П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 року м. Київ

Справа № 759/10087/23

Провадження № 22-ц/824/7084/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором №б/н від 11.08.2020 у розмірі 31 159,48 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачка з метою отримання банківських послуг звернулася до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке змінило своє найменування на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Позивач або банк), у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 11.08.2020, відповідно до якої їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено. Таким чином, внаслідок підписання вказаної заяви між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг. Банк взяті на себе зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав позичальникові можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених кредитним договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте відповідачка своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 14.02.2023 має перед банком заборгованість за вказаним договором на загальну суму 31 159,48 грн., з яких: 25 848,38 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5 311,10 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. З підстав стягнення кредитної заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із даним позовом.

Згідно з ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 07.06.2023 справу передано на розгляд за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.

Ухвалою судді від 21.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу - відповіді на відзив.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 рокупозов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.08.2020 в розмірі 25 848 (двадцять п`ять тисяч вісімсот сорок вісім) гривень 38 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 226,37 грн..

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, судом першої інстанції зроблено висновок, що позивачем не надано доказів того, що відповідача ознайомлено з істотними умовами договору.

Не погодившись із рішенням суду у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, позивач через свого представника подав апеляційну скаргу, у якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи при вирішенні спору, а також на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, у зв`язку із чим просив скасувати рішення суду у цій частині та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками.

В обґрунтування поданої скарги Банк вказував на те, що вирішуючи спір у даній справі та відмовляючи позивачу у задоволенні вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині вимог. Встановивши, що Банк надав відповідачу кредит, а остання його не повернула, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту враховуючи, що 11.08.2020 відповідачем було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Відповідно п. 2.1.1.3.1. заяви сторони на підставі ст.ст. 1048, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України визначили цим договором розмір та порядок погашення кредиту, сплати процентів. Відповідно до п. 1.3 Заяви процентна ставка, відсотків річних 42,00 % - для карт Універсальна та 40,8 % - для карт Універсальна Gold. Таким чином, відповідач була письмово ознайомлена з умовами кредитування, в т.ч. і з розміром відсоткової ставки. Суд першої інстанції не звернув уваги, що в матеріалах справи є підписана відповідачем заява про приєднання до умов та правил надання послуг, в якій зазначено розмір відсоткової ставки.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 17 січня 2024 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 січня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Витребувано з Подільського районного суду м. Києва матеріали цивільної справи № 759/10087/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

09 лютого 2024 року матеріали цивільної справи № 759/10087/23 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 березня 2024 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Убачається, що рішення суду першої інстанції позивачем фактично оскаржується в частині відмови у стягненні з відповідача заборгованості за простроченими відсотками, нарахованими за користування кредитними коштами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що подана АТ КБ «ПриватБанк» апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції в частині оскарження підлягає задоволенню, з огляду на таке.

У відповідності до положень частин другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із частинами першою, другою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту і відмовив у стягненні заборгованості по відсотках за користування кредитом.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції у повному обсязіз огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 11.08.2020 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулася до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке змінило своє найменування на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 11.08.2020 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому змінювався із збільшенням кредитного ліміту до 25 000,00 грн. Відповідачем отримано платіжну картку типу: «Універсальна», «Універсальна GOLD».

У анкеті-заяві вказано, що своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» відповідачці надавалась у користування кредитна картка, строком дії до березня 2024 року.

Із виписки за кредитним договором за період з 11.08.2020 по 17.02.2023 вбачається, що ОСОБА_1 користувалася наданими банком кредитними коштами у власних потребах, частково вносила кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідачки за вказаним договором станом на 14.02.2023 складає 31 159,48 грн., з яких: 25 848,38 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5 311,10 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

У відповідності до наданого Банком розрахунку, заборгованість відповідача за договором №б/н від 11.08.2020, станом на 14.02.2023 становить 31 159,48 грн. і складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту - 25 848,38 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі ; 5 311,10 грн. (а.с. 6-7).

Так, у відповідності до вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відтак, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими процентами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які розміщені на сайті https:/ privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на caftTi:https://www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розмірах і порядок нарахування.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в матеріалах справи наявна підписана відповідачем ОСОБА_1 заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій також визначені, у тому числі: процентна ставка для карт Універсальна, строк кредитування, розмір кредитного ліміту для карт «Універсальна» порядок повернення кредиту, відповідальність сторін, зокрема процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту . Заява підписана 11 серпня 2020 року (а.с.20-29).

В день підписання заяви банком відповідачу ОСОБА_1 була видана картка, тип картки «Універсальна», з терміном дії до 10/21, 05 жовтня 2020 року видана картка «Універсальна Gold», з терміном дії до 12/23, 18 липня 2022 рока видана картка «Універсальна Gold» з терміном діїдо 03/24, на які було встановлено кредитні ліміти, що підтверджується довідками (а.с. 18,19).

Підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.З ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до н.ч.1,3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Враховуючи зазначені вимоги закону та зважаючи на встановлені обставини, висновок суду про те, що банком не доведено, що при укладенні договору сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, є помилковим.

Зі змісту заявипро приєднання до Умов та Правил надання послуг від 11 серпня 2020 року, яка містить підпис ОСОБА_1 , умови кредитування були визначені. Зокрема, максимальний ліміт кредитування - 50 000 грн. для карт Універсальна, 75 000 грн. для карт Універсальна Голд, тип та розмір процентної ставки - 43,2 % річних для карт Універсальна, 42,0 % для карт Універсальна Голд, розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту - 84,0 % для карт Універсальна, 81,6 % для карт Універсальна Голд.

За наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за простроченими відсотками становить 5 311,10 грн.

Зважаючи на те, що сторони при укладенні договору погодили розмір та порядок нарахування процентної ставки користування кредитними коштами, а також враховуючи, що надані позивачем докази (розрахунок заборгованості, виписка про рух коштів, отримання та користування кредитними коштами) відповідачем всупереч процесуальному обов`язку не спростовані, - наявні підстави для висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовних вимог в частині вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.4 ч.І ст.З76 ЦПК України.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, як таке, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в цій частині..

В частині вирішення позовних вимог про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у сумі 25 848 (двадцять п`ять тисяч вісімсот сорок вісім) гривень 38 коп. рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржене, а тому, у колегії суддів відсутні підстави для перевірки правильності вирішення таких вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн.

При подачі апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» було сплачено судовий збір у розмірі 686,45 грн.

Разом з тим, при вирішення питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI /з наступними змінами/ «Про судовий збір».

Згідно вимог Закону України «Про судовий збір» при подачі апеляційної скарги судовий збір обчислюється відповідно до пп.6 п.1 ч. 2 ст. 4, а саме із апеляційної скарги на рішення суду - 150% (відсотків) ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до пп.2, п. п.1 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року складав 2 684грн.

Матеріали справи свідчать, що у травні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому міститься одна вимога майнового характеру на загальну суму 31159, 48 грн., 1,5% від якої становить 467,39 грн., що є меншим за встановлений законом мінімальний розмір судового збору для даної категорії.

Таким чином, судовий збір за подання позовної заяви становив 2 684 грн.

Оскаржуваним рішення позов було задоволено частково на суму 25 848 (двадцять п`ять тисяч вісімсот сорок вісім) гривень 38 коп..

Банком оскаржувалося рішення лише в частині незадоволених позовних вимог на загальну суму розмірі 5311,10 грн. (25 848 грн. 38 коп. - 5 311,10 грн.).

При цьому, згідно ч.4. ст.6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Таким чином, розмір судового збору за подання апеляційної скарги становитиме 686,45грн.

(31 159,48 грн. заявлені позовні вимоги / 5 311,10 грн. вимоги в задоволенні яких відмовлено = 5 311,10 грнчастина відмовлених позовних вимог; 2684 грн. / 5 311,10 грн. = 456,84 грн. * 150% = 685,30 грн.

Разом з тим, як зазначалось вище, за подання апеляційної скарги Банком було сплачено 686,45 грн., судового збору, тобто в більшому розмірі.

Між тим, Банк не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою в порядку п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» про повернення надмірного сплаченого судового збору в розмірі 1 грн., 15 коп. (685,30 грн. - 686,45 грн.).

Таким чином з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви 2684 грн. (оскільки позов фактично задоволено у повному обсязі), а за подання апеляційної скарги 685,30 грн., а всього 3 369,30грн.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» -задовольнити.

Скасувати заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами в розмірі 5311,10 грн. та судового збору в розмірі 2226,37 грн., та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 5311,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 2684,00 грн. судового збору з подання позовної заяви та 685,30 грн. судового збору за подання апеляційної скарги,а всього 3 369,30 грн..

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна