14 лютого 2024 року м. Запоріжжя
У жовтні 2023 року акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2024 у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» було відмовлено в повному обсязі.

До виходу суду до нарадчої кімнати представник відповідача звернулася до суду із заявою про намір подати докази про розмір витрат, які відповідач сплатив та має намір сплатити у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

02.02.2024 представник відповідача подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з позивач на користь відповідача понесені останнім судові витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 20000,00 грн. та докази, якими обґрунтовує зазначені вимоги. В цей же день копії вищезазначеної заяви з додатками надіслані представником відповідача на електронні кабінети АТ «Універсал Банк» та його представника Мєшніка К.І., що підтверджується квитанціями про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС, доданими до заяви представника відповідача.

Учасники справи в судове засідання для вирішення питання про судові витрати не з`явилися.

Позивач причини неявки представника не повідомив.

Представник відповідача Грушко Ж.В. в заяві, поданій до суду 14.02.2024, просила заяву про ухвалення додаткового рішення в справі розглядати за її відсутності.

З огляду на викладе, суд вирішив заяву представника відповідача розглядати за відсутності сторін та їх представників, оскільки в силу приписів ч. 4 ст. 270 ЦПК України їх неприбуття в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши заяву представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах вирішуваних питань, суд доходить наступних висновків.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц (провадження N 14-382цс-19).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Участь адвоката, який представляє інтереси відповідача в справі і факт надання ним правової допомоги відповідачеві, підтверджено ордером на надання правничої (правової) допомоги, копією договору про надання правничої допомоги від 16.11.2023 № LE-89, копіями акту №1 здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 02.02.2024, який містить детальний опис наданих представником відповідача послуг, та згідно якого загальний розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідачем адвокатові складає 20000,00 грн., платіжної інструкції № 0.0..1 від 17.11.2024, якою підтверджено фактичну оплату відповідачем наданих адвокатом Грушко Ж.В. послуг в сумі 20000,00 грн.

Позивач із клопотаннями про зменшення розмір витрат відповідача на правничу допомогу не звертався, співмірність витрат відповідача на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для відповідача не заперечував.

Зважаючи на складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих представником позивача послуг, витрачений представником відповідача час на надання послуг, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката, який представник відповідача просить стягнути з позивача, співмірним зі складністю справи та обсягом наданих ОСОБА_2 послуг, обґрунтованими та справедливим.

Доказів понесення інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, представником відповідача суду не надано.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача адвоката Грушко Жанни Вячеславівни про ухвалення додаткового рішення в справі - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» (ідентифікаційний код 21133352, адреса: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 коп.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного додаткового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 19.02.2024.

Суддя А.В. Стеценко