Провадження 2/127/3326/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Бучинської К.О.

розглянувши в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, переведення прав покупця по договору купівлі-продажу,

в с т а н о в и в:

09.11.2022 року судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яку позивач уточнив 18.11.2022 року на виконання ухвали про залишення позову без руху (т. 1 а.с. 63-67) і мотивував тим, що йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.03.1994 року № 1627 та свідоцтва про право на спадщину за законом належала квартира АДРЕСА_1 , а також дача та гараж в м. Ладижині Вінницької області.

Позивач є людиною похилого віку. За віком та станом здоров`я потребував сторонньої допомоги та моральної підтримки. В м. Ладижині близьких родичів у нього не було, проте в м. Вінниці проживала онука його сестри відповідач ОСОБА_3 .

Разом із своїм родичем ОСОБА_4 відповідач переконала його продати квартиру в м. Ладижині, а також гараж і дачу та купити квартиру в м. Вінниці. Позивач погодився на таку пропозицію, проте за умови, що квартира буде оформлена на його ім`я.

29.08.2019 року позивач продав свою квартиру за 26 000 доларів США, проте гроші під час укладення договору отримав ОСОБА_4 і одразу поїхав в банк, щоб здійснити їх обмін на купюри нового зразка. В цей же період позивач продав у м. Ладижині гараж за 2 000 доларів США в дачу за 1 800 доларів США.

Всього позивач передав ОСОБА_4 на зберігання та для подальшого оформлення договору купівлі-продажу квартири в м. Вінниці 29 500 доларів США. Через деякий час відповідач та ОСОБА_4 знайшли квартиру в АДРЕСА_2 , оформили договір купівлі-продажу і допомогли йому з речами вселитись в цю квартиру.

29.09.2019 року під час реєстрації місця проживання позивач дізнався, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 оформлений 30.08.2019 року на ОСОБА_3 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В. за реєстр. № 1493.

Оскільки квартира фактично була придбана за його кошти, але покупцем за договором вказана ОСОБА_3 , в жовтні 2020 року позивач звернувся в поліцію із заявою про порушення кримінальної справи щодо шахрайських дій відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , проте станом на 2022 рік ці особи до кримінальної відповідальності за ст. 190 КК України не притягнуті.

Зазначаючи правовою підставою ст.ст. 3, 13, 203 ч. 3, 655, 215 ч. 1, 217 ЦК України, ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 30.08.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В. за реєстр. № 1493 в частині визнання покупцем по даному договору ОСОБА_3 ; перевести права покупця по договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 30.08.2019 року, посвідченому приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В. за реєстр. № 1493 на позивача ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Судом вчинені наступні процесуальні дії.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області (суддя Борисюк І.Е.) від 02.12.2022 року було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області (суддя Борисюк І.Е.) від 28.04.2023 року було припинено врегулювання спору за участю судді в цивільній справі № 127/25661/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та переведення прав покупця за договором купівлі-продажу. Поновлено провадження у справі та передано її на розгляд іншому судді, визначеному в порядку ст. 33 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2023 року цивільну справу № 127/25661/22 розподілено для розгляду судді Вінницького міського суду Вінницької області Вохміновій О.С.

Ухвалою суду від 02.05.2023 року було прийнято до розгляду цивільну справу № 127/25661/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та переведення прав покупця за договором купівлі-продажу та призначено підготовче засідання з викликом учасників справи.

Ухвалою суду від 19.07.2023 року закрито підготовче провадження у даній справі, призначено її до судового розгляду по суті та витребувано докази.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав відповідно до уточненої позовної заяви. Суду пояснив, що спірна квартира в м. Вінниці була придбана відповідачем за кошти, що були ним отримані від продажу належного йому нерухомого майна в м. Ладижині (трикімнатної квартири, вартістю 26 000 доларів США, дачі, вартістю 1 800 доларів США та гаража 2 000 доларів США). Оскільки він є людиною похилого віку і ніколи не мав справ із валютою, а також побоювався тримати таку суму готівкою, він передав отримані долари ОСОБА_4 для подальшого придбання квартири на його ім`я в м. Вінниці. Також була домовленість, що відповідач ОСОБА_6 буде доглядати його і це житло залишиться їй. Однак, такі домовленості ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не виконали. Квартиру в м.Вінниці він не шукав і не обирав, з продавцем він не бачився, квартиру придбали без його участі, лише через деякий час ОСОБА_4 допоміг йому перевезти речі і поселитись. В квартирі він зареєстрований, проживає з 2019 року, сплачує комунальні послуги. Відповідач з дітьми проживає в іншому місці. Оскільки фактично квартира була придбана за його кошти, але шахрайським шляхом оформлена на ОСОБА_2 , просив визнати договір купівлі-продажу від 30.08.2019 року недійсним в частині покупця та перевести права покупця на нього.

Допитаний в судовому засіданні 06.11.2023 року як свідок позивач ОСОБА_1 підтвердив, що гроші після продажу квартири в сумі 26 000 доларів США отримала не ОСОБА_2 , а ОСОБА_4 , саме він у нотаріуса рахував гроші разом із ріелтором, а потім забрав їх. Він особисто гроші в руках не тримав. Крім того, в 2019 році він продав свою дачу ОСОБА_7 за 1800 доларів США і гараж ОСОБА_8 за 2000 доларів США і також ці гроші віддав ОСОБА_4 . Після продажу квартири він ще певний час проживав в м. Ладижині, поки ОСОБА_6 і ОСОБА_4 робили ремонт в квартирі в м. Вінниці.

Представник відповідача адвокат Малик О.В. подав відзив на позов (а.с. 94-100). В судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що 30.08.2019 року відповідач ОСОБА_6 придбала спірну квартиру за особисті грошові кошти, всього сплатила по договору 436 934 грн. Коштів для придбання квартири у м. Вінниці позивач ОСОБА_1 не надавав і при купівлі цієї квартири присутнім не був. Крім того, позивач не є стороною договору, який оскаржує і правових підстав для переведення на нього прав покупця по договору немає. Вважає, що позов до ОСОБА_2 не доведений, тому просив відмовити в його задоволенні.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_6 позов не визнала. Суду пояснила, що ОСОБА_1 це брат бабусі, ніяких домовленостей із позивачем щодо догляду за ним не було. Квартиру в м. Вінниці вона шукала давно, заощаджувала кошти, частково позичила і 30.08.2019 року за допомогою ріелтора придбала житло по АДРЕСА_4 за 436 934 грн. ОСОБА_1 вона зареєструвала в своїй квартирі на прохання бабусі, оскільки він продав квартиру в м. Ладижині і не мав де жити, а також для отримання ним пенсії по місцю реєстрації. Наразі позивач проживає в належній їй квартирі з невідомою особою, яка вселилась без її відома, з цього приводу вона зверталась до поліції. ОСОБА_4 це її дядько, чи має він відношення до продажу позивачем квартири в Ладижині їй не відомо. Коштів від продажу квартири ОСОБА_1 вона не отримувала і ОСОБА_4 їй не передавав. Просила врахувати, що з позивачем ніколи не обговорювала питання спільного придбання з ним житла в м. Вінниці. Вимог до неї про повернення коштів ОСОБА_1 ніколи не пред`являв.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що купив у ОСОБА_1 квартиру в м. Ладижин за 26 000 доларів США, жодної копійки позивач не уступив. Розрахувався у нотаріуса, віддавши кошти особисто ОСОБА_1 . Він разом і родичем ОСОБА_4 та ріелтором їх перерахував і склав в чорну сумку. Квартиру позивач продавав, оскільки мав намір проживати в м. Вінниці.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що його брат купував у м. Ладижин квартиру і він на прохання брата був присутнім у нотаріуса. Брат розрахувався з ОСОБА_1 в повному обсязі, розклав купюри на стіл, ОСОБА_1 перерахував гроші, але кому він потім їх віддав не знає. Після продажу квартири позивач ще місяць у ній жив, ніяких претензій щодо розрахунку не пред`являв, розповідав, що купив квартиру в м. Вінниці.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 29.08.2019 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом, ОСОБА_1 продав ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1 . За домовленістю сторін продаж вчинено за 202 353 грн., які продавець отримав від покупця повністю до підписання цього договору (а.с. 11-12 т.1).

30.08.2019 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В. за реєстр. № 1 493 було посвідчено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_3 , між продавцем ОСОБА_11 та покупцем ОСОБА_3 (а.с. 13-14 т.1). Продаж вчинено за 436 934 грн.

Згідно довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради в квартирі АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 зареєстрований з 17.09.2019 року (а.с. 15 т. 1). Крім нього у вказаній квартирі зареєстровані: з 09.09.2019 року ОСОБА_2 та її діти - ОСОБА_12 , 2021 р.н., ОСОБА_13 , 2022 р.н.

13.10.2020 року поліцією зареєстровано заяву ОСОБА_1 по факту заволодіння ОСОБА_4 протягом 2019 року грошовими коштами у великих розмірах. 13.10.2020 року Вінницькою обласною прокуратурою були внесені відомості до ЄРДР за № 0000339 за ч. 3 ст. 190 КК України (а.с. 18).

В судовому засіданні були оглянуті матеріали кримінального провадження і встановлено, що 03.07.2023 року кримінальне провадження № 0000339 від 13.10.2020 року було закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Із постанови про закриття, зокрема, вбачається про відсутність доказів, які б підтверджувати, що ОСОБА_4 чи інші особи заволоділи майном ОСОБА_1 шляхом обману чи зловживання довірою.

Під час досудового розслідування свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_2 надали покази про те, що після продажу квартири в м.Ладижин, належної ОСОБА_1 , останній добровільно надав згоду на оформлення права власності на придбану в майбутньому квартиру в м. Вінниці на ОСОБА_2 . З вересня 2019 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 почали проживати разом, але через створення ОСОБА_1 нестерпних умов для проживання з кінця лютого 2020 року ОСОБА_2 почала проживати окремо (а.с. 169, 172 173 т.1).

Вирішуючи питання про наявність правовідносин між сторонами, а також враховуючи те, що позивач оскаржує правочин (договір) купівлі-продажу нерухомого майна, стороною якого він не є, суд при вирішенні спору застосовує відповідні норми глав 16, 54 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до положень Цивільного кодексу України правочин може бути визнаний судом недійсним лише з підстав, визначених кодексом (ч. 1-3, 5, 6 ст. 203, ст. 215, 218-235).

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно вимог частини 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно достатті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму (ст. 655 ЦК України).

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 ЦК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту прав визначені ст. 16 ЦК України.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальними нормами конкретні заходи не встановлені, то особа має право обрати спосіб із передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 є недійсним в частині покупця, оскільки квартира фактично придбана за його кошти, тому просив визнати недійсним договір в цій частині і перевести на нього права і обов`язки покупця.

В судовому засіданні встановлено, що оспорюваний позивачем договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 30.08.2019 року був укладений між продавцем ОСОБА_11 та покупцем ОСОБА_3 , за 436 934 грн. (а.с. 13-14 т. 1).

Відповідно до ст. 638 ЦК України сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Разом з тим, матеріалами кримінального провадження, зокрема показаннями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 і постановою слідчого про закриття кримінального провадження від 03.07.2023 року підтверджено, що квартира в м. Вінниці придбана за кошти від продажу квартири ОСОБА_1 в м. Ладижин, проте покупцем за договором є ОСОБА_2 і саме на неї оформлене право власності на житло.

Ознак шахрайства чи зловживання довірою в діях будь-яких осіб не встановлено.

Також в судовому засіданні і позивач, і відповідач підтвердили, що домовленості між ОСОБА_1 і ОСОБА_11 (продавцем) на купівлю-продаж квартири, а також на встановлення цивільних прав і обов`язків за цим договором, не було.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості (ст. 6 ЦК України).

Як зазначено у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 346/2238/15-ц (провадження № 61-14680 сво 20), нормами ЦК України не допускається такої правової конструкції, як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору. Стаття 235 ЦК України не може бути підставою для визнання правочину удаваним в частині сторони, оскільки це суперечить її положенням.

Цією ж постановою Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.07.2020 у справі № 265/3310/17 (провадження № 61-2308св19), а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.12.2021 у справі № 466/8968/19, провадження № 61-1188 св 21, за змістом яких було вказано, що за умови доведеності, що за договором купівлі-продажу майно насправді було куплено не зазначеним у договорі покупцем, а іншою особою, за її кошти, суд може визнати, що вказаний договір у частині, що стосується покупця, є удаваною угодою і що дійсним покупцем за цим договором є особа, для якої за її кошти було придбано майно.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивачем обраний невірний спосіб захисту, який не передбачений нормами ЦК України.

Крім того, належними відповідачами у спорах про визнання правочинів недійсними, є насамперед, сторони правочину.

Оспорюючи договір купівлі-продажу, позивач не залучив до участі в справі іншу сторону правочину продавця ОСОБА_11 , що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (ВП ВС від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, позивач не довів належними і допустимими доказами позовних вимог і обрав спосіб захисту, який не передбачений нормами ЦК України, тому підстав для задоволення його позову немає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 203, 204, 215, 234, 626, 627, 628, 629, 655 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, переведення прав покупця по договору купівлі-продажу.

Судовий збір залишити за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2

Повне судове рішення складене 26 січня 2024 року.

Суддя: