Провадження № 4-с/537/2/2024
Справа № 537/5677/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року м. Кременчук

Крюківський районний суд міста Кременчука в складі

головуючої судді Мурашової Н.В.,

при секретарі Дьяченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду у місті Кременчуці справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Запорожець Євгенії Вікторівни,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Запорожець Є.В., в якій просила: 1) визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Запорожець Є.В., що полягає у відмові визначити поточний рахунок для проведення видаткових операцій на підставі ст.19 та п.102 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про виконавче провадження» для зняття коштів в сумі 1319,84 грн. у завершеному провадженні, 2) зобов`язати Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області зняти арешт з банківських рахунків ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги зазначено, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому листі Крюківського районного суду м. Кременчука №1-кп/537/6/2021 від 24.11.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за спричинену злочином шкоду в розмірі 11488,10 грн. 06.12.2021 року на виконання вказаного виконавчого листа державним виконавцем Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Запорожець Є.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67765024. 03.02.2022 року у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем Запорожець Є.В. винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти на всіх рахунках боржника ОСОБА_1 , які відкриті або будуть відкриті в майбутньому. 24.07.2023 року у виконавчому провадженні №67765024 державний виконавець повернув стягувачу виконавчий документ з підстав, що у боржника ОСОБА_1 відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, протее при цьому державний виконавець не зняв арешт, накладений на майно та рахунки боржника. Незважаючи на повернення державним виконавцем виконавчого документу стягувачу, з рахунку ОСОБА_1 , відкритому 24.11.2023 року в АТ «СЕНС БАНК», були зняті кошти в сумі 1319,84 грн. ОСОБА_1 тричі зверталася до державної виконавчої служби з вимогою визначити поточний рахунок для здійснення видаткових операцій коштів боржника, на які накладено арешт державним виконавцем, відповідно до ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану" від 11.04.2023 року №3048-ІХ. Проте державна виконавча служба відмовила в задоволенні таких вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що у виконавчому провадженні №67765024 виконавчий документ повернули стягувачу за відсутності майна у боржника на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». За таких обставин ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав, просила визнати незаконною бездіяльність державного виконавця, що полягає у відмові визначити поточний рахунок для проведення видаткових операцій для зняття коштів в сумі 1319,84 грн. у завершеному виконавчому провадженні, зобов`язати відділ державної виконавчої служби зняти арешт з її банківських рахунків.

17.01.2024 року державний виконавець подала суду клопотання, в якому просила залишити без розгляду скаргу ОСОБА_1 , оскільки вона пропустила десятиденний строк оскарження дій державного виконавця. Так, державний виконавець розглянула клопотання ОСОБА_1 , відповідь про відмову в задоволенні клопотання було направлено ОСОБА_1 поштовим зв`язком 25.09.2023 року, вручено їй особисто 02.10.2023 року, що підтверджується трекінгом поштового відправлення. Але до суду ОСОБА_1 звернулася з оскарженням дій державного виконавця лише 08.01.2024 року, без зазначення поважних причин пропуску строку оскарження дій державного виконавця. (а.с. 21-22).

17.01.2024 року державний виконавець подала суду заперечення на скаргу ОСОБА_1 , в якій просила відмовити в її задоволення.

В обґрунтування заперечення зазначенно, що в період з 06.12.2021 року по 24.07.2023 року на виконанні Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 67765024 з примусового виконання виконавчого листа №1-кп/537/6/2021 від 24.11.2021 року, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, заподіяної вчиненим нею злочином. 06.12.2021 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №67765024, винесені постанови про стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат на виконавче провадження. Відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового процесу і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів це сукупність дій, направлених на примусове виконання рішень. Заходами примусового виконання є, зокрема, звернення стягнення на майно, кошти боржника, заборона боржнику розпоряджатися, користуватися своїм майном, коштами. В ході примусового виконання державним виконавцем виконувалися виконавчі дії, направлені на повне фактичне погашення боргу. Зокрема 06.07.2023 року була виставлена платіжна інструкція на примусове списання коштів з банківських рахунків боржника. З підстав тривалого ненадходження коштів за вказаною платіжною інструкцією та відсутністю у боржника іншого ліквідного майна, 24.02.2023 року державний виконавець повернув стягувачу виконавчий документ відповідно до п.2 ч. 1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». Після повернення виконавчого документу у виконавчому провадженні №67765024 державним виконавцем не вчинялися жодні виконавчі дії. 24.11.2023 року на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби надійшли кошти за вище вказаною платіжною інструкцією про списання боргу у сумі 1319,84 грн., яких було недостатньо для повного погашення боргу, тому вказані кошти були перераховані на погашення виконавчого збору, що підлягає стягненню у виконавчому провадженні №67765024. Отже на теперішній час борг ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 залишився не сплаченим в розмірі 11488,10 грн. Судові рішення, які набрали законної сили підлягають обов`язковому виконанню. Матеріали скарги не містять інформації для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, не містять даних про добровільне виконання судового рішення боржником. Повернення виконавчого документа стягувачу на підстаі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» за відсутності коштів та майна у боржника не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ для примусового виконання, строк повторного пред`явлення виконавчого документа установлений до 24.07.2026 року. Боржник ОСОБА_1 не виконує добровільно судове рішення, а на депозитний рахунок ВДВС не надходили кошти, достатні для повного виконання судового рішення. Тому відповідно до ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» відсутні підстави для зняття арешту з рахунків та майна боржника. Відповідно до п.4 Наказу Міністерства Юстиції України №2728/5 від 17.07.2023 року «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства Юстиції України щодо особливостей взаємодії органів державної виконавчої служби та приватних виконавців при визначенні поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій» боржнику ОСОБА_1 було відмовлено у визначенні поточного рахунку в банку для здійснення видаткових операцій, оскільки станом на день подачі нею відповідних заяв у ВДВС відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення з неї заборгованості, про що їй було повідомлено листами №162094 від 25.09.2023 року, №221381 від 05.12.2023 року, №242408 від 27.12.2023 року. Також ВДВС вказували, що ОСОБА_1 пропустила строк на оскарження дій державного виконавця, визначений ст.449 ЦПК України. За таких обставин просили відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 (а.с.29-35).

17.01.2024 року ОСОБА_1 подала заяву про поновлення процесуального строку для подання до суду скарги на дії/бездіяльність державного виконавця. В обґрунтування скарги зазначила, що не отримувала від державного виконавця листів. А відповідь державного виконавця на свої клопотання отримала лише 27.12.2023 року. Й тому звернулася до суду зі скаргою на його дії 08.01.2024 року в межах строку, визначеного ст.449 ЦПК України. (а.с.46-47).

14.03.2024 року ОСОБА_1 заявила клопотання, в якому просила при вирішенні її скарги врахувати, що 18.10.2021 року Крюківський районний суд м. Кременчука ухвалив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 завдану злочином матеріальну шкоду в розмірі 1488,10 грн. Та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. ОСОБА_4 подає квитанції про поштові перекази ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у відшкодування заподіяної шкоди на загальну суму 13502 грн., виконані ним в період з 24.05.2018 року по 15.01.2021 року. За таких обставин ОСОБА_1 вважала, що в солідарному порядку добровільно в повному обсязі виконано судове рішення. А тому просила суд задовольнити її скаргу на дії державного виконавця, зняти арешт з її рухомого, нерухомого майна та банківських рахунків.

19.03.2024 року державний виконавець Запорожець Є. Подала заперечення на клопотання скаржника ОСОБА_1 від 14.03.2024 року. Зазначила, що в порушення вимог ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 не повідомляла ВДВС про добровільне погашення боргу на виконання судового рішення, вказані квитанції не були предметом дослідження державного виконавця у виконавчому провадженні при примусовому виконанні судового рішення, в якому виконавчий документ повернули стягувачу за відсутності майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення для виконання судового рішення. Також зазначили, що в даному клопотанні після початку розгляду скарги по суті скаржник ОСОБА_1 фактично змінила предмет та підстави поданої нею скарги, що є неприпустимим.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі.

В судовому засіданні 06.03.2024 року державний виконавець Запорожець Є.В. та стягувач ОСОБА_2 просили відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 з наведених вище підстав. Стягувач ОСОБА_2 стверджувала, що їй не відшкодовано шкоду, заподіяну вчиненим ОСОБА_1 та ОСОБА_3 злочином. Повторно стягувач ОСОБА_2 не пред`являла цей виконавчий документ для примусового виконання.

Заслухавши учасників справи, дослідивши докази, суд установив наступне.

Вироком від 18.10.2021 року у справі № 537/5677/17, провадження № 1-кп/537/6/2021, Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області ухвалив: 1) ОСОБА_3 засудити за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавленні на строк 4 роки. На підставі ст.75, ст.76 КК України звільни ти ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки 6 місяців, 2) ОСОБА_1 засудити за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавленні на строк 3 роки. На підставі ст.75, ст.76 КК України звільни ти ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки, 3) стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 завдану злочином матеріальну шкоду в розмірі 1488,10 грн. та 10 000 грн. компенсації за моральну шкоду. 4) стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ОСОБА_5 завдану злочином матеріальну шкоду в розмірі 2689 грн. та 10000 грн. компенсації за моральну шкоду. 5) стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ОСОБА_6 завдану злочином шкоду в розмірі 7998 грн. 6) залишити без розгляду позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо відшкодування завданої злочином шкоди.

