Справа № 702/900/23
Провадження № 2/702/51/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2024 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Жежер Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Махомети І.С., Ясінської О.А.,

представника позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області Бабій І.Г.,

позивач ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 - не з`явилися,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Монастирище в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Монастирищенської міської ради Черкаської області, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Підставою позову вважає те, що 25.10.2007 позивач зареєстрував шлюб із ОСОБА_3 .

Від даного шлюбу є неповнолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але відповідачка до дітей була байдужою, їх вихованням не бажала займатись, порядку в будинку не підтримувала, зловживала спиртними напоями.

В 2016 році позивач з відповідачкою знайшли роботу в м. Києві. В 2017 році постало питання про необхідність належного виховання дітей, відповідачка відмовилась звільнятись з роботи та опікуватись дітьми. А тому позивач звільнився з роботи та постійно проживав з дітьми в с. Княжики.

Відповідачка продовжувала працювати в Києві. Спочатку приїздила додому раз на місяць. Пізніше раз на три-чотири місяці. Під час приїздів вживала спиртне, до дітей ставилась байдуже. Відповідачка коштів на утримання дітей не надавала, речей дітям не купувала.

З травня 2022 року відповідачка перестала телефонувати дітям та приїздити з Києва. Участі у вихованні дітей не приймала, життям та навчанням дітей не цікавилася, на телефонні дзвінки дітей відповідачка не відповідала.

Позивач дізнався про те, що відповідачка почала проживати з іншим чоловіком, після чого подав позов про розірвання шлюбу. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19.09.2022 шлюб між сторонами розірвано.

Вважає, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов`язків відносно її дітей. Не цікавиться умовами проживання, здоров`ям та вихованням дітей, матеріально не утримує, взагалі не приділяє ніякої уваги їх розвитку, не виявляє бажання спілкуватись із ними та не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.

Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по відношенню до неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 14.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з"явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення судового розгляду на адресу суду не надходило.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав повністю, просив його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з"явилася. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку. 09.01.2024 на адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та визнання позову, підтверджує те, що з травня 2022 року не виконувала своїх обов`язків, а саме не бачилась зі своїми дітьми, не цікавилась їх життям та навчанням, матеріального утримання їм не надавала.

В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору служби у справах дітей виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області Бабій І.Г. не заперечувала проти задоволення позову та вважала за необхідне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , оскільки позбавлення батьківських прав відповідача відповідатиме інтересам дітей. Додатково пояснила, що під час підготовки висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно її неповнолітніх дітей було встановлено, що ОСОБА_3 проживає у м. Вишневе Бучацького району Київської області разом з співмешканцем. У квітні місяці 2023 року у них народилась дитина, батьком якої в свідоцтві про її народження записаний позивач ОСОБА_2 , оскільки дитина народжена протягом 10 місяців з дня розірвання шлюбу.

В судовому засіданні донька сторін ОСОБА_5 пояснила, що не хоче, щоб мама ОСОБА_3 з`являлась у її житті та була її матір`ю. Вона ніколи від неї не відчувала батьківської турботи, завжди їх вихованням займався батько ОСОБА_2 . З травня 2022 року її матір перестала до них приїздити та телефонувати. Коли вона до неї зателефонувала перед випускним вечором у червня 2023 року та попросила вислати кошти на сукню, остання повідомила, що немає коштів, щоб вона звернулась до батька. Останній раз вона самостійно набрала матір та стала висловлюватись їй з приводу її поведінки, то матір заблокувала її номер телефону та з нею не спілкувалася. Вона наразі проживає з тіткою та навчається у м. Васильків Київської області, матір жодного разу їй не телефонувала та не приїздила, будь-яких коштів не надавала.

В судовому засіданні син сторін ОСОБА_4 пояснив, що дуже любить батька та що мати до нього не приїздить та телефонувала дуже давно.

В судовому засіданні психолог ОСОБА_6 , який був залучений судом у якості спеціаліста для спілкування з дітьми пояснив, що ОСОБА_4 любить обох батьків та в силу свого віку не розуміє чого мати не хоче спілкуватися та не проживає з ними.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що є рідною сестрою позивача та рідною тіткою неповнолітнім дітям. Вона мала гарні відносини зв сторонами в той час коли вони проживали разом. Сім`я проживала у власному будинку по АДРЕСА_1 . Позивач у справі ОСОБА_2 часто їздив на заробітки у м. Київ, а відповідач у справі ОСОБА_3 залишалася вдома з дітьми. Коли ОСОБА_2 був на заробітках його дружина часто вживала алкогольні напої, кожного вечора могла пити пиво. У місцевому магазині її продавці розповідали, що ОСОБА_3 мала борг у магазині та купувала пиво. За час їх спільного проживання ОСОБА_3 не готувала їжу для дітей, діти часто харчувалися в бабусі ОСОБА_8 , у будинку був безлад. В подальшому її брат з дружиною вирішили їхати разом у Київ на заробітки, залишивши дітей на бабусю з дідусем. В подальшому, будучи на заробітках, ОСОБА_2 повернувся додому, а ОСОБА_3 залишилась в м.Києві. Спочатку матір дітей ОСОБА_3 приїздила додому, надавала кошти на утримання дітей, проте з травня 2022 року остання перестала приїздити до дітей та цікавитись їх життям. Її племінниця ОСОБА_4 у червні 2023 року, перед випуском зі школи телефонувала до матері ОСОБА_3 та просила її вислати кошти на її випускний, проте мати відмовила та пояснила, що у неї немає коштів. На випускний вечір матір до дитини не приїздила, не телефонувала та не цікавилась. В подальшому ОСОБА_4 вступила до навчального закладу у м. Василіків та почала проживати з нею. Вона займається її вихованням, відвідує навчальний заклад, перебуває в числі батьківського комітету в ВУЗі. За час проживання ОСОБА_9 у неї матір жодного разу не приїздила до доньки та їй не телефонувала, хоча проживає за 50 км від своєї доньки. Син сторін на даний час проживає з бабусею та дідусем, оскільки батько дітей несе службу у лавах ЗСУ та самостійно забезпечує дітей.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що проживає в с. Княжики Уманського району Черкаської області по сусідству з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . Матір дітей ОСОБА_3 протягом приблизно 2-х років до с. Княжики не приїздила. Наразі діти проживають з бабусею та дідусем, оскільки їх батько ОСОБА_2 служить у ЗСУ.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що є матір`ю позивача та бабою неповнолітніх дітей. За час спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 остання не приділяла належної уваги дітям, не готувала їм їсти, діти прибігали до неї харчуватися, батьківські збори у дитячому садку та школі не відвідувала, вона ходила на батьківські збори. У разі необхідності саме до неї телефонували вихователі та вчителі з будь-яких питань. Коли її син та невістка поїхали до м. Києва на роботу діти стали проживати з нею та її чоловіком. Невдовзі син повернувся, а невістка залишилась на роботі у м. Києві. Перший рік ОСОБА_3 приїздила щомісяця, перераховувала кошти на утримання дітей. В подальшому стала рідко з`являтися. У листопаді 2021 року до неї зателефонувала невідома жінка та повідомила, що її невістка ОСОБА_3 знайшла собі чоловіка з яким стала спільно проживати; невідома жінка представилась дружиною чоловіка з яким проживає ОСОБА_3 . 06.01.2022 ОСОБА_3 приїхала до сім`ї та у неї з донькою ОСОБА_12 відбулася розмова щодо її зради батьку. ОСОБА_3 пообіцяла доньці покинути нового чоловіка та повернутися до сім`ї, проте після цієї розмови ОСОБА_3 перестала приїздити та цікавитись життям та здоров`ям дітей. Їй відомо, що ОСОБА_3 народила дитину іншому чоловіку та проживає разом із ним. Востаннє ОСОБА_3 приїздила до дітей в травні 2022 року і з цього часу вона перестала спілкуватись з дітьми та надавати кошти на їх утримання. У червні 2023 року, коли у ОСОБА_9 мав бути випуск зі школи, то вона зателефонувала до матері та попросила кошти на плаття, на що остання повідомила, що немає коштів та порекомендувала звернутися до батька, або до баби, після чого ОСОБА_3 повністю перестала спілкуватися з донькою. З сином остання бачилась також у травні 2022 року, не телефонувала, в подальшому пояснила, що не знала номера телефону сина. Коли ОСОБА_3 приїздила на судове засідання до дітей не довідалась, будь-якої допомоги не передала, проте достовірно знала, що її син в той момент знаходиться в м. Монастирище. З 09.01.2023 діти постійно проживають з нею, кошти на їх утримання надає батько, який на даний час знаходиться в ЗСУ.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що є батьком позивача ОСОБА_2 та дідом неповнолітніх дітей. З травня 2022 року ОСОБА_3 з дітьми разом не проживає, не займається їх вихованням та утриманням. З цього часу його син ОСОБА_2 самостійно виховує та утримує дітей. 09.01.2023 ОСОБА_2 мобілізований до ЗСУ та з цього часу його діти проживають з ним та ОСОБА_8 на повному утриманні батька.

Суд заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, з`ясувавши думку дітей щодо участі матері у вихованні та утриманні дітей, перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є батьком, а відповідач у справі ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей: серії НОМЕР_1 , виданого 04.09.2008 Княжиківською сільською радою Монастирищенського району Черкаської області та серії НОМЕР_2 , виданого 01.10.2012 Княжиківською сільською радою Монастирищенського району Черкаської області, відповідно (а.с. 5 - 6).

Згідно з ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно з ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п.15, 16 постанови Пленум Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до змісту позовної заяви мати ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Невиконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків підтверджується наступним.

Шлюб між сторонами ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19.09.2022 (а.с. 7).

Відповідно до довідки № 58, виданої 24.10.2023 Княжиківським ліцеєм Монастирищенської міської ради Уманського району Черкаської області ОСОБА_4 навчається у 6 класі даного ліцею. Мати учня ОСОБА_3 вихованням сина не займається, до ліцею не з`являється, навчанням сина не цікавиться (а.с. 8).

Згідно з довідкою № 128, виданою 18.10.2023 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради до складу сім`ї ОСОБА_2 , входять: ОСОБА_2 , батько, ОСОБА_4 , дочка та ОСОБА_4 , син (а.с. 9).

Відповідно до довідки - характеристики № 140, виданої 21.10.2023 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Розлучена, має сина та доньку. Вихованням дітей не займається, не цікавиться навчанням, не відвідує їх. За адресою реєстрації не проживає. За період проживання спиртних напоїв не вживала, від жителів села скарг на ОСОБА_3 в міську раду не надходило (а.с. 10).

Відповідно до акту обстеження умов проживання відповідачки ОСОБА_3 , остання проживає разом із чоловіком ОСОБА_13 та донькою ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в орендованій кімнаті у м. Вишневе Бучанського району Київської області, тобто створила нову сім`ю.

Згідно з заявою ОСОБА_3 від 20.12.2023 остання позов визнає повністю. Підтверджує те, що вона дійсно з травня 2022 року не виконувала своїх обов`язків, а саме не бачилась зі своїми дітьми, не цікавилась їх життям та навчанням, матеріального утримання їм не надавала (а.с. 45).

Відповідно до показань свідків та пояснень дітей ОСОБА_3 з травня 2022 року не проживає в с. Княжики Уманського району Черкаської області, дітей не виховує, не цікавиться життям та здоров`ям дітей, будь-якої допомоги на утримання дітей не надає, не займається їх фізичним, духовним розвитком та навчанням.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не піклується про здоров`я, фізичний та духовний розвиток дітей, не займається їх вихованням та фактично втратила будь - який інтерес до життя та здоров`я своїх дітей.

Згідно з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав від 27.11.2023 № 689/03-01-37 Монастирищенської міської ради Черкаської області встановлено, що батьки, ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , припинили спільно проживати понад два роки та розлучилися у вересні 2022 року. Мати, ОСОБА_3 , залишила родину та дітей проживати з батьком ОСОБА_2 , перестала цікавитись життям дітей, відвідувати та утримувати їх. З того часу, ОСОБА_17 і ОСОБА_18 разом з батьком проживають у його батьків та повністю знаходяться на його утриманні.

Мати, ОСОБА_3 , участі у вихованні дітей не приймає, їх життям та здоров`ям не цікавиться, не вітає з днем народження, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, востаннє діти бачили матір у травні 2022 року. Зі слів старшої доньки ОСОБА_9 ; мати заблокувала її у телефонному зв`язку та соціальних мережах, ОСОБА_18 також повідомив, що не пам`ятає коли востаннє розмовляв з матір`ю.

Згідно з інформацією навчальних закладів мати, ОСОБА_3 , не відвідує освітні заклади, батьківські збори, не спілкуються з вчителями та не цікавиться успіхами дітей.

Відповідно до інформації сімейного лікаря дітей ОСОБА_19 , неповнолітні діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на прийом до лікаря звертаються завжди разом з дідусем ОСОБА_11 .

У своєму поясненні ОСОБА_16 заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, стверджує, що спілкувалася з дітьми у телефонному режимі, вважає, що батько негативно налаштовує дітей проти неї, бажає підтримувати відносини з ними.

Враховуючи систематичне ухилення ОСОБА_20 від виконання, передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення належних умов проживання, навчання та вихованця неповнолітніх дітей, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дітей, виконавчий комітет Монастирищенської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 31 - 32).

Суд вважає висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Монастирищенської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , відносно її дітей обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дітей.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка відповідно до змісту ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» судами може застосовуватися як джерело права, викладеної у рішенні по справі «Савіни проти України» від 18.12.2008, національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав, які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що мати, відповідач у справі, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей, втратила будь-який інтерес до дітей, не бажає бути спорідненим із ним, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, визнала факт не виконання нею батьківських обов`язків по вихованню її неповнолітніх дітей та не надання матеріального утримання.

Із вищезазначених доказів встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми взагалі, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти.

При цьому, судом встановлено, що відповідач не виконує вказаних обов`язків, так як свідомо не бажає цього робити, тобто нехтує своїми батьківськими обов`язками, створила іншу сім`ю, не проявляє будь-якого інтересу до дітей.

Суд вважає, що ухилення від батьківських обов`язків по вихованню дітей - це свідома поведінка матері, оскільки ОСОБА_3 має реальну можливість виконати їх, але не вчиняє відповідних дій, що судом було достовірно встановлено. При цьому, наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач взагалі не має бажання виконувати батьківські функції щодо свої дітей.

Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав (постанова Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №203/3505/19 (провадження №61-14351св21).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 459/3411/18, провадження № 61 - 10531св21 від 29.09.2021 позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що аргументи позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 переконливі та виважені, докази надані до позовної заяви свідчать про невиконання батьківських обов`язків, відсутність будь-якого інтересу до дітей, позбавлення батьківських прав сприятиме інтересам дітей, а тому позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідач не надала суду доказів того, що немає можливості сплачувати кошти на утримання дітей, не надала документів, які підтверджують відсутність заробітку.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Суд з урахуванням матеріального становища дітей, матеріального становища платника аліментів, враховує те, що у відповідача є на утримання інші дитина та вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів на дітейОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 33,34 % (по 16,67% на кожну дитину) частини усіх видів доходів відповідача, але у відповідності до ч.2 ст.182 СК України не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 03.11.2023.

Суд вважає за необхідне на підставі ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує те, що відповідач визнав позов в повному обсязі до початку розгляду справи по суті, про що подала до суду заяву від 09.01.2024, а тому 50% судового збору сплаченого при подачі позову підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, а відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України інша частина судових витрат по сплаті судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 4, 7, 10, 12, 13, 18, 28, 81, 133, 141, 223, 247, 258, 263-265, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Монастирищенської міської ради Черкаської області, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 33,34 відсотків (по 16,67 % на кожну дитину) усіх видів її доходів, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.11.2023 до досягнення старшою дитиною повноліття на особистий рахунок дітей.

Зобов`язати ОСОБА_2 відкрити особистий рахунок дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України в місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп, відповідно до платіжної інструкції квитанції АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 20.10.2023.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Копію рішення, після набрання ним законної сили, надіслати за місцем реєстрації народження дітей.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області, місцезнаходження: вул. Соборна, 121 м. Монастирище Черкаської області .

Суддя Юлія ЖЕЖЕР