ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4289/23
провадження № 2/753/1226/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Змієвською А.С.

за участі

позивача ОСОБА_1

представників позивача Гарбуза М.В. , ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

В рамках кримінального провадження № 0004966 від 02.12.2020 по обвинуваченню ОСОБА_4 (далі також ОСОБА_4 , відповідач 1) у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, потерпіла ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) пред`явила до обвинуваченого цивільний позов, у якому просила стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 359 617,71 грн та 228 000 грн на відшкодування моральної шкоди, витрати на правову допомогу в розмірі 65 000 грн.

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 01.06.2022 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді арешту на строк один місяць, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 312 841,11 грн, моральну шкоду в розмірі 228 000 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 50 000 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.03.2023 вирок Дарницького районного суду м. Києва від 01.06.2022 в частині призначеного покарання змінено, пом`якшено ОСОБА_4 покарання до штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, цей же вирок в частині вирішення питання цивільного позову скасовано з призначенням нового розгляду в цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою суду від 27.03.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, на виконання вимог ухвали представником ОСОБА_1 - адвокатом Гарбузом М.В. 10.04.2023 через систему «Електронний суд» подано позовну заяву у новій редакції до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» (далі також ПрАТ «СК «Граве Україна», відповідач 2, Страховик), в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 29.06.2023, позивач просить стягнути:

- з ПраТ «СК «Граве Україна» на свою користь грошові кошти у межах страхової суми за страховим полісом №АР/4246977 від 16.05.2020 у сумі 260 000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, а також шкоду пов`язану із тимчасовою втратою працездатності;

- з ОСОБА_4 на свою користь матеріальну шкоду, що складається з шкоди, заподіяної життю і здоров`ю, а також шкоду, пов`язану із тимчасовою втратою працездатності в розмірі 69 401,10 грн, процесуальні витрати на проведення психологічної експертизи у розмірі 13 900 грн та моральну шкоду у розмірі 294,5 мінімальних заробітних плат, що становить 1 973 150 грн, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява обґрунтована наступним. 25.11.2020 близько 20-05 год. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній у м. Києві, у напрямку пр. Бажана, в районі будинку № 74, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка перетинала проїзну частину в межах розмітки пішохідного переходу. В результаті ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому латерального плата великогомілкової кістки, багатоуламкового перелому суглобної поверхні на рівні між виросткового підвищення правої великогомілкової кістки, а також перелому латерального над виростка правої великогомілкової кістки (зі зміщенням уламків по типу імпресії мінімально дорзально). Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 02.03.2021 за № 042-105-2021, тілесні ушкодження, заподіяні ОСОБА_1 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального провадження повністю доведена вироком Дарницького районного суду м. Києва у кримінальній справі № 753/5643/21 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.02.2023 змінено ОСОБА_4 покарання, а саме пом`якшено покарання до штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Оскільки судами першої та апеляційної інстанції встановлена вина ОСОБА_4 у ДТП, вироку суду набрав законної сили, між діями відповідача та наслідками, що настали, є безпосередній причинний зв`язок, то шкода завдана та ОСОБА_1 має бути відшкодована відповідачем. Період лікування позивача включав комплекс медичних досліджень та медичних препаратів, операцій та реабілітації, загальна сума яких склала 154 856,10 грн. Позивач з 2018 року є фізичною особою-підприємцем та надає послуги з бухгалтерського обслуговування / ведення бухгалтерського обліку, про що має укладений Договір № 1 на виконання робіт від 28.12.2019 з ТОВ «МІСТО ТВ СЕРВІС» та Договір № 2 від 01.04.2020 з ТОВ «МІСТО ТВ». Проте внаслідок ДТП, що мало місце 25.11.2020 з вини відповідача, вона втратила змогу пересуватися та весь свій час змушена була приділяти лише лікуванню, у зв`язку з чим не могла перебувати на робочому місці та надавати передбачені договорами послуги. У зв`язку з вищевикладеним позивач не отримувала оплату за свою працю, яку могла та повинна була виконувати з 01.12.2020 по 13.04.2021. Тому вважає, що з відповідачів необхідно стягнути на її користь суму прибутку, який вона могла та повинна була отримати за надані бухгалтерські послуги за Договором № 1 у розмірі 87 272,72 грн та за Договором № 2 - 87 272,72 грн. Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, завданої позивачеві становить 329 401,10 грн та складається із вартості лікування - 154 856,10 грн. та суми не отриманого прибутку - 174 545,00 грн. 15.02.2021 позивач звернулася до Українського центру судових експертиз із заявою про проведення експертного психологічного дослідження та встановлення розміру моральної шкоди. Відповідно до Висновку експерта № 1-31/03 від 31.03.2021 орієнтовний еквівалент компенсації спричинених наслідків ДТП моральних страждань становить для ОСОБА_1 38 мінімальних заробітних плат за 4 місяці, що станом на дату заява про збільшення позовних вимог - 29.06.2023 становить 294,5 мінімальних заробітних плат, що дорівнює 1 973 150 грн. Таким чином, позивач вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача 1 у розмірі 1 973 150 грн. За проведення експертизи позивачем було сплачено 13 900 грн.

Ухвалою від 12.04.2023 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного /т.1 а.с.248/.

23.05.2023 до суду через електронну пошту від представника ПрАТ «СК «Граве Україна» надійшов відзив (30.05.2023 відзив аналогічного змісту надійшов на поштову адресу суду), в якому частково визнаються заявлені позовні вимоги щодо відшкодування позивачеві матеріальної шкоди на лікування у розмірі 132 803,29 грн та шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 51 840,66 грн. Позиція страхової компанії обґрунтована наступним. На момент ДТП 25.11.2020 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована Страховиком згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4246977, де ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну життя та здоров`ю становить 260 000,00 грн. Відповідно до чинного законодавства, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Позивач просить стягнути 154 856,10 грн витрачених на лікування, однак документами підтверджено лише лікування на суму 132 803,29 грн. Решта суми у розмірі 22 052,81 грн належним чином не підтверджені, або ж не відносяться до препаратів, що призначені відповідним лікарем. Щодо витрат, пов`язаних з тимчасовою втратою працездатності. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах - для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до ДТП) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною. Відповідно до наданих позивачем податкових декларацій за 2019 та 2021 роки, дохід позивача у 2019 році становив 305 985,00 грн, а у 2021 році - 370 153,20 грн. Відтак, отримуємо від`ємне значення показника 305 985 - 370 153,20 = -64 168,20 грн. Отже позивачу за тимчасову втрату працездатності до виплати нічого не належить. Разом з тим, ЦК України встановлено, що розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Оскільки ДТП відбулося 25.11.2020, то для розрахунку доходу беруться дані податкової декларації за 2019 рік: 305 985,00:12 = 25 498,75 грн. Відповідно до наданих документів, загальна кількість днів непрацездатності позивача складає 76 днів, що становить 2,5 місяців. Відтак, розрахований дохід позивача за 2,5 місяців оцінюється на суму 63 746,88 грн. (25 498,75 *2,5 = 63 746,88). Однак враховуючи те, що позивачеві були нараховані лікарняні за період непрацездатності у розмірі 11 906,22 грн, тому до відшкодування страховиком витрат, пов`язаних з тимчасовою втратою працездатності позивачу належить сума в розмірі 51 840,66 грн /т.2 а.с.2-10/.

У підготовчому засіданні 23.05.2023 приєднано відзив до матеріалів справи, встановлено строки для подання заяв по суті, зобов`язано позивача направити відповідачу позовну заяву з додатками, відкладено підготовче засідання на 29.06.2023 /т. 2 а.с.14/.

26.05.2023 від представника позивача надійшло клопотання про доручення доказів /т. 2 а.с.20-51/.

05.06.2023 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив з додатками на підтвердження обставин, викладених у позові /т.2 а.с.68-85/

13.06.2023 від представника ПрАТ «СК «Граве Україна» до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що з урахуванням наданих стороною позивача уточнюючих документів, було здійснено страховою компанією перерахунок, у зв`язку з чим визнаються позовні вимоги щодо відшкодування позивачеві матеріальної шкоди на лікування у розмірі 139 570,00 грн та шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 91 573,56 грн /т.2 а.с.86-94/.

29.06.2023 представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 973 150,00 грн /т.2 а.с.95-98/.

У підготовчому засіданні 29.06.2023 до матеріалів справи долучено підтвердження направлення стороною позивача копії позовної заяви з додатками відповідачу 1, задоволено клопотання представника позивача про доручення доказів, зобов`язано направити копію клопотання з додатками відповідачу, долучено до матеріалів справи відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, заяву про збільшення позовних вимог, відкладено підготовче засідання на 28.07.2023 т. 2 /а.с.99-10/.

Ухвалою від 05.07.2023 позовну заяву залишено без руху з підстав несплати судового збору в частині відшкодування моральної шкоди /т. 2 а.с.112-113/.

10.07.2023 на електронну пошту суду від представника позиваач надійшла заяву про усунення недоліків /т. 2 а.с.116-125/.

Ухвалою від 12.07.2023 продовжено розгляд справи /т. 2 а.с.129-130/.

28.07.2023 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про витребування з канцелярії суду кримінальну справу № 753/5643/21 /т.2 а.с.132/.

У підготовчому засіданні 28.07.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача, протокольною ухвалою закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 04.08.2023 /т. 2 а.с.137-138/.

04.08.2023 від представника позивача надійшло клопотання про витребування оригіналів документів для огляду /т. 2 а.с.145-146/.

04.08.2023 від представника відповідача надійшли пояснення, в яких вказав про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Таким чином, в межах страхової суми відповідальність має відшкодовувати страхова компанія. Просив врахувати відзив на позовну заяву поданий ПАТ «СК «Граве Україна» у повному обсязі. Заявлену до стягнення моральну шкоду та витрати на правничу допомогу вважає завищеними /т. 2 а.с.147-149/.

У судовому засіданні 04.08.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача, долучено до матеріалів справи пояснення представника відповідача, заслухано вступне слово позивача, представників позивача, відповідача та його представника, представником відповідача заявлено про намір надати документи на підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачем, досліджено письмові докази до т. 1 а.с.187, оголошено перерву у судовому засіданні до 18.08.2023 /т. 2 а.с.150-151/.

18.08.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу /т. 2 а.с.154/.

У судовому засіданні 18.08.2023 долучено до матеріалів справи клопотання представника відповідача, продовжено дослідження письмових доказів, закінчено з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, оголошено перерву перед судовими дебатами до 29.09.2023 /т. 2 а.с.155-156/.

У зв`язку із перебуванням цивільної справи в Київському апеляційному суді судове засідання 29.09.2023 не відбулось. Після повернення цивільної справи до суду судове засідання призначено на 26.01.2024 /т. 2 а.с.159-211/.

25.01.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, 26.01.2024 надійшли доповнення до клопотання /т.2 а.с.230-232,233-235/.

У судовому засіданні 26.01.2024 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача, проведено судові дебати, суд видалився до нарадчої кімнати /т. 2 а.с.237/.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, їхні доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.11.2020 близько 20-05 год. на вул. Центральній в м. Києві водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода - ОСОБА_1 , яка перебувала на пішохідному переході.

В результаті ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому латерального плата великогомілкової кістки; багато уламкового перелому суглобної поверхні на рівні між виросткового підвищення правої великогомілкової кістки, а також перелому латерального над виростка правої великогомілкової кістки (зі зміщенням уламків по типу імпресії мінімально дорзально).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «СК «Граве Україна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4246977 з лімітом страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 260 000,00 грн.

Вироком Дарницького районного суду м. Києва у кримінальній справі № 753/5643/21 від 01.06.2022 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь на відшкодування завданих злочином матеріальних збитків у розмірі 312 841,11 грн, моральної шкоди у розмірі 228 000 грн, витрат на правничу допомогу у розмірі 50 000 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.02.2023 вказаний вирок змінено, ОСОБА_4 пом`якшено покарання, накладено штраф у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, цей же вирок в частині вирішення питання цивільного позову скасовано з призначенням нового розгляду в цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.

Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

З огляду на зазначені вище норми матеріального права, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ПАТ «СК «Граве Україна» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування, що складається з витрат, понесених позивачем на лікування.

На підтвердження понесених на лікування витрат позивачем надано до суду документи, що підтверджують проведення медичних досліджень, придбання медичних препаратів, проведення операцій та реабілітації на загальну суму 154 856,10 грн.

Однак суд вважає, що не всі подані до суду квитанції, чеки на препарати та акти про надання послуг являються належним доказом понесених позивачем витрат на лікування у зв`язку із завданням їй шкоди у ДТП.

Так, відповідно до квитанції № 0.0. від 04.12.2020 позивачем було сплачено 7 575 грн благодійного внеску у заклад охорони здоров`я, що не є обов`язковою витратою на лікування, тобто вказані витрати не підлягають відшкодуванню.

Витрати у розмірі 720 грн, понесені позивачем відповідно до наданого чеку № від 07.05.2021 на купівлю денного абонементу в Спортінвестплюс, у розмірі 490 грн та 899 грн відповідно до чеків №А2-ЧК-0002790 від 31.01.2021 та № 3518 від 19.12.2020 на придбання заспокійливого препарату та препарату від тиску, 1 057,40 грн відповідно до чеку № 54774 від 15.11.2021 на придбання препарату, який відноситься до БАДІВ, а також 44 грн на придбання вологих серветок, не підлягають відшкодуванню, оскільки позивачем не надано доказів того, що необхідність цих витрат була зумовлена її лікуванням, та вони були здійснені за призначенням лікаря.

Витрати на суму 725,01 грн та 82,80 грн також не підлягають до відшкодування, оскільки з наданих копій квитанцій неможливо встановити, що саме було придбано.

Позивачем у наданому до суду розрахунку витрат на лікування зазначено про сплату коштів за проведення процедур фізичного терапії у розмірі 22 500 грн, однак відповідно до наданих позивачем рахунків на оплату та відповідних до них актів наданих послуг а також квитанцій про їх оплату, позивачем було сплачено 18 000 грн, що підтверджується наступним:

-Відповідно до рахунку № 1 від 16.03.2021 та акту № 1 від 09.04.2021 (за надання процедур з 16.03.2021 по 09.04.2021) - 4 500 грн.

-Відповідно до рахунку № 2 від 11.04.2021 та акту № 2 від 03.05.2021 (за надання процедур з 12.04.2021 по 03.05.2021) - 4 500 грн.;

-Відповідно до рахунку № 3 від 04.05.2021 та акту № 3 від 31.05.2021 (за надання процедур з 05.05.2021 по 31.05.2021) - 4 500 грн.;

-Відповідно до рахунку № 4 від 01.06.2021 та акту № 4 від 23.06.2021 (за надання процедур з 02.06.2021 по 23.06.2021) - 4 500 грн.

Таким чином, суд вважає доведеним та таким, що підлягає стягненню зі страхової компанії витрати на лікування позивача у розмірі 138 726,89 грн.

Щодо відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Також статтею 25 вказаного Закону передбачено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до ДТП) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною. Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.

Відповідно до ст. 1198 ЦК України, розмір доходу фізичної особи - підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців.

Отже, за ЦК України розмір втраченого доходу фізичної особи - підприємця треба визначати шляхом множення середньомісячного доходу за попередній до того, в якому було ушкоджене здоров`я, рік на кількість місяців, в яких такого доходу не було через тимчасову непрацездатність. Натомість за Законом неотримані доходи підприємця за час втрати працездатності слід обчислювати як різницю між сумарним доходом за попередній календарний рік і доходом, отриманим у тому календарному році, коли ця особа була тимчасово непрацездатною.

Колізію між приписами абз. 1 та 3 ч. 1 ст. 25 Закону і ч. 1 ст. 1198 ЦК України слід вирішувати на користь застосування приписів ст. 1198 ЦК України, що неодноразово підтверджувалося у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 у справі № 334/3161/17, від 18 січня 2022 у справі № 910/17048/17 та від 29 червня 2022 у справі № 477/874/19.

Отже, визначаючи розмір неотриманого позивачкою як підприємцем доходу за час тимчасової втрати нею працездатності, слід застосовувати приписи статті 1198 ЦК України.

Згідно податкової декларації позивача за 2019 рік, загальний дохід позивача за 12 календарних місяців становив 305 985 грн.

Враховуючи положення ст. 1198 ЦК України та податкову декларацію за 2019 рік, дохід позивача за місяць становив 25 498,75 грн (305 985,00 грн : 12 місяців = 25 498,75 грн.)

Відповідно до наданих позивачем листків непрацездатності, позивач перебувала на лікуванні та була непрацездатною у період з грудня 2020 року по квітень 2021 року включно, всього - 133 дні, що становить 4,4 місяців, а саме:

- лист непрацездатності АДШ № 477235 з 02.12.2020 по 22.12.2020 = 21 день непрацездатності;

- лист непрацездатності АЛГ № 964546 з 23.12.2020 по 11.01.2021 = 20 днів непрацездатності;

- лист непрацездатності АДШ № 733705 з 12.01.2021 по 15.02.2021 = 35 днів непрацездатності;

- лист непрацездатності АДШ № 733898 з 16.02.2021 по 25.03.2021 = 38 днів непрацездатності;

- лист непрацездатності АЛА № 706119 з 26.03.2021 по 13.04.2021 = 19 днів непрацездатності.

Таким чином, дохід позивача за час непрацездатності становить 25 498,75 грн * 4,4 місяців = 112 194,50 грн.

Посилання відповідача на те, що позивач має право на соціальну допомогу по тимчасовій непрацездатності у розмірі 20 620,94 грн та отримала їх, суд не приймає до уваги, оскільки наведене жодним чином не підтверджено.

Таким чином, розмір шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності позивача, які підлягають стягненню зі страхової компанії, становить 112 194,50 грн.

Розмір відшкодування матеріальної шкоди на лікування - 138 726,89 грн та шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності - 112 194,50 грн, (а всього 250 921,39 грн) не перевищує розміру страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю у 260 000,00 грн, яка визначена полісом.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

У відповідності до статей, 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

На обґрунтування моральної шкоди позивачем наданий Висновок експерта № 1-31/03 від 31.03.2021, яким визначено орієнтовний еквівалент компенсації спричинених наслідків ДТП моральних страждань для ОСОБА_1 за період з листопада 2020 року по березень 2021 року.

Так, згідно вказаного Висновку, за результатами проведеної психологічної експертизи у кримінальному провадженні № 0004966 від 02.12.2020, складеного Українським центром судових експертиз, ситуація ДТП, яка сталася 25.11.2020 та призвела до спричинених тілесних ушкоджень, постала для потерпілої ОСОБА_1 як значно та тривало психотравмуюча. Наслідки даної ситуації обумовили негативні зміни фізичної, психоемоційної та соціальної сфер особистості ОСОБА_1 , тривалий час погіршують якість життя потерпілої, заподіявши негативні психологічні зміни та переживання (моральні страждання). Орієнтовний еквівалент компенсації спричинених наслідками ДТП моральних страждань становить для ОСОБА_1 38 мінімальних заробітних плат.

Виходячи із вказаного висновку, позивачем здійснено розрахунок заподіяної моральної шкоди станом на червень 2023 року у розмірі 1 973 150,00 грн.

Оцінивши наведений Висновок експерта в сукупності з іншими доказами, суд приходить до висновку, що викладені в ньому розрахунки грошової компенсації за спричинену ОСОБА_1 моральну шкоду є лише науково-практичною рекомендацією для визначення характеру і ступеня моральних страждань, а тому не приймає його до уваги і не покладає в основу при вирішенні питання щодо стягнення моральної шкоди.

При вирішенні питання щодо стягнення моральної шкоди з відповідачів на користь позивача судом враховано фактичні обставини справи, зокрема те, що вироком суду установлена вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, а відтак не викликає сумнівів той факт, що отримані позивачем тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому латерального плата великогомілкової кістки; багато уламкового перелому суглобної поверхні на рівні між виросткового підвищення правої великогомілкової кістки, а також перелому латерального над виростка правої великогомілкової кістки (зі зміщенням уламків по типу імпресії мінімально дорзально) спричинили їй сильний фізичний біль та пов`язані з цим фізичні та душевні страждання, які тривають і до цього часу.

Окрім того, суд вважає доведеним, що одержана з вини ОСОБА_4 травма зумовила істотні зміни у звичному способі життя позивача, оскільки вона протягом тривалого часу не могла самостійно рухатись, повністю залежала від рідних, пережила емоційний стрес, що став джерелом негативних емоцій і переживань, втратила душевний спокій та сон, докорінна змінився її усталений спосіб життя, який протягом останніх років пов`язаний з тривалим лікуванням та відновленням порушених прав у судовому порядку.

Надавши детальної оцінки представленим у справі доказам їх сукупності, враховуючи характер та ступінь моральних страждань позивача, хвилювання позивача за своє здоров`я, відчуття фізичного болю та необхідність організації свого життя у зв`язку з ушкодженням здоров`я, враховуючи засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди спричиненої позивачу складає 200 000 грн.

Відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, страхова компанія має обов`язок відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 5% від суми страхового відшкодування, яке підлягає сплаті страховою компанією на користь позивача, таким чином, розмір моральної шкоди, яка підлягає сплаті страховою компанією становить 12 546,10 грн, а решта суми у розмірі - 187 453,90 грн підлягає стягненню із ОСОБА_4 .

Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме з ПрАТ «СК «Граве Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на лікування у розмірі 138 726,89 грн, шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 112 194,50 грн, моральної шкоди у розмірі 12 546,07 грн, а всього 263 467,46 грн, а з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 187 453,93 грн.

Оскільки при зверненню до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, з ПрАТ «СК «Граве Україна» на користь держави підлягає стягненню 1% від стягнуто суми, що становить 2 634,67 грн, а з ОСОБА_4 - 1 874,54 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 19, 76-80, 81, 82, 141, 223, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на лікування у розмірі 138 726,89 грн, шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 112 194,50 грн, моральної шкоди у розмірі 12 546,07 грн, а всього 263 467,46 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 187 453,93 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 2 634,67 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1 874,54 грн.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , телефон НОМЕР_3 , електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання за адресою АДРЕСА_3 , телефон НОМЕР_5 , електронна адреса відсутня.

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Граве Україна», , місце знаходження місто 03150, Київ, вулиця Велика Васильківська, 65, електронна адреса

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішеньння суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 31.01.2024.