Справа № 134/248/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 березня 2024 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю: секретаря судового засідання Франко О.Г.

представника позивача - органу опіки та

піклування Городківської сільської ради - Петрунь Н.А.

відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль цивільну справу за позовом органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Городківської сільської ради до ОСОБА_1 про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

встановив:

06 лютого 2024 року орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Городківської сільської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить відібрати малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі відповідно до законодавства України шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відомості про батька дитини в свідоцтві про народження зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

10 лютого 2021 року ОСОБА_2 було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з проживанням у сім`ї, в якій матір ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. З того часу працівниками служби у справах дітей Городківської сільської ради регулярно здійснювалося обстеження умов проживання сім`ї відповідачки та неодноразово встановлювалися факти ухилення нею від виконання своїх батьківських обов`язків.

З відповідачкою постійно проводилися бесіди щодо відповідального батьківства та з приводу необхідності дотримання лікарських рекомендацій щодо здоров`я дитини.

29 січня 2024 року об 11 год. 00 хв. до служби у справах дітей з ВП № 1 Тульчинського РВП надійшло усне повідомлення про те, що в АДРЕСА_1 , виникла загроза життю та здоров`ю малолітньої ОСОБА_2 . За результатами виїзду було встановлено, що дитина знаходилась в одній кімнаті зі сторонніми чоловіками, які розпивали алкогольні напої та курили, а матір дитини спала в іншій кімнаті у взутті та верхньому одязі. ОСОБА_2 мала неохайний зовнішній вигляд, брудну шкіру та одяг, заплутане та брудне волосся з ознаками тління. Фактів жорсткого поводження з дитиною не виявлено. Будинок, в якому перебувала дитина, не відповідав жодним санітарно-гігієнічні нормам, в кімнатах був безлад, сморід, пліснява, брудні речі та постільна білизна, посуд із залишками зіпсованої їжі, виявлені алкогольні напої та недопалки. Службою у справах дітей було складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, згідно з яким зроблено висновок про те, що подальше перебування дитини в сім`ї є небезпечним.

Виконавчий комітет Городківської сільської ради як орган опіки та піклування 29 січня 2024 року прийняв рішення про невідкладне відібрання малолітньої ОСОБА_2 у матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав. Того ж дня ОСОБА_2 було влаштовано в сім`ю ОСОБА_4 за заявою останньої.

Вищезазначені обставини є підставою для відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, відповідно до положень статті 170 Сімейного кодексу України.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 08 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 березня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Вказує, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дочки ОСОБА_3 , не створила належних умов для повноцінного розвитку дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Дитина не відвідує дошкільний навчальний заклад, хоча в цьому році має йти в перший клас. Відповідачка не займається лікуванням дочки, яка має проблеми зі здоров`ям. Крім того, раніше відповідачку вже було позбавлено батьківських прав відносно трьох дітей.

Відповідачка заперечила проти задоволення позову, посилаючись на те, що хоче, щоб її дочка проживала разом з нею. Вказує, що з допомогою свого брата придбала будинок в с. Мар`янівка та проводить у ньому ремонт, має намір влаштуватися на роботу, вже декілька місяців не вживає спиртні напої. Її дочка ОСОБА_3 дійсно має проблеми зі здоров`ям і через деякий час їй буде потрібна операція на очах. Дочка не ходить в дитячий садок, оскільки їм немає чим добиратися до нього.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, покази свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 від 04 жовтня 2018 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України № 5 від 04 квітня 2019 року.

На підставі рішення служби у справах дітей Городківської сільської ради від 10.02.2021 року № 2 ОСОБА_2 було взято на профілактичний облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, з підстави проживання в сім`ї, у якій матір ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей.

З даних актів обстеження умов проживання, складених комісією служби у справах дітей Городківської сільської ради, вбачається, що комісія неодноразово відвідувала сім`ю відповідачки ОСОБА_1 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де вона проживала зі своєю дочкою ОСОБА_2 , зокрема 23 листопада 2021 року, 14 червня 2022 року, 12 жовтня 2022 року, 02 березня 2023 року. З відповідачкою проводилися профілактичні бесіди щодо необхідності належного догляду за малолітньою дочкою Віолеттою та здійснення її лікування.

В подальшому відповідачка разом з малолітньою дочкою ОСОБА_3 почала проживати у своєї матері, оскільки її будинок став непридатним для проживання.

Відповідно до акта обстеження умов проживання, затвердженого начальником служби у справах дітей Городківської сільської ради 29 січня 2024 року, відповідачка ОСОБА_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_5 та дочкою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання в будинку не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, в кімнатах брудно, темно, задушливо. На момент обстеження ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп`яніння. В будинку знаходилося двоє чоловіків також з ознаками алкогольного сп`яніння. Малолітня ОСОБА_2 мала неохайний вигляд, одягнена в брудний одяг з неприємним запахом, з нечісаним волоссям.

На підставі рішення виконавчого комітету Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області № 1 від 29 січня 2024 року «Про невідкладне відібрання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у матері без позбавлення її батьківських прав» малолітню ОСОБА_2 було відібрано від її матері ОСОБА_1 .

Згідно наказу служби у справах дітей Городківської сільської ради від 29 січня 2024 року № 2 «Про тимчасове влаштування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », малолітню ОСОБА_2 тимчасово влаштовано в сім`ю ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Допитана в судовому засіданні за клопотанням відповідачки свідок ОСОБА_6 показала, що відповідачка намагається виховувати та утримувати свою дочку Віолетту, добре ставиться до дитини. Раніше через непорозуміння зі своїми батьками вона зв`язалася з поганою компанією і почала зловживати алкогольними напоями, через що її вже позбавляли батьківських прав відносно інших дітей.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють.

Згідно ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Пунктами 2-5 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5-6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частинами 1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що наявні правові підстави для відібрання у відповідачки ОСОБА_1 малолітньої дочки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення її батьківських прав відносно цієї дитини.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, умови проживання дитини доведені до вкрай негативних, в житловому будинку допущена критична антисанітарія, яка загрожує здоров`ю дитини. Окрім того, відповідачка не забезпечує необхідного медичного догляду та лікування дочки Віолетти, що негативно впливає на її фізичний розвиток.

Відібрання дитини без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і відповідно до ч. 3 ст. 170 Сімейного кодексу України, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

На підставі ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів, суд виходить з розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб малолітньої дитини, реальної можливості відповідачки сплачувати аліменти щомісячно, не порушуючи прав останньої, тому суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню, а саме: необхідно стягнути з відповідачки аліменти на дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України аліменти слід перерахувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язати орган опіки та піклування Городківської сільської ради відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подачу даного позову до суду на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», а позов задоволено у повному обсязі, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути 2422,40 грн. судового збору (1211,20 грн. за позовну вимогу про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав + 1211,20 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву задовольнити.

Відібрати малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від її матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення батьківських прав.

Передати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під опіку органу опіки та піклування Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її особистий рахунок, відкритий у банківській установі, у розмірі п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 06 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 2422,40 грн. судового збору.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити дане рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, місцезнаходження: вул. Благовіщенська, 51, с. Городківка Тульчинського району Вінницької області, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 01 квітня 2024 року.

Суддя