Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся представник позивача із позовною заявою до Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок. Свої вимоги обґрунтували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , мати позивача, після смерті якої позивач успадкувала все нерухоме та рухоме майно що належало матері на день смерті. Позивач, як єдиний спадкоємець першої черги за законом, оформила спадкові права після померлої матері, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, Другою Слов`янською ДНК 18.01.2022 року позивачу надана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок на ім`я померлої матері. Вказаний житловий будинок згідно свідоцтва про право власності від 18.01.1989 року, видане Слов`янською районною радою народних депутатів належав ОСОБА_3 , бабусі позивача, право власності зареєстроване в КП «БТІ» 18.01.1989 року. Бабуся позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя спадкодавець, після померлої матері спадщину не оформляла, до нотаріусів не зверталась, в КП «БТІ» не реєструвала, що підтверджується довідкою КП «БТІ», станом на 01.01.2013 року житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_2 . Мати позивача є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після померлої матері ОСОБА_3 , спадкових справ не заводилось, заповіти не складалися. Спадкодавець - мати позивача, фактично була зареєстрована, проживала, вела спільне господарство із своєю матір`ю з народження та по день смерті матері, фактично прийняла спадщину вступила у володіння належним матері житловим будинком.

Тому, просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після померлих: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 матері позивача та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 бабусі позивача на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте направили на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, в яких заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача - Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив суд ухвалити рішення на власний розсуд, із урахуванням наявних у справі матеріалів.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27 липня 1970 року Слов`янським міським бюро РАЦС, ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 04 червня 1966 року Рай-Олександрівською сільською радою Слов`янського району Донецької області, ОСОБА_4 04 червня 1966 року уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_4.

Згідно з копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 05 червня 1966 року Рай-Олександрівською сільською радою Слов`янського району Донецької області, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 29 грудня 1983 року Рай-Олександрівською сільською радою Слов`янського району Донецької області, ОСОБА_6 29 грудня 1983 року уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на ОСОБА_6 .

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 та онукою ОСОБА_3 , а остання відповідно є матір`ю ОСОБА_2 .

Як видно з копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 28 січня 2022 року Слов`янським відділом державної реєстрацій актів цивільного стану у краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Рай-Олександрівка Слов`янського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 32. Аналогічна інформація міститься і у повному Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 3 від 18 січня 2022 року.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася до набуття чинності Цивільним Кодексом України, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Стаття 526 ЦК УРСР 1963 року говорить про те, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Як видно зі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 18 січня 1989 року, виданого Слов`янською районною радою народних депутатів, ОСОБА_3 належить цілий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на зазначений житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_3 в КП «Бюро Технічної Інвентаризації м. Слов`янська», що підтверджується довідкою КП «БТІ» м. Слов`янська № 453/0,46/01 від 23.10.2023 року.

Відповідно до Довідки Рай-Олександрівського старостинського округу № 2 Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області № 27/17-09 від 26.07.2021 року, АДРЕСА_2, яка раніше мала назву АДРЕСА_2, перейменована рішенням виконкому Рай-Олександрівської сільської ради за № 26 від 18 вересня 1991 року. Нумерація будинків не змінювалась.

Отже, до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшов житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області № 13/01-16 від 02.02.2024 року після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилася.

Суд приходить до висновку про те, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини жоден зі спадкоємців ОСОБА_3 не звернувся, спадкодавець заповіту на випадок смерті не склала.

Отже, відповідно до вимог Цивільного кодексу УРСР 1963 року, спадкування відбулося за законом.

Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Інші спадкоємці першої черги після померлої бабусі позивача відсутні, тому мати позивача успадкувала всю частку належну спадкодавцю, як спадкоємець першої черги.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою, або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Як зазначено у Акті старости Рай-Олександрівського старостинського округу № 18/17-09 від 07.02.2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з моменту свого народження та по день смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_7 . Вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому продовжувала проживати та вести господарство по свій день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, відповідно до Довідки Рай-Олександрівського старостинського округу № 2 Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області № 99 від 05.12.2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 1947 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 . На день смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1947 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 1 статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Отже, приймаючи до уваги ту обставину, що ОСОБА_2 була зареєстрована та все життя проживала в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , суд доходить до висновку, на час смерті своєї матері ОСОБА_3 , вона фактично вступила в управління та володіння даним спадковим майном відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року.

Однак, свої спадкові прав на зазначений будинок за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 не оформила.

Як видно з копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 11 червня 2021 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 у с. Рай-Олександрівка Слов`янського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 145.

Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, після смерті ОСОБА_2 за місцем мешкання померлої відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_2 є матір`ю позивача ОСОБА_1 , то відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом.

З метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Як видно з дослідженої в судовому засіданні спадкової справи № 138/2021, заведеної державним нотаріусом Другою Слов`янською державною нотаріальною конторою Донецької області після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 року позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_2 . Заповіти спадкодавця відсутні. Окрім позивача, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто не звертався, з чого суд робить висновок про те, що інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 відсутні.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.2022 року, реєстровий № 11, виданого державним нотаріусом Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області, та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 68138674 від 18.01.2022 року, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_2 земельну ділянку площею 4,6466 Га, кадастровий № :07:000:0088.

Однак, 18 січня 2022 року, державним нотаріусом Другою Слов`янською державною нотаріальною конторою Донецької області винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності померлої на житловий будинок.

Як вже встановлено в судовому засіданні, при житті ОСОБА_2 фактично отримала у спадщину після смерті ОСОБА_3 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , але свідоцтво про право на спадщину не отримала, своє право власності на зазначене домоволодіння не оформила.

Право власності на зазначений житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_3 в КП «Бюро Технічної Інвентаризації м. Слов`янська».

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.04.2024 року, відомості про зареєстроване право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні.

Отже, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем житлового будинку АДРЕСА_1 після померлих бабусі та матері.

На теперішній час оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок у позивача відсутній, отримання та реєстрація правовстановлюючого документу, у даному випадку, не передбачена чинним законодавством.

Дана обставина унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно.

Іншого шляху, ніж визнання права власності на вказане спадкове майно в судовому порядку, у позивача немає.

На думку суду, вказаних документів достатньо для висновку про те, що ОСОБА_3 дійсно на час смерті належав житловий будинок АДРЕСА_1 , а отже права спадкоємця останньої, ОСОБА_1 , підлягають захисту шляхом визнання права власності на вказаний житловий будинок.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 319 ЦК України, встановлено, що здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з частиною першої та другої статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Згідно з п. 4.15 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 (зі змінами та доповненнями), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Статтею 16 частина 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що реєстрація права власності проводиться реєстратором тільки при пред`явленні особисто власником документа, що посвідчує особу. У зв`язку зі смертю бабусі позивача реєстрація її права власності у порядку спадкування на домоволодіння на теперішній час неможлива.

За таких умов, суд вважає за можливе визнати право власності ОСОБА_1 на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті її бабусі та матері.

Враховуючи вищенаведене, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13,76, 81, 89, 200, 263-265, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1218, 1225, 1264, 1268, 1273 ЦК України, ст.ст. 525, 526, 534, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, п. 1, 2, 10, 21, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ч. 4 ст. 3, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку А-1, загальною площею 53,9 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., літньої кухні-сараю Б, сараю В, погріба Г, сарая Д, сарая Е, колодязя № 1, воріт № 2, огорожі № 3, в порядку спадкування за законом після померлих: ІНФОРМАЦІЯ_10 року ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Повний текст рішення виготовлений 11 квітня 2024 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко