Житомирський апеляційний суд
Справа №275/1388/23 Головуючий у 1-й інст. Лівочка Л. І.
Категорія 69 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Трояновської Г.С.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №275/1388/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2023 року, постановлену під головуванням судді Лівочки Л.І.

встановив:

У жовтні 2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила розірвати укладений між нею та ОСОБА_2 шлюб, який зареєстрований 06.10.2022 року Брусилівським відділом ДРАЦС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2023 року надано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строк для примирення тривалістю шість місяців. Зупинено провадження по справі до закінчення визначеного судом шестимісячного строку для примирення сторін, тобто до 11 травня 2024 року. Призначено розгляд справи на 09 год. 00 хв. 13 травня 2024 року.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись незаконність, необґрунтованість та неврахування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу першої інстанції суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом взагалі не було з`ясовано її думку щодо можливості надання строку для примирення та зупинення провадження у справі, не з`ясовано достовірність викладених у заяві обставин. У судовому засіданні під час розгляду заяви відповідача, останній не пояснив, чи взагалі із його сторони були вчиненні дії щодо налагодження стосунків. Вказує, що у зв`язку із постійним приниженням, образами та неприйнятними висловлюваннями зі сторони відповідача, взагалі не бажає продовжувати шлюбні відносити, а хоче якнайшвидшого їх розірвання.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвалу суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Проте, за положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Стаття 211 ЦПК України передбачає, що одним із завдань розгляду справи по суті визначається сприяння примиренню сторін.

Згідно положень статті 111 СК України передбачає, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечитиме моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Тобто, у відповідності до п. 4 ст. 251 ЦПК України надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення є обов`язковою підставою зупинення провадження у справі.

З положень ст. 251 ЦПК України випливає, що в разі не зупинення провадження у справі про розірвання шлюбу у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення, суд допустить порушення норм процесуального права, незалежно від обставин справи, оскільки зазначена норма передбачає безумовне обов`язкове зупинення провадження у справі.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Строки, на які зупиняється провадження у справі, визначені статтею 253 ЦПК України.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

У даному випадку суд першої інстанції визнав необхідним надати сторонам строк для примирення, оскільки відповідач у судовому засіданні звернувся до суду з відповідною заявою, та зупинив провадження у справі на строк, який не перевищує встановлений частиною сьомою статті 240 ЦПК України термін.

З урахуванням наведеного, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не допустив порушень норм процесуального права, оскільки зупинення провадження на час надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення, є обов`язком суду, передбаченим п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Враховуючи, що всі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди скаржника з наданням судом сторонам строку для примирення, що не підлягає оскарженню у апеляційному порядку окремо від рішення суду, апеляційний суд не надає їм оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді