Дата документу 27.03.2024 Справа № 336/6040/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/6040/23 Головуючий у 1-й інстанції: Звєздова Н.С.
Провадження № 22-ц/807/649/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Погосян Маргарити Арсенівни на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на малолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що сторони перебувають у шлюбі з 02.10.2014 року, мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку із початком військових дій позивачка разом із дітьми виїхала за кордон. В цей час відповідач без її згоди почав відчужувати спільне майно подружжя, що стало підставою для її звернення до суду щодо розподілу спільного майна подружжя. Після чого відповідач перестав надавати будь-яку матеріальну допомогу позивачці, мотивуючи тим, що вона витратить грошові кошти на оплату послуг адвоката у справі про поділ майна.

Водночас, ОСОБА_2 зі свого боку докладає усіх зусиль для належного забезпечення дочки та сина, купує одяг, взуття, канцтовари, продукти харчування, організовує відпочинок, сплачує за додаткові заняття та курси з розвитку, здійснює лікування (планові огляди).

Вважає, що ОСОБА_1 має фінансову можливість сплачувати аліменти. Так, відповідач не є найманим працівником, пенсіонером, тощо, останній зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується інформацією, яка міститься у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягу з ЄДР. Відповідачем особисто (у справі про поділ сумісного майна подружжя) була надана відповідь податкової інспекції про обсяг доходу фізичної особи-підприємця та податкові декларації платника єдиного податку.

Згідно відповіді ГУ ДПС у Запорізькій області № 24307/6/08-01-50-09 від 07.09.2022 року загальна сума доходу за 2013-2021 роки відповідача склала 6 580 750 грн. Із них відповідно до податкової декларації платника єдиного податку за 2019 рік 880 750,00 грн., за 2020 рік 990 000,00 грн., за 2021 рік 920 000,00 грн. Таким чином, середній дохід ОСОБА_1 від господарської діяльності складає 52 770,00 грн. на місяць. Отже, якщо допустити стягнення з відповідача аліментів у розмірі 9 000,00 грн. в місяць на кожну дитину, то загальна сума аліментів в розмірі (18 000,00 грн.) на двох дітей не буде перевищувати 34% від доходу відповідача.

Крім того, на праві спільної сумісної власності подружжя сторонам належать транспортні засоби, що підтверджується інформацією наданою Головним сервісним центром МВС України (копії листів № 31531АЗ-3183-2022 від 11.07.2022 р. та 31/548АЗ-3300-2022 від 12.07.2022). Відповідач є власником 1/2 частини 11 транспортних засобів разом із позивачкою, 10 з яких перебувають у володінні відповідача.

Загальна вартість 11 транспортних засобів відповідно до довідки про середню ринкову вартість транспортних засобів № 3/08-1 від 15.08.2022 року складає 8 242 861,00 грн. Тобто, відповідач володіє рухомим майном, вартість якого складає 8 242 861,00/2 = 4 121 430,50 грн.

Отже, якщо допустити стягнення з відповідача аліментів у розмірі 9 000,00 грн. в місяць на кожну дитину (18 000,00 грн. на двох дітей в місяць) або 216 000,00 грн. на рік, або 1 296 000 грн. за 6 років, що складає 1 296 000,00/4 121 430,50 = 31,4% від вартості майна яке належить відповідачу. Тобто, останній має можливість сплачувати аліменти у розмірі 9 000,00 грн. на одну дитину кожного місяця 6 років поспіль, тобто майже до досягнення старшою дитиною повноліття.

Крім цього, 9 транспортних засобів відповідач надає в оренду, що підтверджується інформацією з сайту olx. Згідно розміщеного відповідачем оголошення на вказаному сайті орендна плата за один автомобіль за один тиждень складає 3 800 грн. Таким чином, оренда плата за 9 транспортних засобів складає 3 800*9=34 200 грн. за тиждень, або 13 6800,00 грн. на місяць, або 1 641 600,00 грн. на рік. Відтак, аліменти у розмірі 18 000,00 на місяць на двох дітей на рік складатимуть 216 000,00 грн./1 641 600,00 грн. *100%=13,16% від доходу з оренди транспортних засобів.

Згідно інформації, яка міститься у витягу з ЄДР, основними видами діяльності відповідача, як ФОП є: 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (основний), 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет, 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, 47.72 Роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами в спеціалізованих магазинах, 95.23 Ремонт взуття та шкіряних виробів, 46.16 Діяльність посередників у торгівлі текстильними виробами, одягом, хутром, взуттям і шкіряними виробами.

Таким чином, дохід від надання в оренду автомобілів є окремим доходом до основної діяльності відповідача як ФОП.

Отже, ОСОБА_2 вважає, що загальний дохід відповідача на рік складає більше 2 000 000 грн. Відтак, якщо сума аліментів на рік буде складати 216 000,00/2 000 000*100%= 10,8% від доходу, то це не буде для відповідача надмірним тягарем, враховуючи розмір його доходів.

Зазначає, що наведене підтверджується також інформацією, що міститься у банківських виписках позивача. Так, протягом березня-липня 2022 року, відповідач перераховував позивачці на утримання дітей в середньому 18 170,00 грн. на місяць, що свідчить про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 9 000,00 грн. на одну дитину на місяць.

З серпня 2022 року жодних грошових коштів на утримання дітей позивачка не отримувала. Відповідач без згоди позивачки відчужив спільне майно (транспортні засоби), у зв`язку з чим, позивачка звернулась з позовом про поділ спільного майна подружжя (справа № 336/3949/22).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2022 (справа № 336/3627/22) було застосовано забезпечення позову, а саме, заборонено будь-яким особам вчиняти дії, направлені на відчуження, передачу права керування та розпорядження стосовно транспортних засобів. Однак, відповідач в порушення рішення суду з метою уникнення розподілу майна відчужив транспортні засоби ОСОБА_5 на підставі договорів купівлі-продажу транспортних засобів.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31.10.2022 року у справі №755/9159/22 договори купівлі-продажу транспортних засобів було визнано недійсними та скасовано реєстрації права власності за покупцем ОСОБА_5 . Постановою Київського апеляційного суду від 12.04.2023 року у справі №755/9159/22 рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31.10.2022 року залишено без змін. Таким чином, відповідач є власником 1/2 частини транспортних засобів, загальна вартість яких складає 8 242 861,00 грн.

Відповідач є працездатною особою, має сталий та значний дохід від підприємницької діяльності, також отримує дохід від оренди рухомого майна, інших дітей, непрацездатної дружини, батьків не має, та не є інвалідом чи пенсіонером, відтак, може надавати матеріальну допомогу у розмірі необхідному для достатнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дітей та сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просила суд: стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі по 9 000 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття з щорічною індексацією суми аліментів відповідно до закону; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей в межах суми платежу за один місяць відповідно до ст. 430 ЦПК України; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі по 4 500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дітьми повноліття з щорічною індексацією суми аліментів відповідно до закону.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правову (правничу) допомогу в сумі 4 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 1 073,60 грн.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за 1 місяць.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Погосян М.А. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, прийняти нову постанову, якою стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання донька та сина в сумі по 3 000 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дітьми повноліття з щорічною індексацією суми аліментів відповідно до закону.

Отже, як вбачається зі змісту клопотання особи, яка подала скаргу, остання фактично просить оскаржуване рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення розміру стягнутих аліментів на утримання малолітніх дітей, зменшити суму стягнення на кожну дитину до 3 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції надані відповідачем докази належним чином не досліджені.

Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2023 року стягнуто аліменти на утримання дружини в розмірі 6 000 грн. Відповідач не відмовляється утримувати своїх дітей, але наразі у нього немає можливості щомісяця за двома рішенням суду сплачувати позивачці 15 000 грн., розуміючи, що при неможливості виплатити їй таку суму в виконавчій службі будуть приймати відповідні постанови про заборону відповідачу здійснити відповідні дії та про накладення арешту на розрахункові рахунки, в такому випадку відповідач не зможе виплатити й 9 000 грн.

Відповідач категорично проти задоволення позовної заяви про стягнення аліментів в сумі 9 000 грн. та визнає позовну заяву частково, а саме в частині стягнення аліментів по 3 000 грн. на кожну дитину, оскільки в 2022 році згідно даних податкової декларації платника єдиного податку «Фізичної особи-підприємця» дохід відповідача складає 43 000 грн.

Також вказує, що позивачка кожен місяць отримує грошову допомогу на себе та на дітей від держави Німеччина, розмір такої допомоги складає більше 1 000 євро. Крім цієї допомоги позивачка отримує кожен місяць грошову допомогу й від відповідача, що підтвердив в судовому засіданні представник позивача.

Разом з тим, відповідач має борги, а саме, 18.12.2021 року він придбав дуже дорогий телефон в кредит для позивачки за 37 199 грн. 38 коп. Станом на 19.01.2023 року кредит за телефон не погашений. Також, за час сімейного життя у відповідача виникла заборгованість перед КБ «Приватбанк» в розмірі 304 299 грн. 56 коп. та перед Монобанком в сумі 106 291 грн. 01 коп.

Від представника ОСОБА_2 адвокат Максимчук С.П. на адресу апеляційного суду надійшов відзив, у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, судові витрати покласти на відповідача. Зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Також, представник ОСОБА_1 адвокат Погосян М.А. подала відповідь на відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За приписами частини 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей до їх повноліття, що повністю узгоджується з приписами ст. 180 СК України. Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей сторін, суд, врахувавши стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, відсутність інших утриманців, наявність у власності декількох автомобілів, вважав, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 4 500 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця і до досягнення дітьми повноліття, оскільки такий розмір аліментів зможе забезпечити дітей всім необхідним для їх належного розвитку та зберегти той рівень життя, який б діти мали при сумісному проживанні з обома батьками.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей сторін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02 жовтня 2014 року між сторонами по справі було укладено шлюб, про що Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про шлюбі серії НОМЕР_1 , актовий запис №434.

Даний шлюб розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2023 року, яке набуло законної сили та є в загальному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Сторони мають двох дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 534; сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , видане Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №2961.

У зв`язку з початком військових дій ОСОБА_2 разом з дітьми залишила територію України та знаходиться за її межами, що підтверджується інформацією, що міститься у закордонному паспорті позивачки та закордонних паспортах дітей. Діти проживають з матір`ю в Федеративній республіці Німеччина, де з 06 березня 2022 року отримали дозвіл на тимчасове перебування/проживання та мають там місце проживання (помешкання). Діти перебувають на утриманні матері.

Яв вбачається з Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка видана Державною реєстраційною службою України серії АБ №522532, ОСОБА_1 26 березня 2013 року зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 має право на здійснення таких видів діяльності: 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (основний), 47.91 роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет, 47.78 роздрібна торгівля іншими невживаними в спеціалізованих магазинах, 47.72 роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами в спеціалізованих магазинах, 95.23 ремонт взуття та шкіряних виробів, 46.16 діяльність посередників у торгівлі текстильними виробами, одягом, хутром, взуттям і шкіряними виробами.

Як вбачається з довідки Головного управління ДПС у Запорізькій області, загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 2013 по 2021 роки склала 6 580 750 грн.

Згідно довідок Головного управління ДПС у Запорізькій області, Олександрівська державна податкова інспекція (Шевченківський район м. Запоріжжя) від 27.01.2023 та від 12.07.2023, за 2022 рік загальна сума доходу ОСОБА_1 за звітний (податковий) період становить 43 000,00 грн., за перше півріччя 2023 року - 18 300,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2023 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її утримання в сумі 6 000 грн. щомісячно, починаючи з 06 січня 2023 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , трирічного віку. Рішення набрало законної сили 15 лютого 2024 року.

Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/9159/ від 31 жовтня 2022 року, яке набуло законної сили, задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання недійсними договір купівлі-продажу транспортних засобів, у відповідності до якого суд визнав недійсними договори купівлі-продажу дев`яти автомобілів, що набуті в період шлюбу сторін, та були відчуженні відповідачем без згоди позивачки.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку.

За положеннями ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому, частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень;

Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження. З огляду на відсутність імперативної заборони, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.

Як зазначалося вище, за 2022 рік загальна сума доходу відповідача за звітний (податковий) період становила 43 000,00 грн., за перше півріччя 2023-го року - 18 300,00 грн. Доводи про наявність у відповідача інших доходів у вказані періоди не підтверджені належними та допустимими доказами.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2023 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її утримання в сумі 6 000 грн. щомісячно, починаючи з 06 січня 2023 року до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , трирічного віку.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_6 у відповідача народилася донька ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 , яка прийнята апеляційним судом до уваги у цій справі як доказ, передбачений ч. 3 ст. 367 ЦПК України, на виконання вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити в частині визначення розміру стягнутих аліментів на утримання малолітніх дітей сторін, зменшити суму стягнення на кожну дитину з 4 500 грн. до 3 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, що буде домірною сумою як майновому стану відповідача з урахуванням здійснення ним необхідних витрат на утримання членів нової родини, так і потребі дітей сторін в утриманні.

Колегія суддів враховує надані відповідачем дані про те, що у останнього відбулися зміни в сімейному стані, тому ОСОБА_1 має пов`язані з цими змінами додаткові видатки з утримання дитини, також враховує і зменшення доходів відповідача у 2022-2023 роках порівняно з 2013-2021 роками. Також колегія суддів бере до уваги і рівність обов`язків батьків з утримання дітей, що означає однакову участь сторін в утриманні доньки та сина. Витрати відповідача, який вправі претендувати на гармонійний розвиток своєї особистості, створивши нову сім`ю, виховуючи і утримуючи в ній дитину, є різноманітними, а покладення на нього обов`язку сплачувати більш ніж половину заробітку (з урахуванням даних Головного управління ДПС у Запорізькій області та враховуючи стягнення аліментів на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2023 року) лише на утримання дітей сторін було б неспіврозмірним з обсягом його видатків, необхідних для забезпечення життєвих потреб.

При визначенні розміру аліментів апеляційний суд керується встановленим Основним Законом України правом кожного на гідний рівень життєдіяльності для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст. 48 Конституції України).

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим, оскаржуване рішення на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України належить змінити в частині визначення розміру стягнутих аліментів на утримання малолітніх дітей шляхом зменшення суми стягнення на кожну дитину до 3 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно.

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Погосян Маргарити Арсенівни задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2024 року у цій справі змінити в частині визначення розміру стягнутих аліментів на утримання малолітніх дітей, зменшити суму стягнення на кожну дитину до 3 000 (три тисячі) грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 04 квітня 2024 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко