Справа № 343/365/24
Провадження № 22-ц/4808/541/24
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Баркова В.М., Мальцевої .Є.Є.,

за участю секретаря Струтинської Д.В.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_4 , на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2024 року, постановлену судом у складі судді Андрусів І.М.,за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знесення самовільно збудованої споруди,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про знесення самовільно збудованої споруди, в обґрунтування якого зазначив, що він з дружиною проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З лютого 2024 року на прибудинковій території їх будинку ОСОБА_3 проводиться самовільне будівництво, що порушує норми законодавства України та їх права та обов`язки.

Згідно рішенням виконавчого комітету ради від 19.12.2023 року №845 ФОП ОСОБА_3 надано дозвіл на розміщення двох тимчасових споруд і зобов`язано розробити паспорт прив`язки ТС. Долинською міською радою, в порушення вимог пунктів 2.4, 2.5 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, не визначалась відповідність намірів щодо розташування тимчасової споруди комплексній схемі розміщення тимчасової споруди та державним будівельним нормам, стандартам і правилам, а відповідного повідомлення про відповідність намірів щодо місця розташування тимчасової споруди, замовнику та жителям громади не надсилалось і не надавалось аргументованої відмови щодо реалізації намірів розміщення тимчасової споруди.

Просив суд зобов`язати ОСОБА_3 знести самовільно збудовану споруду за адресою АДРЕСА_1 , та зобов`язати привести земельну ділянку до попереднього стану.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони проведення земляних та будівельних робіт на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначив, що споруда яка будується на прибудинковій території відповідачем носить всі ознаки самовільного будівництва, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідачем на сьогоднішній день знищено більшу частину зелених насаджень, щоденні будівельні роботи збільшують вартість самовільно збудованої споруди, а порушення системи водовідведення спричиняє затопленню підвальних приміщень.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено проводити земляні та будівельні роботи на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_4 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також послався на правові висновки, викладенні Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі № 487/7097/18, від 25 вересня 2019 року у справі №320/3560/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, відповідно до яких заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами.

Звертає увагу суду, що позивачем в установленому законом порядку не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, що невжиття вказаних ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист чи поновлення порушених прав або інтересів позивача в обраний останнім спосіб.

Твердження позивача про те, що на сьогоднішній день знищено більшу частину зелених насаджень, що утруднює їх відновлення до попереднього стану, а щоденні будівельні роботи збільшують вартість самовільно збудованої споруди, порушення системи водовідведення спричиняє затопленню підвальних приміщень, не підтверджено належними доказами, фотознімками, тощо. Не підтверджено документально, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист інтересів держави чи позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, вид забезпечення позову є співмірним з урахуванням співвідношення права (інтересу) про захист якого просить заявник та інтересів сторін. Заявником у заяві про забезпечення зазначалось, що відповідачем знищено більшу частину зелених насаджень, щоденні будівельні роботи пошкоджують тротуари, збільшують вартість самовільно збудованої споруди, а порушення системи водовідведення спричиняє затопленню підвальних приміщень.

Вжиті заходи забезпечення позову, припинення проведення земляних робіт, які не передбаченні чинним законодавством та у яких відмовлено у проведенні керівником відділу благоустрою Долинської міської ради при встановлені тимчасової споруди та будівельних робіт жодним чином не завдають шкоди інтересам та господарській діяльності відповідача, оскільки при позитивному рішенні суду для відповідача, він безперешкодно і без жодних втрат зможе продовжити будівництво, а так як це новозбудований об?єкт то й для господарської діяльності не завдано жодних втрат так як там ще господарська діяльність не проводилась.

Вважає, що судом вірно визначено співмірність співвідношення негативних наслідків, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу в межах її доводів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом пред`явленого позову у даній справі є знесення самовільно збудованої споруди, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову про заборону проводити земляні та будівельні роботи на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 обґрунтована та підлягає задоволенню.

Переглядаючи справу, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина друга статті 149 ЦПК України).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (частини третя, десята статті 150 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (пункти 3, 4 частини першої, частина п`ята статті 151 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є знесення самовільно збудованої споруди за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 до суду першої інстанції подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони проведення земляних та будівельних робіт на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 , біля автобусної зупинки, яка обґрунтована тим, що споруда яка будується на прибудинковій території відповідачем носить всі ознаки самовільного будівництва, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заявник зазначив, що на сьогоднішній день знищено більшу частину зелених насаджень, щоденні будівельні роботи збільшують вартість самовільно збудованої споруди, а порушення системи водовідведення спричиняє затопленню підвальних приміщень.

Апеляційним судом встановлено, що на час постановлення оскаржуваної ухвали, прибудинкова територія будинку АДРЕСА_1 закріплена за Комунальним Підприємством «ЖЕО».

Рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради від 19 грудня 2023 року №845 дозволено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 встановити дві тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності на майдані Січових Стрільців у м. Долина. Вказаним рішенням зобов`язано ФОП ОСОБА_3 отримати паспорти прив`язки тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на майдані Січових стрільців у м. Долина.

16 січня 2024 року ОСОБА_3 було отримано паспорт прив`язки тимчасових споруд.

У постанові Верховного Суду від 23 лютого 2022 року в справі № 758/10187/21 (провадження № 61-19882св21) зазначено про те, що сам по собі факт здійснення відповідачами будівельних робіт, які ймовірно стосуються прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що такі будівельні роботи є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Таким чином наявність очевидних ознак протиправності проведення будівельних робіт на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 , може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що заявник не обґрунтував наявність об`єктивних ризиків невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду в цій справі та не навів мотивів співмірності обраних заявником заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам. Заява про забезпечення позову не містить мотивів, яка реальна загроза існує невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Заявником не доведено, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову в цій справі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, а також, що відповідні заходи є співмірними із позовними вимогами, які заявив позивач. Заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам та інтересам, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідниз заходів до ухвалення рішення по справі.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо співмірності заходів забезпечення позову із заявленими вимогами.

При цьому, колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду справи по суті і не вирішується судом під час розгляду заяви про забезпечення позову, що узгоджується з висновками Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, які викладено у постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18.

Посилання заявника на те, що проведення будівельних робіт збільшує вартість самовільної збудованої споруди не може слугувати підставою для такого виду забезпечення позову який просить позивач застосувати, оскільки співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідного права чи законного інтересу, за захистом якого заявник звернувся до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Зважаючи на викладене, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб, оскільки він є необґрунтованим видом забезпечення позову у справі з огляду на те, що матеріали справи не містять переконливих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вказані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, в зв`язку з чим він дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, ухвала Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2024 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено18 квітня 2024 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді В.М. Барков

Є.Є. Мальцева