Справа № 404/5694/22
Номер провадження 2/404/939/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Павелко І.Л.

за участі секретаря Коваленко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним з моменту укладення договір дарування 2/3 частин квартири під АДРЕСА_1 , укладений 15.10.2019 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Озерним М.Г. і зареєстрований в реєстрі за № 917.

Вважає, що укладений між відповідачами договір дарування частини квартири від 15.10.2019 р. є недійсним, оскільки має на меті свідоме недобросовісне ухилення дарувальника від погашення її боргового зобов`язання перед позивачем.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 листопада 2022року відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 лютого 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування зі Спадкового реєстру інформації про оформлення заповіту, подачі заяв спадкоємцями ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та яка була зареєстрована в квартирі за АДРЕСА_1 .

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 березня 2023 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та призначено до розгляду.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 березня 2023 року в відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування зі Спадкового реєстру спадкової справи.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13 вересня 2023 року витребувано з Відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради інформації про осіб, які були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_3 та після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13 вересня 2023 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування зі Спадкового реєстру спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02 жовтня 2023 року виправлено описку в тексті ухвали від 15.09.2023 року.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 листопада 2023 рокузадоволеноклопотання ОСОБА_1 та замінено відповідача ОСОБА_3 на ОСОБА_2 по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, заяв та клопотань до суду не подала.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 12.12.2016 р. позивач надав в борг ОСОБА_2 14000 доларів США, які вона повинна була повертати, починаючи з 01.01.2017 р. по 100 доларів США щомісячно, до 22-го числа кожного місяця, що відображено у наданою нею розписці. Термін погашення боргу в розписці обумовлений не був.

В разі несплати 100 доларів США до 22-го числа кожного місяця ОСОБА_2 зобов`язалася сплачувати пеню з моменту затримки повернення боргу в розмірі 1 % від суми залишку неповерненого боргу за кожен день прострочення повернення боргу.

Починаючи з лютого 2018 року ОСОБА_2 фактично перестала виконувати умови договору позики. Станом на 22.02.2019 р. неповернутий нею борг склав 12800 доларів США. Починаючи з цього часу, ОСОБА_2 повинна була сплачувати пеню в розмірі 128 доларів США щоденно до моменту погашення нею боргу.

Оскільки ОСОБА_2 від добровільного погашення боргу ухилялася, позивач змушений був звертатися за захистом своїх прав до суду, подавши позов до ОСОБА_2 .

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27.01.2020 р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та пені був задоволений та стягнуто на його користь з ОСОБА_2 борг в розмірі 12800 доларів США та пеню в розмірі 46720 доларів США.

Рішення суду в апеляційному порядку відповідачем оскаржене не було, а відтак набрало законної сили.

В силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені цим рішенням, додатковому доведенню у даній справі не підлягають.

Зважаючи на невиконання рішення суду відповідачем в добровільному порядку позивачем на виконання цього рішення було отримано відповідний виконавчий лист(а.с.

На підставі даного виконавчого листа за заявою позивача постановою старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ПісчанськогоП.Є. від 25.03.2020 р. відкрито виконавче провадження (а.с.10)

В рамках даного виконавчого провадження постановою виконавця від 12.10.2020 р. було накладено арешт на все майно ОСОБА_2 (а.с.11)

В ході виконавчого провадження жодного належного боржнику ОСОБА_2 на

праві власності майна, за рахунок якого можливими було б виконання рішення суду, виявлено не було.

Натомість було виявлено, що ще на стадії розгляду Кіровським районним судом міста Кіровограда справи № 404/3867/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу нею було вжито заходів до відчуження належного її майна, за рахунок якого було б можливим погашення боргу.

Зокрема мова йде про те, що ОСОБА_2 15.10.2019 р. було укладено нотаріальне посвідчений договір дарування належних їй на праві власності 2/3 частин квартири під АДРЕСА_1 , в якій вона тоді проживала та проживає до сьогодні, на користь її матері ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Озерним М.Г. і зареєстровано в реєстрі за № 917(а.с.12-13).

Перереєстрація права власності на вказаний об`єкт з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 саме на підставі названого договору підтверджується Інформацією з Державного реєструправ власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №310356485від21.09.2022 р. ( а.с.14-16).

З огляду на відсутність у боржника майна відповідною постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно- східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Яременко А.С. від 03.10.2022 р. (копія додається, оригінал в мене відсутній) виконавче провадження № НОМЕР_3 за виконавчим листом про стягнення грошових коштів на користь позивача було закінчене, а сам виконавчий документ повернуто стягувачу.

Позивач вважає, що укладений між відповідачами договір дарування частини квартири від 15.10.2019 р. є недійсним, оскільки має на меті свідоме недобросовісне ухилення дарувальника від погашення її боргового зобов`язання перед ним.

Позивач вважає, що в даному випадку усі критерії фраудаторності оспорюваного ним договору дарування наявні: договір укладено за наявності у дарувальника значної непогашеної заборгованості переді мною в сумі щонайменше 12800 доларів США (основний борг), плюс істотна сума відсотків; договір укладено після пред`явлення мною у червні 2019 року до дарувальника позову про стягнення заборгованості в сумі не менше 467640 доларів США; укладений договір є безвідплатним; договір укладено з близьким родичем (матір`ю); після укладення договору у дарувальника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед ним.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (далі - постанова) правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Згідно зі ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 2 ст. 719 ЦК України).

Обґрунтовуючи позов, позивач вказував на те, що укладаючи зазначений договір дарування його сторони мали на меті перереєстрацію майна з метою уникнення від сплати боргу спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У порушення зазначених вимог ЦПК України у позові позивачем не вказано, які вимоги, встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України були порушені сторонами договору дарування в момент його вчинення, які права та інтереси позивача були порушені, оспорюваним договором дарування.

До того ж, в силу норм ст. 234 ЦК України правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином є фіктивним.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Ураховуючи те, що на виконання оспорюваного договору було передано зазначене у ньому майно обдаровуваній особі та за нею зареєстровано право власності на квартиру, а тому оспорюваний договір дарування не може бути кваліфікований як такий, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Доказів того, що оспорюваний договір на момент його укладення суперечив вимогам чинного законодавства позивачем суду не надано.

Не надано суду і доказів того, що на момент укладення оспорюваного правочину(15.10.2019 року) існувало рішення суду про стягнення боргу з відповідача на користь позивача.

Виходячи з наведеного та враховуючи те, що на момент вчинення оспорюваного правочину договір дарування за формою і змістом відповідав вимогам чинного законодавства, доказів на підтвердження того, що оспорюваний договір на момент його укладення суперечив вимогам чинного законодавства позивачем суду не надано, як і не наданого доказів того, що метою його укладення було ухилення відповідачів від сплати боргу перед позивачем, а тому правових підстав для задоволення позову та визнання дарування квартири недійсним немає.

На підставі ст. ст. 203,717,636 ЦК України, та керуючись ст. ст. 76-81, 141, 265, 280-289 ЦПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним з моменту укладення договору дарування 2/3 частин квартири під АДРЕСА_1 , укладеного 15.10.2019 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Озерним М.Г. і зареєстрований в реєстрі за № 917 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк на оскарження обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено 19.02.2024 року.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда