ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2263/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Осіпенко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дубінкіної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Дарницького районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача ОСОБА_2 з позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що 27.09.1991 між ним та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований в Палаці одруження міста Маріуполь Донецької області, актовий запис №2230. Протягом останніх двох років відносини з відповідачем поступово погіршувались, будь-які спроби примирення не дали бажаних результатів, оскільки в сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, протягом шести місяців сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, відносини між ними мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування, шлюб є формальним, тому просить суд його розірвати.

Сторони в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до початку розгляду справи по суті від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити (а.с. 24).

Відповідач в судове засідання не з`явилася подала до суду заяву, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до початку розгляду справи по суті від відповідача до суду надійшла заява, в якій просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с. 25).

Суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 4 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що з 27.09.1991 сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований в Палаці одруження міста Маріуполь Донецької області, актовий запис №1035 (а.с. 6, 7, 13).

Протягом останніх двох років відносини з відповідачем поступово погіршувались, будь-які спроби примирення не дали бажаних результатів, оскільки в сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, протягом шести місяців сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, відносини між ними мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Клопотання про зміну прізвища на дошлюбне від відповідача до суду не надходило.

На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та керуючись ст.ст.12, 80, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 27.09.1991 в Палаці одруження міста Маріуполь Донецької області за актовим записом №2230.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішення суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили через тридцять днів з моменту його підписання.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його підписання.

Учасник справи, якому копію рішення суду не вручено в день його підписання, має право поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо скаргу подано протягом тридцяти днів з моменту отримання його копії.

У разі апеляційного оскарження, рішення суду набирає законної сили в момент прийняття апеляційним судом судового рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення апеляційної скарги без розгляду або без задоволення.

Суддя: Л.М. Осіпенко