П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 січня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Мацунич М.В.,

з участю секретаря Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації (структурний підрозділ - Управління охорони культурної спадщини, правового супроводу, організаційної та кадрової роботи, Відділу охорони культурної спадщини) та Виконавчого комітету Ужгородської міської ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 травня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Ужгородської міської ради, треті особи без самостійних вимог: Управління державного архітектурно будівельного контролю Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи тим, що 23.04.2015 року він придбав у ОСОБА_2 земельну ділянку, загальною площею 0,0500 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер: :05:002:0162 на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений 23.04.2015 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Деяк І., та зареєстрований в реєстрі за №343. Також, 23.04.2015 року між ОСОБА_2 та ним було укладено договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом шістнадцятиквартирного житлового будинку, загальною площею 1861,1 кв.м., площею житлових квартир 1409,8 кв.м. та отримано від продавця земельної ділянки та об`єкту нерухомого майна документи, що підтверджують законність побудови багатоквартирного житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий номер: :05:002:0162, зокрема, такими документами є: містобудівні умови та обмеження від 10.07.12 року за №128, видані управлінням архітектури та містобудування Ужгородської міської ради, висновок органу культурної спадщини Ужгородської міської ради за №98 від 26.04.2013 року, погоджена 19.12.2013 року начальником Управління містобудівного комплексу та земельних ресурсів Ужгородської міської ради проектна документація, декларація про початок виконання будівельних робіт від 10.08.2012 року №ЗК6 зареєстрована Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, замовник ОСОБА_2 ..

Начальником управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області винесено наказ 09 лютого 2015 року за №3-СК, прийнятий після завершення будівництва, яким скасовано декларацію про початок будівельних робіт від 10.08.2012 року №ЗК6, замовник ОСОБА_2 та рішення головного інспектора будівельного нагляду Управління ДАБІ у Закарпатській області від 07.10.2016 року про скасування містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки.

З метою здачі в експлуатацію житлового будинку та визначення його відповідності всім необхідним державним будівельно-технічним нормам, позивачем було укладено з Державним підприємством «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української будівельної експертизи» філія ДП «Укрдержбудекспертиза» договір від 20.12.2016 року № 07-2572-16 на виконання експертизи проекту будівництва відповідно до якого замовник (позивач) доручив Виконавцю провести експертизу проекту будівництва щодо дотримання вимог міцності, надійності, довговічності будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 . Однак, 10.02.2017 року листом за №12 філією ДП «Укрдержбудекспертиза» було повернуто робочий проект «Будівництво багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 без розгляду, з підстав того, що філія не проводить експертизу проекту будівництва після завершення будівництва (будинок збудовано, декларація про початок будівельних робіт від 10.08.2012 року №ЗК6, замовник ОСОБА_2 ).

Позивач зазначає, що відповідно до звіту №33 від 30.06.2017 року «Про проведення технічного обстеження житлового будинку по АДРЕСА_1 » складеного ФОП ОСОБА_3 проведено технічне обстеження об`єкту житловий будинок по АДРЕСА_1 та встановлено, що досліджуваний будинок побудовано у відповідності з представленою проектною документацією, роботи проведено у відповідності з державними будівельними нормами і стандартами. На конструкціях будівлі не встановлено дефектів. За результатами проведеного технічного обстеження встановлено, що будівля відповідає вимогам міцності, надійності та довговічності, збудована в межах проектної документації та будівельних норм і стандартів та може бути прийнята в експлуатацію.

Позивач не може зареєструвати в Законом визначеному порядку за собою право власності на об`єкт нерухомого майна з підстав скасування його декларації про початок будівельних робіт, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно з підстав передбачених ст.376 ЦК України.

Позивач подав до суду заяву про зміну предмета позову, в якому просив суд визнати за ним ОСОБА_1 право власності на самочинне будівництво, а саме нерухоме майно житловий будинок загальною площею 1861,1 кв.м., житловою площею 1409,8 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22 травня 2020 року змінену позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано заОСОБА_1 право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 1861,1 кв.м., житловою площею 1409,8 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий номер :05:002:0162.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції Ужгородська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації (структурний підрозділ - Управління охорони культурної спадщини, правового супроводу, організаційної та кадрової роботи, Відділ охорони культурної спадщини) та Виконавчого комітету Ужгородської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні, так як виходячи з аналізу вимог ч.2 ст.331 ЦК України, ст.182 ЦК України та ч.2 ст.3 та ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», всі об`єкти нерухомого майна після завершення будівництва підлягають прийняттю до експлуатації та державній реєстрації, та лише після цього особа набуває право власності на неї і ці норми закону судом проігноровано. Судом не враховано той факт, що всі дозвільні документи видані на попереднього власника земельної ділянки ОСОБА_2 на момент укладення договору купівлі-продажу будівельних матеріалів були скасовані на підставі встановлених даних щодо недотримання забудовником вимог як містобудівного законодавства так і земельного, в частині порушення висотності будівлі в межах історичного ареалу, нецільового використання земельної ділянки та ухилення від проектної документації. Разом з тим, виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підстав судового рішення положеннями ст.ст.328, 376, 392 та ст.331 ЦК України не передбачено. При поданні позову про визнання права власності на самочинне будівництво має передувати зверненню до компетентного державного органу, у повноваження якого входить питання будівництва, і рішення якого, чи його відсутність дають підстави вважати про наявність судового спору. Позивач набувши право власності на земельну ділянку з одночасним набуттям права власності на самочинно збудований багатоквартирний будинок із 16-ти квартирами у виді (будівельних матеріалів) обмежився зверненням про отримання містобудівних умов та обмежень щодо забудови земельної ділянки за кадастровим номером :05:002:0162, площею 0,05 га, на яке отримав вмотивовану відповідь про неможливість видачі містобудівних умов через порушення вимог містобудівного та земельного законодавства. Визнання судом права власності на самочинне будівництво можливе лише у тому разі, якщо в прийнятті такого об`єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Судом не досліджено та не враховано, що об`єкт забудови відноситься до історичного ареалу міста Ужгорода і таке будівництво мало бути погоджено з органами контролю у сфері охорони культурної спадщини, що підлягало доведенню позивачем під час розгляду справи. Оскаржуваним рішенням схвалено та узаконено самовільні, незаконні і не доброчесні дії позивача, які мають наслідком хаотичну забудову міста, ущільнення території непривабливими будинками та втрату містом свого архітектурного обличчя, що є безумовною загрозою порушення інтересів держави та територіальної громади.

Заслухавши пояснення представника прокуратури Закарпатської області Андрейчик А.М., яка підтримала доводи, викладені в апеляційні скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 на неодноразові виклики у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Справа була призначена до розгляду в суді апеляційної інстанції на 04 вересня 2023 року і від представника ОСОБА_1 адвоката Ламбрух О.С. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю в судовому засіданні Західним апеляційним господарським судом справи №907/243/19 і повторно справа була призначена до розгляду на 10:45 к.ч. на 15 листопада 2023 року. Від представника ОСОБА_1 адвоката Ламбрух О.С. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із підготовкою до участі 15.11.2023 року у судовому розгляді справи №907/466/22. Справа розглядом була відкладена на 17 січня 2024 року на 09:00 год. і від представника ОСОБА_1 адвоката Ламбрух О.С. надійшла заява про відкладення розгляду справи, так як немає можливості прибути в судове засідання і судова колегія вважає справу розглянути у відсутності ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Встановлено, що 23 квітня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладений письмовий договір купівлі-продажу будівельних матеріалів згідно якого позивач придбав та прийняв від продавця будівельні матеріали, використані в ході будівництва житлового будинку загальною площею 1 861,1 кв.м. у тому числі площею саме квартир 1 409,8 кв.м. розташованого на земельній ділянці за кадастровим номером :05:002:0162.

Згідно умов даного договору позивачу було передано і документи побудови вказаного багатоквартирного житлового будинку, що розташований на земельній ділянці за кадастровим номером :05:002:0162, а саме: містобудівні умови та обмеження від 10.07.2012 року за №128, видані управлінням архітектури та містобудування Ужгородської міської ради, висновок органу культурної спадщини Ужгородської міської ради №98 від 26.04.2013 року, погоджена 19.12.2013 року начальником Управління містобудівного комплексу та земельних ресурсів Ужгородської міської ради проектна документація, декларація про початок виконання будівельних робіт від 10.08.2012 року №ЗК6 зареєстрована Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, замовником яких був продавець за правочином.

Начальником управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області винесено наказ 09 лютого 2015 року за №3-СК, яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 10.08.2012 року №ЗК 6.

Підставою для винесення наказу Про скасування реєстрації декларації про початок будівельних робіт від 10.08.2012 року №ЗК6 управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області є «Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил» від 06 лютого 2015 року, яким було встановлено недостовірність відомостей наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт від 10.08.2012 року №ЗК6, який є підставою вважати самочинними будівництвами.

Разом з тим, всі дозвільні документи видані на попереднього власника земельної ділянки ОСОБА_5 на момент укладення договору купівлі-продажу будівельних матеріалів були скасовані на підставі встановлених даних щодо недотримання забудовником вимог як містобудівного законодавства так і земельного, в частині порушення висотності будівлі в межах історичного ареалу, нецільового використання земельної ділянки та ухилення від проектної документації.

При поданні позову про визнання права власності на самочинне будівництво позивач повинен звернутися до компетентного державного органу, у повноваження якого входить питання будівництва і рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору.

Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію забороняється.

Відповідно до позовної заяви, земельна ділянка під самочинно збудованим багатоквартирним житловим будинком належить на праві власності із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» погодження проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, реалізація яких може позначитися на стані пам`яток місцевого значення, їх території і зон охорони відноситься до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить надання висновків щодо відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, меліоративних шляхових, земляних робіт на пам`ятках місцевого значення, історико-культурних заповідних територіях та в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм та проектів, реалізація яких може позначитися на стані об`єктів культурної спадщини.

Таким чином, будівництво повинно було бути погоджено з органами контролю у сфері охорони культурної спадщини, що позивачем не зроблено.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію у судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Визнання права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підставі судового рішення положеннями ст.ст.328, 331, 376, 392 ЦК України не передбачено.

Пунктом 3 ч.1 ст.131 Конституції України передбачено, що Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру»).

У відповідності до ч.3 ст.24 Закону України «Про прокуратуру» під час здійснення представництва інтересів держави у суді має право в порядку передбаченому процесуальним законом ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою) іншої особи.

Так, ухваленням оскаржуваного рішення схвалено та узаконено самовільні незаконні і не доброчесні дії позивача, які мають наслідком хаотичну забудову міста, ущільнення території непривабливими будинками та втрату містом свого архітектурного обличчя, порушує встановлений законодавством порядок набуття права власності на майно, оскільки прийняття рішення про прийняття/неприйняття об`єкта в експлуатацію відноситься до компетенції уповноваженого органу контролю. Оскаржуване прокурором рішення спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання існування збудованого об`єкта в історичному ареалі обласного центру без дотримання вищенаведених вимог та привабливості для гостей міста, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників.

При постановлені рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на вищезазначене і рішення підлягає скасуванню у відповідності до вимог п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення, яким у позові ОСОБА_1 слід відмовити із вищезазначених підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь Закарпатської обласної прокуратури 4 500 грн. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації (структурний підрозділ - Управління охорони культурної спадщини, правового супроводу, організаційної та кадрової роботи, Відділ охорони культурної спадщини) та Виконавчого комітету Ужгородської міської ради задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 травня 2020 рокускасувати.

У позові ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Закарпатської обласної прокуратури 4 500 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 січня 2024 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Габор СОБОСЛОЙ