Справа № 569/4520/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне під час підготовчого судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишення малолітніх дітей на проживанні з матір`ю,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишення малолітніх дітей на проживанні з матір`ю звернулась ОСОБА_1 . Вказана позовна заява подана та підписана від імені позивача адвокатом Коноваловою А.В.

У своєму позові представник позивача зазначає, що позивач з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2013 року, від якого мають двох малолітніх дітей дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час між сторонами відсутні взаємини, що слугували основою створення сім`ї, подружжя проживає окремо та спільного господарства не веде. Фактично між сторонами припинені взаємини притаманні подружжю, що слугує підставою для розірвання шлюбу. За усіх викладених обставин, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із подружжя та дітей, оскільки формальне існування шлюбу за відсутності реальних сімейних стосунків суперечить сутності шлюбу. Подружжям укладено шлюбний договір, яким передбачено, зокрема, що у випадку розірвання шлюбу діти проживатимуть з матір`ю. Спір щодо місця проживання дитини між сторонами відсутній, обоє з батьків в повній мірі виконують свої батьківські обов`язки щодо доньок та мають намір сприяти одне одному в здійсненні батьківських прав. Станом на дату звернення з цим позовом, діти проживають з матір`ю.

Тому, представник позивача просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, залишити двох малолітніх дітей сторін доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на проживання з матір`ю.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, однак представником позивача до Рівненського міського суду було подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі.

В судове засіданні відповідач не з`явився, однак подав до суду заяву про визнання позову, у якій, зокрема зазначив, що з позовною заявою ознайомлений, проти розірвання шлюбу не заперечує. Вважає, що оскільки вони з позивачкою проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам як кожного із них. Відтак, він визнає вимогу про розірвання шлюбу. Спору щодо місця проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у них немає. Діти проживатимуть з матір`ю. Прибути до суду він не має можливості, в зв`язку з чим просить справу розглянути у його відсутність.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе провести розгляд справи та прийняти рішення під час підготовчого судового засідання на підставі наявних матеріалів справи та поданих письмових доказів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2013 року.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим 23 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 23 листопада 2013 року, про що складено відповідний актовий запис №1817. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_8 , дружини ОСОБА_8 .

Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дана обставина підтверджується дослідженими в судовому засіданні:

свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 11 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №1490. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (УНЗР 786) виданим 22 травня 2021 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) з якого вбачається, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №1096. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків, між ним припинено сімейні відносини, вони втратили один до одного почуття любові, фактично їх сім`я розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, що має істотне значення, відповідач заявлені позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, доведеними, визнаними відповідачем, та такими, що підлягають до повного задоволення.

З дослідженого в судовому засіданні шлюбного договору від 29 лютого 2024 року, укладеного між сторонами по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та посвідченого ОСОБА_9 , приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу і зареєстрованого в реєстрі за №477, зокрема п.16 вбачається, що сторони домовились, що у випадку розірвання шлюбу, діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будуть проживати з матір`ю.

З матеріалів справи вбачається, що спір щодо місяця проживання дітей між сторонами відсутній, обоє з батьків в повній мірі виконують свої батьківські обов`язки щодо дітей та мають намір сприяти одне одному в здійсненні батьківських прав.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про призначення місця проживання дитини.

Під час вирішення питання про призначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

У даному випадку питання про визначення місця проживання малолітніх дітей сторін не вирішується. Натомість судом було встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання їх спільних малолітніх дітей і такий позов сторони не пред`являли. Більше того, відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі.

Залишення дітей проживати разом із матір`ю не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дітей, оскільки у даному випадку лише констатував з ким залишаються проживати малолітні доньки сторін після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому їх місце проживання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача в частині залишення малолітніх дітей на проживанні з матір`ю є обґрунтованими, доведеними, визнаними відповідачем та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273, 354 ЦПК України, ст.ст.110-112 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишення малолітніх дітей на проживанні з матір`ю задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 23 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1817 розірвати.

Залишити малолітніх дітей сторін доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на проживання з матір`ю ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаюча АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_4

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_5

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов