УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про передачу справи за підсудністю

22 квітня 2024 року

м. Харків

Справа № 545/904/24

Провадження № 2/638/3916/24

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючої судді Яковлевої В.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Полтавської об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 , про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил роздрібного ринку електричної енергії,

установив:

На адресу Полтавського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Полтавської об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 , про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил роздрібного ринку електричної енергії.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області Потетій А.Г. від 13 березня 2024 року матеріали справи за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Полтавської об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил роздрібного ринку електричної енергії передано за підсудністю до Дзержинського районного суд м. Харкова.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 квітня 2024 року визначено головуючого суддю Яковлеву В.М.

19 квітня 2024 року матеріали вищевказаної позовної заяви передані судді Яковлевій В.М.

Вирішуючи питання про можливість прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, суд дійшов висновку, що справу слід повернути на розгляд суду, оскільки вона належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

При зверненні до суду з відповідним позовом позивач повинен дотримуватися вимог закону щодо підсудності розгляду цивільних справ, передбачених главою 2 розділу І ЦПК України.

Поняття підсудності у цивільному судочинстві - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК України).

Так, за правилами ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України, до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. Предметом позовної заяви є зобов`язання, які випливають з надання послуг з утримання майна. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, позовна заява про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Вимогами позовної заяви є стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил роздрібного ринку електричної енергії, нерухомого майна, а саме, будинку АДРЕСА_1 , де надаються такі послуги.

Відповідно до змісту позовної заяви, з 01 січня 2019 року між АТ «Полтаваобленерго» та ОСОБА_1 діє договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Предметом договору є передача електричної енергії до будинку АДРЕСА_1 , тому дана позовна заява має розглядатись за місцезнаходженням вказаного нерухомого майна, тобто, за правилами виключної підсудності.

Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування від 10 листопада 2004 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно 6318676 від 25.01.2005.

З урахуванням наведеного позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 10.04.2019 року по справі № 638/1988/17, в постанові від 04 березня 2020 року у справі № 757/91/19-ц, провадження № 61-19591св19.

За наведених вище обставин правові підстави для передачі справи для розгляду за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова відсутні.

Таким чином, суд доходить висновку, що на спірні правовідносини поширюються правила виключної підсудності та реєстрація відповідача за іншою адресою є лише підставою для виконання вимог статті 128 ЦПК України щодо належного сповіщення відповідача за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

При цьому норми статті 27 ЦПК України в даному випадку не підлягають застосуванню, оскільки, як зазначалось вище, до даного спору застосовуються правила виключної підсудності.

Отже, компетентним та належним судом для розгляду даної справи є Полтавський районний суд Полтавської області.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до п. 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частинами першою та другою статті 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Водночас суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

За наведених вище обставин, враховуючи недопустимість порушення правил щодо підсудності, з метою розгляду справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, оскільки територіальну підсудність суду відновлено, суд доходить висновку, що справу необхідно передати до передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Полтавського районного суду Полтавської області.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 27, 31, 32, 259-260 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Матеріали цивільної справи № 545/904/24 за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Полтавської об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 , про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил роздрібного ринку електричної енергії - передати для розгляду за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Полтавського районного суду Полтавської області (36008, Полтавська область, м. Полтава, вул. Європейська, 154-А).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 22 квітня 2024 року.

Суддя В.М. Яковлева