При ухваленні вироку судом враховано, що потерпіла ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд солідарно стягнути з обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_3 завдану їй неправомірними діями останніх матеріальну шкоду в розмірі 103748,00 грн., яка складається із вартості викраденого майна та витрат понесених нею на відновлення викрадених документів та ключів від вхідних дверей і автомобіля.

При вирішенні позову ОСОБА_2 , суд установив доведеними завдані їй неправомірними діями обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_1 збитки внаслідок крадіжки її майна в загальному розмірі 38 521,60 грн., що складаються із 35703,60 грн. вартості викраденого майна та 2818,00 грн. витрат понесених потерпілою для відновлення її порушеного права.

Разом з тим із врахуванням вартості повернутого потерпілій ОСОБА_2 майна, розмір якого відповідно до розписок власноруч складених останньою 06.09.2017 та 29.09.2017 складає 21531,50 грн. та факту добровільного відшкодування протягом судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_3 завданої потерпілій ОСОБА_2 шкоди в розмірі 15502 грн., суд установовив розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню в солідарному порядку з обвинувачених на користь потерпілої ОСОБА_2 , - 1488,10 грн. (38521,60-21531,50-15502=1488,10).

Також суд виснував щодо стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10 000 грн. компенсації заподіяної моральної шкоди.

На виконання вироку Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.10.2021 року у справі № 537/5677/17, провадження № 1-кп/537/6/2021, цим же судом 24.11.2021 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 11488,10 грн.

Постановою головного державного виконавця Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми) Запорожець Є.В. від 06.12.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №67765024 на виконання виконавчого листа Крюківського районного суду м. Кременчука у справі № 537/5677/17, провадження № 1-кп/537/6/2021, виданого 24.11.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 11488,10 грн.

Постановою головного державного виконавця Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми) Запорожець Є.В. від 14.02.2022 року у виконавчому провадженні ВП №67765024, за відсутності даних про сплату заборгованості, на підставі ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 12936,91 грн.

Постановою головного державного виконавця Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми) Запорожець Є.В. від 03.02.2022 року у виконавчому провадженні ВП №67765024, за відсутності даних про сплату заборгованості, на підставі ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення цієї постанови, що належать боржнику ОСОБА_1 , крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 12936,91 грн.

06.07.2023 року державний виконавець Запорожець Є.В. видала платіжну інструкцію №67765024 у виконавчому провадженні ВП №67765024 про стягнення з боржника ОСОБА_1 надавачем платіжних послуг АТ «СЕНС БАНК» на користь Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції 12868,41 грн. на виконання виконавчого листа №1-кп/537/6/2021, виданого 24.11.2021 року Крюківським районним судом м. Кременчука.

У виконавчому провадженні ВП №67765024 Державний виконавець звертався до АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Універсал Банк», АТ «ТаскомБанк» з платіжними вимогами №2221, №2222, №2223, №2224 від 16.07.2023 року, №2468, №2468, №2469, №2470 від 07.07.2022 року про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів. Проте вказані вимоги банки повернули без виконання.

Управління соціального захисту населення Автозаводського району листом №09-2625 від 19.05.2022 року, Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості листом №16/50/282-22 від 18.05.2022 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області листом від 27.05.2022 року, Державна фіскальна служба України листами від 02.08.2022 року, від 20.09.2022 року повідомили про відсутність виплат ОСОБА_1 .

Міністерство внутрішніх справ листом від 12.02.2022 року повідомили про відсутність у ОСОБА_1 транспортних засобів.

Постановою головного державного виконавця Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Запорожець Є.В. від 24.07.2023 року у виконавчому провадженні ВП №67765024 установлено, що у боржника ОСОБА_1 відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. На підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачу ОСОБА_2 Роз`яснено, що стягувач ОСОБА_2 може повторно подати виконавчий документ для виконання у строк до 24.07.2026 року.

ОСОБА_1 тричі зверталася до Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області із клопотаннями про визначення поточного рахунку для проведення видаткових операцій, в останнє 04.12.2023 року.

Автозаводський ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області листами №162094 від 25.09.2023 року, №221381 від 05.12.2023 року, №242408 від 27.12.2023 року відмовив ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про визначення поточного рахунку для проведення видаткових операцій.

У ст. 447 ЦПК України установлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

У ст. 449 ЦПК України установлено строки для звернення зі скаргою.

