Номер провадження 2/243/596/2024
Номер справи 243/7069/23
УХВАЛА

Іменем України

«16» квітня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кравченко Ю.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат ВЕНЕРСЬКИЙ Олександр Сергійович, до Акціонерного товариства «Сенс Банк», Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», за участю третіх осіб: Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Приватного виконавця Виконавчого округу Донецької області ЛІТВИНЕНКА Олексія Вікторовича, про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до АТ «Сенс Банк», АТ КБ «Приватбанк», за участю третіх осіб: Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Приватного виконавця Виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В., про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач був боржником у виконавчих провадженнях №49391421, №49391529, №49391673 від 20.11.2015, №59593079 від 19.07.2019, №60712373 від 25.11.2019, №62694663 від 31.07.2020, стягувачами за якими були ПАТ «Укрсоцбанк» та АТ КБ «Приватбанк». Відповідно, провадженнями було встановлено арешт на нерухоме майно позивача.

У відкритих відомостях АСВП всі вищезазначені виконавчі провадження були завершені та станом на сьогодні відсутні відкриті виконавчі провадження, по яким позивач є боржником. Виконавчі документи були повернуті стягувачам, протягом встановленого законом строку стягувач не пред`явив повторно виконавчі документи для виконання, тому на цей час відсутні підстави для подальшого перебування майна позивача під арештом.

НБУ відкликав банківську ліцензію та виключив АТ «Укрсоцбанк» з Державного реєстру банків. Вказане рішення пов`язане з реорганізацією АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», який з 15.10.2019 став правонаступником активів та зобов`язань АТ «Укрсоцбанк». У зв`язку з початком вторгнення країни агресора, правління банку відмовилось від бренду «Альфа» та продовжило роботу під новим брендом АТ «Сенс Банк».

В зв`язку з викладеним, позивач просить суд зняти обтяження (арешти) з всього його майна, накладені постановами Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці та приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. з реєстраційними номерами обтяження 49391529, 49391673, 62694663, 59593079.

09 лютого 2024 року відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» надано письмові пояснення на позовну заяву, в яких відповідач зазначив, що 20 жовтня 2020 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №727/11857/19, виданого 11 лютого 2020 року про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_2 в сумі 418 89,23 грн. на користь АТ КБ «ПриватБанк», закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження»; припинено чинність арешту майна боржника і скасовані інші заходи примусового виконання рішення. Враховуючи, що датою припинення арешту, який просить зняти позивач у своїх позовних вимогах згідно вказаної постанови за виконавчим провадженням №62694663 є 20 жовтня 2020 року, а позовну заяву було подано 23 листопада 2023 року, як на час пред`явлення позову так і на теперішній час, предмет спору відсутній. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилось неврегульованих питань. Зазначає, що АТ КБ «ПриватБанк» не є належним відповідачем по справі, оскільки банк жодним чином не порушував прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Наразі на примусовому виконанні не перебуває жодних виконавчих документів про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк», АТ КБ «ПриватБанк» помилково зазначено відповідачем в межах даної цивільної справи, адже відповідачем у цивільному процесі є особа, яка своїми діями або бездіяльністю порушила право та до якої позивач направляє свої позовні вимоги. Відповідачем не здійснювався арешт майна позивача, а також до компетенції АТ КБ «ПриватБанк» не відноситься діяльність щодо зняття арештів на нерухоме майно, накладених в рамках виконавчого провадження. Відповідач зазначає, що провадження по справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Також, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки датою винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №62694663 є 20 жовтня 2020 року, а позивач звернувся до суду 23 листопада 2023 року, тобто, з пропуском трирічного строку позовної давності.

Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача, ОСОБА_3 , надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що вважає відзив АТ КБ «ПриватБанк» необґрунтованим та таким, що не спростовує аргументів, які наведені в позовній заяві. Дата винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №62694663 є 20 жовтня 2020 року. Однак, після винесення вищезазначеної постанови, арешт з майна Позивача знятий не був. Так, як порушення права Позивача на вільне розпорядження своїм майном має триваючий характер, строк звернення до суду у розумінні ст. 256 ЦК України пропущено не було. У своєму відзиві АТ КБ «ПриватБанк» стверджує, що є неналежним Відповідачем, однак, згідно постанови від 26 листопада 2019 року в справі № 905/386/18 Великої Палати Верховного суду: Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Такі справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб`єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 4 Господарського процесуального кодексу України. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді. Враховуючи те, що Позивач на даний час, як власник нерухомого майна не має можливості належним чином здійснювати своє право власності на належне йому майно, підстав для утримання арешту на це майно за вищевказаними виконавчими провадженнями немає. Щодо розрахунку заборгованості за договором №CVHMGA00000065 від 27 липня 2007, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , зазначає, що таблиця з розрахунком заборгованості за договором №CVHMGA000000065 від 27 липня 2007 року є некоректною, адже у позивача відсутні будь які заборгованості за даним кредитним договором, а тому використання зазначеної у додатках АТ КБ «ПриватБанк» таблиці є безпідставним.

Представник позивача, адвокат Венерський О.С., який діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ №1074920 від 15 грудня 2023 року, надав клопотання про проведення судового засідання без його участі та без участі позивача ОСОБА_2 , зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк», Захаров М.І., який діє на підставі довіреності №7697-К-О від 02 вересня 2021 року, надав клопотання про проведення судового засідання без його участі, в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

Відповідач АТ «Сенс Банк» відзиву на позовну заяву не надав, жодних клопотань від представника банку на адресу суду не надходило.

Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Треті особи - Перший відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, приватний виконавець Виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В. не надали до суду пояснень стосовно вимог позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до наступного висновку.

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Бичека А.А. від 17.02.2016 у виконавчому провадженні ВП №49391529 з примусового виконання виконавчого листа №755/14207/15-ц від 26.08.2015, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 388 500,38 грн., накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2

30 червня 2017 року постановою старшого державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Бичека А.А. в зв`язку з відсутністю майна на яке можна звернути стягнення виконавчий документ по виконавчому провадженню ВП №49391529, виданий Дніпровським районним судом м. Києва від 26.08.2015 про стягнення заборгованості в розмірі 388 500,38 грн. з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», повернутий стягувачу.

30 червня 2017 року постановою старшого державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Бичека А.А. в зв`язку з відсутністю майна на яке можна звернути стягнення виконавчий документ по виконавчому провадженню ВП №49391673, виданий Дніпровським районним судом м. Києва від 26.08.2015 про стягнення третейського збору в розмірі 4 285,00 грн. з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», повернутий стягувачу.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. від 19.07.2019 у виконавчому провадженні ВП №59593079 з примусового виконання виконавчого листа №6/755/2823/15 від 26.08.2015, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 388 500,38 грн., накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2

28 жовтня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. в зв`язку з відсутністю майна на яке можна звернути стягнення виконавчий документ по виконавчому провадженню ВП №59593079, виданий Дніпровським районним судом м. Києва від 26.08.2015 про стягнення заборгованості в розмірі 388 500,38 грн. з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», повернутий стягувачу. Строк повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання визначений до 28.10.2022.

20 жовтня 2020 року постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савки М.С. в зв`язку зі скасуванням виконавчого документу закінчено виконавче провадження ВП №62694663 з примусового виконання виконавчого листа №727/11857/19 від 11.02.2020, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 418 890,23 грн. Постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Відповідно до повідомлення Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.10.2023 №7389/7, згідно АСВП стосовно ОСОБА_2 на виконанні перебувало декілька виконавчих проваджень, а саме, виконавче провадження за №49391529 з виконання виконавчого листа №755/14207/15-ц, виданого 26.08.2015 Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення заборгованості в розмірі 388 500,38 грн. на користь ПАТ «Укрсоцбанк», в подальшому виконавчий документ повернуто стягувачу керуючись п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження за №49391673 з виконання виконавчого листа №755/14207/15-ц, виданого 26.08.2015 Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення заборгованості в розмірі 4 285 грн. на користь ПАТ «Укрсоцбанк», виконавчий документ повернуто стягувачу керуючись п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження за №62694663 з виконання виконавчого листа №727/11857/19 виданого 11.02.2020 Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення заборгованості у розмірі 418 890,23 грн. на користь АТ КБ «ПриватБанк», в подальшому вищезазначений виконавчий документ повернуто органу, що видав, у зв`язку з скасуванням виконавчого документу, який підлягав виконанню. За виконавчими документами, які були повернені стягувачу в межах проваджень, де стороною виконавчого провадження як боржник являється ОСОБА_2 згідно з п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» звільнити з-під арешту майно не являється можливим.

Відповідно до повідомлення приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. від 27.10.2023 №01-29/4429, на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. перебувало виконавче провадження №59593079, відкрите на підставі виконавчого листа №6/755/2823/15 від 26.08.2015, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсоцбанк» в розмірі 388 500,38 грн. 28.10.2019 зазначене виконавче провадження було повернуто стягувачу на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Закон України «Про виконавче провадження» визначає вичерпний перелік підстав зняття арешту з майна. Арешт знімається у випадку повернення виконавчого документу на підставі пунктів 1, 3, 11 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження №59593079 повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», тому підстави для зняття арешту відсутні.

Таким чином, судом встановлено, що саме в рамках виконавчих проваджень було накладено арешт на майно позивача. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує саме на дану обставину як таку, що порушує його право.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року, на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачем в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки таке рішення виконавця прийнято в ході виконання судового рішення, а позивач є стороною виконавчого провадження, то вказане питання регулюється спеціальними нормами права встановленими в Розділі VII ЦПК України, що має назву «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Частиною 1 статті 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Не дивлячись на зазначену норму права, позивач звернувся не із скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, а із позовною заявою.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Проте у цій справі з такою вимогою звернувся сам боржник, якому належить майно. При цьому з матеріалів справи не вбачається існування спору щодо права власності на це майно у іншої, крім позивача, особи. Тобто посилання останнього у позовній заяві на норми цивільного законодавства щодо захисту права власності не заслуговують на увагу, оскільки ним не визначено особи, яка порушує це право, що свідчить про відсутність спору про право.

Статтею 13 ЦПК України передбачений принцип диспозитивності цивільного судочинства, який передбачає позицію позивача щодо вибору способу захисту з урахуванням тієї обставини, що роль суду зведена до організації цивільного процесу, сприяння реалізації прав учасників процесу та контролю за виконанням ними законодавчо визначених обов`язків, і суд не повноважний визначати спосіб захисту без відповідного звернення зацікавленої особи, оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, суд приходить до висновку про те, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19) та постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного судуВерховного Суду від 24 травня 2021 року № 712/12136/18.

Таким чином, позивач, як сторона виконавчого провадження (боржник), має право на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця у порядку визначеному розділом VII ЦПК України, а не в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим, провадження у цивільній справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 255, 260, 261, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат ВЕНЕРСЬКИЙ Олександр Сергійович, до Акціонерного товариства «Сенс Банк», Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», за участю третіх осіб: Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Приватного виконавця Виконавчого округу Донецької області ЛІТВИНЕНКА Олексія Вікторовича, про звільнення майна з-під арешту закрити.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що закриття провадження у справі позбавляє його права на повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст Ухвали складено 16 квітня 2024 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова