Провадження № 2-з/522/103/24
УХВАЛА

про вжиття заходів забезпечення позову

02 квітня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі - судді Суворової О.В., при секретарі Довгань Ж.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вдовіченко Галини Миколаївни про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договорів удаваними та поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 14.12.2023 року надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договорів удаваними та поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 22.12.2023 року відкрито провадження в загальному позовному порядку.

Ухвалою суду від 20.12.2023 року відмовлено у забезпеченні позову.

29.03.2024 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вдовіченко Галини Миколаївни вдруге подано заяву про забезпечення позову по справі, яка передана головуючій судді 01.04.2024 року, та обґрунтована наступним чином. Підставами для звернення до суду стали ті обставини, що колишня дружина - відповідач по справі ОСОБА_2 під час шлюбу з позивачем ОСОБА_1 , а саме 24.11.2011 року уклала з ОСОБА_3 удавані правочини дарування садового будинку та земельної ділянки замість договорів купівлі-продажу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що унеможливлює здійснити поділ спільного майна подружжя. За заявою представника ОСОБА_4 була отримана Інформаційна довідка 347889872 від 25.09.2023 року і було встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстровано лише право власності на квартиру під АДРЕСА_2 . Про укладення правочинів дарування садового будинку та земельної ділянки замість договорів купівлі-продажу, стало відомо лише із відповіді за №8 від 08.11.2023 року ОК СК «Меркурій» на адвокатський запит. 15 листопада 2023 року відповідачка ОСОБА_2 заборонила судовому експерту ОСОБА_5 здійснити дослідження та огляд садового будинку з метою складання експертного висновку. Після цього відповідачка змінила замки на хвіртці та вхідних дверях. Раніше стало відомо, що відповідачка розмістила оголошення на платформі онлайн-оголошень ОЛХ про продаж садового будинку та земельної ділянки. Про здійснення дій щодо продажу спірних об`єктів нерухомості підтверджують у своїх заявах компетентним органам сусіди по с/к Меркурій , Новодолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області. Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в нотаріально засвідчених заявах компетентним органам від 22.02.2024 року вказують на те, що в листопаді 2023 року ОСОБА_8 змінила замки, не допускає ОСОБА_9 в будинок, ріелтори привозять до будинку покупців, оскільки ОСОБА_8 виставила його на продаж. Тому заявник вважає, що існує реальна загроза відчуження спірного майна та вважає за необхідне вжити заходів забезпечення позову щодо земельної ділянки площею 0,061 га, кадастровий номер: :01:003:0427 та садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 , які зареєстровані за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ознайомившись та дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема, те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ст.153 ч.1 ЦПК України.

За змістом ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п. 1,3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зазначено, що , вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2020 у справі № 320/3560/18.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до відповіді №522295 від 02.04.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником земельної ділянки, площею 0,0614 га, кадастровий номер: :01:003:0427 , та садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 155,9 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі договору дарування від 25.11.2023 року.

Вказані об`єкти нерухомості є предметом позову. Позивач просить визнати удаваними договори дарування від 24.11.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та просить суд поділити спільне майно колишнього подружжя.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, та враховуючи доводи представника позивача, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

Суд не вбачає підстав вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

З урахуванням встановлених обставин справи суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вдовіченко Галини Миколаївни.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 149, 151 153, 260 ЦПК України, та постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вдовіченко Галини Миколаївни про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на об`єкти нерухомого майна - земельну ділянку , площею 0,061 га, кадастровий номер: :01:003:0427 , та садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 , що зареєстровані за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заборонити будь-яким державним реєстраторам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, а саме земельної ділянки, площею 0,061 га, кадастровий номер: :01:003:0427, та садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстровані за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення чи протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, постановленої без участі особи, яка її оскаржує.

Суддя О.В. Суворова