РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Чорнуцької І.Ю.

представника позивача Береза М.Л.

представника відповідача Постригань Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 168 707 гривень 61 копійка, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 15 листопада 2018 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 200 000гривень.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання по договору надання банківських послуг не виконав і станом на 04 січня 2021 року внаслідок невиконання ним взятих на себе зобов`язань, сума заборгованості останнього перед позивачем АТ КБ «Приватбанк» становить 168 707 гривень 61 копійка, що складається з 156 743 гривень 89 копійок заборгованості за кредитом (в тому числі 100 022 гривні 54 копійки заборгованість за поточним тілом кредиту та 56 721 гривня 35 копійок заборгованість за простроченим тілом кредиту); 5 485 гривень 90 копійок заборгованості за нарахованими відсотками; 6 477 гривень 82 копійки - заборгованості за простроченими відсотками.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 02 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2021 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором № б/н про надання банківських послуг від 15 листопада 2018 року в розмірі 168 707 гривень 61 копійка та сплачений судовий збір в сумі 2 530 гривень 61 копійка.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 30 квітня 2021 року заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2021 року у справі № 707/383/21 скасовано; призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження; цивільну справу № 707/383/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано до Соснівського районного суду м. Черкаси за підсудністю.

20 травня 2021 року цивільна справа № 707/383/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості надійшла до Соснівського районного суду м. Черкаси та в цей же день автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Борєйко О.М.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2021 року цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до провадження та призначено судове засідання.

Представником відповідача адвокатом Постригань Т.Л. надано відзив на позовну заяву, в якому остання заперечила проти задоволення заявлених позовних вимог в зв`язку з їх необгрунтованістю та безпідставністю.

Зазначила, що позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 15 листопада 2018 року.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Але, згідно наданого позивачем розрахунку, розмір заявлених позовних вимог складається з сум заборгованостей відповідача ще за шістьма іншими договорами, укладеними між позивачем та відповідачем, крім договору про надання банківських послуг № б/н від 15 листопада 2018 року, вимоги про стягнення заборгованості за якими позивачем у вказаній позовній заяві не заявлені.

Позивачем в односторонньому порядку неодноразово збільшувався розмір процентів за договором про надання банківських послуг № б/н від 15 листопада 2018 року.

Згідно ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь - які збори, відсотки, комісії інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

В порушення вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» , позивачем в односторонньому порядку щомісячно стягувалась з рахунків відповідача комісія за обслуговування банківських карток.

Додані позивачем до позовної заяви останнього «Умов та правила надання банківських послуг» та «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять підпису відповідача як позичальника.

Враховуючи викладене, додані позивачем до позовної заяви «Умови та правила надання банківських послуг» та «Витяг з тарифів обслуговування преміальних кредитних карток» не можна вважати складовими частинами укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору.

Крім того, позивачем не враховано суми грошових коштів, стягнуті останнім з пенсійного рахунку відповідача, в розмірі 21 202 гривні 95 копійок.

В судовому засіданні представник позивача Береза М.Л. заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених в позовній заяві підстав.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Постригань Т.Л. заперечила проти задоволення заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно повно об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до анкети - заяви №б/н від 15 листопада 2018 року, підписаної відповідачем та представником позивача, вказана анкета - заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають договір про надання банківських послуг.

Згідно наданого позивачем в позовній заяві останнього розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04 січня 2021 року становить 168 707 гривень 61 копійка, в тому числі: 100 022 гривні 54 копійки - заборгованість за поточним тілом кредиту, 56 721 гривня 35 копійок - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5 485 гривень 90 копійок - заборгованість за нарахованими відсотками, 6 477 гривень 82 копійки - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).

Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

15 листопада 2018 року позивачем та відповідачем було підписано Анкету заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк», в якій відповідачем зазначено наступне: «Підписанням цієї анкети - заяви я, відповідно до ст. 634 ЦК України, у повному обсязі приєднуюсь до Умов і Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі «Умови і Правила»), які розміщені на офіційному сайті банку в мережі «Інтернет» за адресою: privatbank.ua, та разом з Пам`яткою клієнта і Тарифами Банку становлять договір банківського обслуговування».

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правового висновку Верховного суду України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, «умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника. Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 червня 2015 року у справі № 6-698цс15, від 01 липня 2015 року у справі №6-757цс15».

Надані позивачем до позовної заяви останнього «Умов та правила надання банківських послуг» та «Витяг з тарифів обслуговування преміальних кредитних карток» не містять підпису позичальника.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, згідно правового висновку Верховного суду України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, надані позивачем «Умови та правила надання банківських послуг» та «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можна вважати складовими частинами укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін має бути досягнуто згоди.

Надана до позовної заяви анкета заява від 15 листопада 2018 року не містить умов про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне повернення кредиту.

Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року справа №342/180/17, «без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті - заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин».

Крім того, «позивач, обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення пені і штрафів за несвоєчасну сплату кредиту, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилається на витяг з Умов та правил надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи Банку, які викладені на банківському сайті https//privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору.

Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у визначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено і у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредитом, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують казаних обставин.

Надані позивачем Правила банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору».

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року у справі №750/896/17-ц (провадження № 62-32833св18).

Згідно правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року у справі №136/695/17 (провадження № 61-3723св18), «Витяг з Тарифів та Умов правил надання банківських послуг в Приватбанку, що розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua та містяться в матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору позивач дотримався умов, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими АТ КБ «Приватбанк».

Аналогічні висновки відповідають правовій позиції, викладеній у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19)».

Укладений між сторонами договір про надання банківських послуг від 15 листопада 2018 року у вигляді анкети заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також відповідно до вимог частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх порушених прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 136/695/17 ( провадження № 61-3723св18).

Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.».

Враховуючи викладене, відповідно до правового висновку Верховного Суду в постанові в постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, наданий представником позивача паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 02 липня 2020 року є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за нарахованими та простроченими відсотками задоволенню не підлягають.

Згідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Виходячи з викладеного, надані позивачем до позовної заяви останнього «Умови та правила надання банківських послуг» та «Витяг з тарифів обслуговування преміальних кредитних карток» не підписані позичальником і не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги АТ «КБ « Приватбанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 5 485 гривень 90 копійок за нарахованими відсотками; та заборгованості в розмірі 6 477 гривень 82 копійки за простроченими відсотками задоволенню не підлягають.

Позивачем надано суду виписки з рахунків позичальника, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, які, відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, були досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні.

Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, «обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором».

Враховуючи викладене, позивачем доведено належними достатніми достовірними доказами факт отримання грошових коштів відповідачем.

Згідно з ч.1, ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 15 листопада 2018 року.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому остання заперечила проти задоволення заявлених позовних вимог в зв`язку з їх необгрунтованістю та безпідставністю. Зазначила, що позивачем в позовній заяві останнього заявлено вимоги про стягнення заборгованості лише за договором про надання банківських послуг № б/н від 15 листопада 2018 року.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Але, згідно наданого позивачем розрахунку, розмір заявлених позовних вимог складається з сум заборгованостей відповідача ще за шістьма іншими договорами, укладеними між позивачем та відповідачем, крім договору про надання банківських послуг № б/н від 15 листопада 2018 року, вимоги про стягнення заборгованості за якими позивачем у вказаній позовній заяві не заявлені.

Крім того, позивачем в односторонньому порядку стягнуто з пенсійного рахунку відповідача грошові кошти в розмірі 21 202 гривні 95 копійок.

Вказані обставини позивачем не спростовані та підтверджуються доданими до позовної заяви останнього виписками АТ КБ «Приватбанк».

Так, згідно наданих позивачем виписок АТ КБ «Приватбанк» до складу позовних вимог позивачем помилково включено суми за договорами, укладеними між позивачем та відповідачем на оплату товару частинами, в загальному розмірі 121 589 гривень 38 копійок, а також суми в розмірі 32 533 гривні 38 копійок за іншими договорами (кредитними, банківського обслуговування, обслуговування карткового рахунку та іншими), крім договору банківського обслуговування № б/н від 15 листопада 2018 року.

Крім того, згідно доданих до позовної заяви виписок АТ КБ «Приватбанк», позивачем в позовній заяві останнього не враховано грошові кошти в розмірі 31 202 гривні 95 копійок, списані позивачем з рахунку, на який зараховується пенсія відповідачу.

Позивачем в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за іншими договорами, крім договору № б/н про надання банківських послуг, - не заявлені.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 13 ЦПК України, позивачем не доведено належними, достатніми, достовірними, допустимими доказами наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором № б/н від 15 листопада 2018 року.

Згідно наданих позивачем до позовної заяви виписок АТ КБ « Приватбанк» заборгованість від подача за договором № б/н про надання банківських послуг від 15 листопада 2018 року відсутня.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 15, 16, 509, 526, 530, 610, 611, 634, 1048, 1054, 1056-1, 1075 ЦК України, згідно Закону України «Про споживче кредитування», керуючись ст. ст. 13, 76-81, 83, 89, 95, 141, 263, 352, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 22 січня 2024 року.

Сторони справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», адреса: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному Державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя О.М. Борєйко