Провадження №: 2-ві/755/4/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2024 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Коваленко І.В., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Катющенко В.П., подану в межах розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

В провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості.

05 лютого 2024 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Катющенко В.П.

У поданій заяві відповідач ОСОБА_1 , як на підстави відводу, посилається на наступне: 1) при відкритті провадження у справі згідно ухвали від 19.12.23 суддя Катющенко В.П. неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала, що строк довіреності представника позивача адвоката Кравченко О.П. закінчився 06.12.23; 2) суддя неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала, що згідно платіжної інструкції від 07.08.23 позивачем сплачено 2684,00 грн. судового збору за позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості (Дніпровський районний суд м. Києва), а отже не було сплачено судового збору з позову до ОСОБА_4 ; 3) суддя неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала вимог ст. 185 ЦПКУ, що позовну заяву подано особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 14 ЦПКУ зобов`язана була зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його; 4) неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала, що ціна позову 155 818,24 грн., відкривши провадження у порядку загального позовного провадження, фактично позбавивши ОСОБА_1 можливості представляти ОСОБА_4 згідно виданої нею нотаріальної довіреності у суді; 5) суддя неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала що в абзацах 12, 13 позовної заяви позивач зазначає як на доказ на укладений 01.06.15 між ним та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» договір № 31 про співпрацю, але сам договір з невід`ємними додатками до нього № № 1, 2, 3 до позовної заяви не додав; 6) суддя неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала, що до позовної заяви позивач подає як докази «сводние ведомості» ЖЕД-402, не пояснивши в позовній заяві джерело походження цих доказів та яким чином могла засвідчувати достовірність їх оригіналам документів при подачі позову до суду, а також не пояснивши яке значення вони мають для справи та що пояснюють чи доводять; 7) суддя неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала що відносно відповідача ОСОБА_1 такі позовні вимоги за такий же період часу вже розглядалися в господарському суді м. Києва за наслідком якого 29.05.23 було постановлено рішення у справі № 910/7815/17, яке ТОВ «Євро-реконструкція» не оскаржувалося і набрало законної сили 19.06.23, а тому 19.12.23 суддя не мала права відкривати провадження у справі, а мала вбачати недоліки поданої позовної заяви та постановити ухвалу про залишення позовної заяви без руху; 8) суддя неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала, що згідно рішення господарського суду м. Києва від 29.05.23 у справі № 910/7815/17, яке ТОВ «Євро-реконструкція» не оскаржувалося і набрало законної сили 19.06.23р., і в якому встановлені певні обставини, які не мають доводитися у інших справах, належним відповідачем у вказаний період є ОСОБА_3 , адреса реєстрації якого: АДРЕСА_1 , а тому справа не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва, а підсудна Вишгородському районному суду Київської області; 9) суддя неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала, що в розрахунку ТОВ «Євро-реконструкція» вказано, що вони передали тепло як товар, а не про те що надали послуги, при цьому не надано довіреностей при прийняття цінностей у вигляді товару споживачем, послуги не обґрунтовані ні в кількісному, ні в якісному виразі, як того вимагає чинне законодавство, що претензій, вимог позивач жодному із відповідачів не направляв, а тому і розрахунок нарахованих % річних за користування грошовими коштами та індексу інфляції не обґрунтований, ніким не визнаний та ще не настав; 10) суддя неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала що згідно абзацу 13 сторінки 4 рішення господарського суду м. Києва від 29.05.23 у справі № 910/7815/17, яке ТОВ «Євро-реконструкція» не оскаржувалося і набрало законної сили 19.06.23р., і в якому встановлені певні обставини, які не мають доводитися у інших справах, обов`язок оплати житлово-комунальних послуг виникає лише в разі отримання споживачем певних послуг; 11) суддя неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала що позивачем ТОВ «Євро-реконструкція» не подано актів повірки лічильника СВТУ-11Т, заводський № 3921 теплової енергії в будинку по АДРЕСА_2 на сполученні між зовнішньою мережею теплопостачання, яка належить КП «Теплокомуненерго» і внутрішньою мережею теплопостачання, яка належить КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва»; 12) суддя неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала, що ТОВ «Євро-реконструкція» пропущено трирічний строк позовної давності звернення до суду і не подано обґрунтоване клопотання про поновлення пропущеного строку, як того вимагає чинне законодавство; 12) суддя неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала, що згідно акту постановки на комерційний облік приладів теплової енергії від 01.01.16, акту про готовність вузла комерційного обліку споживача від 03.05.17, договору № 31 від 01.06.15 між ТОВ «Євро-реконструкція» і КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», споживачем послуг з теплопостачання з внутрішніх мереж значиться КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», а в позовній заяві ТОВ «Євро-реконструкція» зазначає, що власником зовнішніх мереж є КП «Київтеплоенерго», а ТОВ «Євро-реконструкція» не надала доказів існування своєї зовнішньої мережі теплопостачання; 13) суддя неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала, що позивач не надав інформації по всіх судових справах на даний момент відносно відповідачів, та не зазначив що наразі, в т.ч. станом на 18.08.23 і 19.12.23 розглядалася і розглядається справа про стягнення грошових коштів з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в порядку господарського судочинства господарським судом м. Києва № 910/8132/23, а тому суддя Катющенко В.П. не мала права відкривати провадження у справі за позовом в такому вигляді, а мала вбачати недоліки поданої позовної заяви та постановити ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надати позивачу строк для їх усунення позивачу строку на усунення недоліків, чого не зробила, чим допустила грубе порушення процесу та відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які є частиною національного законодавства, якщо у сторін, їх представників, або навіть у сторонніх осіб, вільних слухачів є будь-які сумніви у неупередженості чи об`єктивності суду, в т.ч. стосовно порушень процесу (норм ЩІК України), такий головуючий, за твердженням відповідача ОСОБА_1 , підлягає відводу згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПУ України - є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024 року заявлений відповідачем ОСОБА_1 відвід головуючому судді Катющенко В.П. визнано необґрунтованим, передано заяву про відвід головуючого у справі для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподіл судової справи між суддями від 12.02.2024 р. вирішення питання про відвід судді передано судді Коваленко І.В.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом положень ч. 13 ст.7 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.8 ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове за сідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог ч.8 ст.40 Цивільного процесуального кодексу України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши доводи та обґрунтування заявленого відводу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.34 Цивільного процесуального кодексу України, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Статтею 36 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Фактично всі посилання заявника, які викликають у нього сумнів в неупередженості або об`єктивності судді Катющенко В.П., зводяться до допущених, на його думку, порушеннях суддею норм цивільного процесуального законодавства під час вивчення матеріалів позовної заяви, за наслідками якого було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, однак незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не є підставою для відводу судді, що прямо визначено частиною 4 ст.36 ЦПК України.

В той же час, належних доказів і переконливих аргументів, які б підтверджували наявність обставин, визначених у п.5 ч. 1 ст.36 ЦПК України, які б унеможливлювали участь судді Катющенко В.П. у розгляді даної справи, заявником не наведено.

Обов`язок доказування та подання доказів, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, покладається на сторони.

При цьому, згідно вимог ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, суд вирішує під час ухвалення рішення (ст.265 ЦПК України).

Що ж стосується доводів заяви про упередженість головуючого в результатах розгляду справи, слід зазначити, що за вимогами ч. 3 та ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У § 81 рішення у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що «неупередженість» в сенсі статті 6 Конвенції має визначатися суб`єктивною оцінкою на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивною оцінкою - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення у справах «Bulut v. Austria» від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 256, § 31 та «Thomann v. Switzerland» від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 815, § 30). У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості судів.

У рішенні від 09.11.2006 року по справі «Білуха проти України» Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначено, що відповідно до сталої практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

У рішенні від 10 грудня 2009 р. у справі «Мироненко та Мартенко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності.

Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Змагальність судового процесу та покладення на суд обов`язку здійснювати цивільне судочинство об`єктивно та неупереджено є передумовою того, що рішення по суті справи може бути ухвалено як на користь позивача, так і відповідача, що не свідчить про зацікавленість або упередженість судді.

Перевіривши наведені відповідачем ОСОБА_1 підстави для відводу головуючого судді у справі, суддя приходить до висновку про те, що обставини, на які посилається заявник при обґрунтуванні заяви про відвід судді Катющенко В.П. не є підставами для відводу судді, є фактично незгодою сторони з процесуальними рішеннями судді та не дають ґрунтовних і достатніх підстав для сумніву в прямій та побічній заінтересованості у результаті розгляду справи, а також в неупередженості або об`єктивності судді при розгляді цивільної справи. Окрім того, ОСОБА_1 не доведено, що розгляд справи суддею Катющенко В.П. може призвести до ймовірності ухвалення незаконного, необґрунтованого та несправедливого судового рішення, а тому заява про відвід задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 36-40, 182, 260, 261 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Катющенко В.П., подану в межах розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Розгляд цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості проводити в тому ж складі суду.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Суддя: І.В.Коваленко