Так, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи, що скаржник ОСОБА_1 стверджує, що не отримала поштових відправлень від державної виконавчої служби, а відповідь на своє клопотання отримала від ВДВС лише 27.12.2023 року і звернулася до суду зі скаргою 08.01.2024 року, то суд вважає за можливе поновити боржнику строк для звернення до суду зі скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця.

У ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» установлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Засадами виконавчого провадження є: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Як вбачається зі змісту вироку Крюківського районного суду м. Кременчука від18.10.2021 року у справі № 537/5677/17, провадження № 1-кп/537/6/2021, при його ухваленні при визначенні розміру заподіяної шкоди суд врахував добровільно сплачені обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_2 грошові кошти для компенсації шкоди, заподіяної вчиненим ним злочином.

А тому доводи скаржника ОСОБА_1 про добровільне виконання вироку Крюківського районного суду м. Кременчука від18.10.2021 року у справі № 537/5677/17, провадження № 1-кп/537/6/2021 в частині повного відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_2 , на підтвердження яких повторно подано квитанції про перекази ОСОБА_3 грошових коштів потерпілій ОСОБА_2 в період до ухвалення вироку, є неправдивими, відповідно не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

У ст. 10 ЗУ "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень є, зокрема звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами

У ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» установлений порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

У ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» установлення порядок накладення арешту і вилучення майна (коштів) боржника.

Так, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

З огляду на наведені вимоги Закону, суд вважає, що дії державного виконавця при відкритті виконавчого провадження та його примусовому виконанні відповідають вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», що не спростовано доводами скарги ОСОБА_1 .

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Підстави для зняття арешту з майна накладеного в рамках виконання виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення, визначені статтями 40 та 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

За змістом наведених вище норм ст.40, ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» перелік підстав для зняття арешту майна є вичерпним, розширеному тлумаченню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів, у виконавчому провадженні ВП №67765024 виконавчий лист у справі № № 537/5677/17, провадження № 1-кп/537/6/2021, виданий 24.11.2021 року Крюківським районним судом м. Кременчука був повернутий стягувачу ОСОБА_2 на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки у відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, роз`яснено стягувачу право пред`явити повторно виконавчий документ для виконання в строк до 24.07.2026 року. Повторно стягувач ОСОБА_2 не пред`являла цей виконавчий документ для примусового виконання.

Судом встановлено що на даний час вирок суду в частині цивільного позову про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заподіяної злочином шкоди боржниками не виконано.

А тому вимога скаржника ОСОБА_1 про зобов`язання державного виконавця зняти арешт майна, чи зняття судом арешту з її майна є такою, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Як встановлено судом на час винесення постанови про арешт майна, що є предметом даного судового розгляду, існували законні підстави для накладення арешту на майно боржника, тоді як на час повернення виконавчого документа стягувачу підстави для скасування у виконавчому провадженні накладеного арешту майна та коштів були відсутні з підстав невиконання боржником вироку суду в частині відшкодування шкоди, заподіяної вчиненим нею злочином.

У розділі XIX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 489/20802 02.04.2012 року, наведені особливості взаємодії органів державної виконавчої служби та приватних виконавців при визначенні поточного рахунку боржника фізичної особи у банку для здійснення видаткових операцій. (далі Інструкція).

Так, у період дії воєнного стану в Україні фізична особа - боржник, на кошти якої накладено арешт, може звернутись до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти цієї особи, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, без урахування такого арешту.

Відповідно до п.4. розділу XIX Інструкції, виконавець відмовляє боржнику у визначенні поточного рахунку в банку для здійснення видаткових операцій у разі, якщо виконавче провадження, у якому накладено арешт на кошти боржника, закінчено на підставі статті 39 Закону або виконавчий документ у цьому виконавчому провадженні повернуто стягувачу відповідно до статті 37 Закону.

Про відмову в задоволенні заяви боржника про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій виконавець письмово повідомляє боржника в порядку, визначеному статтею 28 Закону.

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

За таких обставин вимога скаржника ОСОБА_1 визнати незаконною відмову державного виконавця у визначенні боржнику поточного рахунку в банку для здійснення видаткових операцій є такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема п.4. розділу XIX Інструкції.

Отже суд приходить до висновку, що оскаржені дії державного виконавця є законними та обґрунтованими.

Згідно частини 3 статті статті 451 Цивільного процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином суд приходить до висновку, що слід відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Запорожець Є.В.

Керуючись статтями 259, 260, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк подання до суду скарги на дії та бездіяльність державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Запорожець Євгенії Вікторівни.

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Запорожець Євгенії Вікторівни.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 04.04.2024 року.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В.