; аліментарно конституційне ожиріння ІІ ст. ХОЗЛ ІІ ст. Стеатоз печінки. Після тромбофлебічний синдром нижніх кінцівок.

За інформацією лікуючого лікаря ОСОБА_4 не потребував постійного стороннього догляду ( а.с. 34).

Здійснення опіки над спадкодавцем, тобто, надання йому нематеріальних послуг, а також надання іншої допомоги, яка має матеріалізоване вираження: прибирання приміщення, приготування їжі, доведені сукупністю наданих доказів.

Однак матеріли справи не містять належних доказів на підтвердження матеріального забезпечення спадкодавця позивачем, перебування спадкодавця в безпорадному стані, які могли б бути підставою для зміни черговості спадкування згідно з ч.2 ст.1259 ЦК України.

З огляду на це суд вважає, що у задоволенні позову в частині включення позивача до кола спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. .2, 4, 10, 76-81, 89, 258, 263-265, 268, 354 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживала зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_4 по час смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Н. О. Сарат