РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/5199/23

Номер провадження 2/495/527/2024

18 січня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Холудєєва Б.Є. ,

відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, суд

ВСТАНОВИВ:

19.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, у якому просив суд зменшити розмір аліментів, а саме на утримання: доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі з 1/4 частини на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення повноліття та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі з 1/4 частини на 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення повноліття.

Стислий виклад позиції позивача

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 є платником аліментів за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду по справі № 495/4063/20 від 31.03.2021 року, в якому вказано стягнути з позивача на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення повноліття та судовим наказом від 22.03.2023 року по справі № 495/1963/23, в якому вказано стягнути з позивача на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення повноліття.

Тобто з позивача стягують 50 % з заробітної плати (доходу), але це суперечить діючому законодавству, а саме: відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видач; судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та не менш 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

Стислий виклад позиції відповідача, ОСОБА_5 , викладеної у відзиві

Ознайомившись з заявленими позовними вимогами, відповідач вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Після винесення Білгород-Дністровським судом рішення про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , відповідач аліменти не сплачував, що підтверджується довідкою № 03-14-47541 від 23.11.2015 року про неотримання аліментів, виданою відділом державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції, у якій зазначено, що за період часу з 01.05.2015 по 31.10.2015 року, відповідач дійсно не отримувала аліменти від боржника ОСОБА_1 на утримання доньки та довідкою та № 36276/2227 від 16.11.2017 року про неотримання аліментів, виданою Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, у якій зазначено, що за період часу з 01.05.2017 по 31.10.2017 року дійсно не отримувала аліментів від боржника ОСОБА_1 на утримання доньки.

Крім того, у позивача покращився матеріальний стан та він має можливість сплачувати аліменти. На даний час ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 та отримує наступну заробітну плату:

січень 2023 року - 15 034,20 гривень (сплачено аліментів - 3702,17 гривень);

лютий 2023 року - 108 295,49 гривень (сплачено аліментів - 26 667,77 гривень);

?березень 2023 року - 53 134,20 гривень (сплачено аліментів - 13 084,30 гривень);

квітень 2023 року - 53 134,20 гривень (сплачено аліментів - 13 084,30 гривень);

травень 2023 року - 53 134,20 гривень (сплачено аліментів - 13 084,30 гривень);

червень 2023 року - 53 134,20 гривень (сплачено аліментів - 13 084,30 гривень).

Вищезазначена інформація підтверджується звітами про здійснення відрахування та виплати за січень 2023, лютий 2023, березень 2023, квітень 2023, травень 2023, червень 2023 року та довідкою зі сплати аліментів № 42691/21.03-57 від 30.06.2023 року.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що у нього народилась дитина від іншого шлюбу. Однак позивачем, на думку відповідача, не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення судового рішення суттєво погіршився його матеріальний стан, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а навпаки дохід позивача збільшився.

Та обставина, що народження дитини у платника аліментів від іншого шлюбу, сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача.

Також, окрім не надання позивачем доказів погіршення матеріального стану, не надано доказів погіршення стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.

Просить звернути увагу, що з моменту народження сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу по справі № 495/1963/23 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дитину лише 22.08.2023 року.

Крім цього, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до цих пір проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 . Дані адреси також вказані і в даних про сторони: позивача і відповідача ОСОБА_4 , в графі «Адреса».

Тобто адреса позивача і ОСОБА_4 однакова.

На думку відповідача, є підстави вважати, що позивач та відповідач вдвох створили штучний спір (отримали судовий наказ справі № 495/1963/23 про стягнення аліментів на їх спільну дитину) з метою зменшення розміру отриманих відповідачем аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 .

Відповідач, як мати, робить усе можливе, але самостійно забезпечити належний рівень життя дитини не спроможна, через зростання цін на шкільне приладдя, продукти харчування, одяг та взуття. Окрім речей першої необхідності, відповідач несе витрати на лікування, оздоровлення та культурний розвиток дитини.

Спільна з позивачем донька ОСОБА_6 навчається у Ярославському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, зараз перейшла до 9-го класу.

Наразі виникла необхідність у підготовці до державної підсумкової атестації, тому донька відвідує додаткові заняття в учбово-розвивальному клубі з англійської мови 2 рази на тиждень впродовж 6 місяців, місячна плата становить 2 520 гривень та з математик 2 рази на тиждень впродовж 6 місяців, місячна плата становить 2520 гривень.

З огляду на вищезазначене просить суд відмовити у задоволені позову.

Процесуальні дії у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2023 року провадження по вказаній справі було відкрито, розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

07.07.2023 року від відповідача, ОСОБА_5 , надійшов відзив на позовну заяву, зміст якого викладений в описовій частині рішення.

10.08.2023 року від відповідача, ОСОБА_4 , надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.08.2023 року було здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження у цивільній справі № 495/5199/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів - в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.11.2023 року підготовче провадження по вказаній справі було закрито, а справа призначена до судового розгляду по суті. Також було визнано обов`язковою явку відповідача ОСОБА_4 в судове засідання, призначене на 18.01.2024 року.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_5 , адвокат Холудєєв Б.Є. висловився, що позов задоволенню не підлягає, тому що народження другої дитини не є підставою для зменшення аліментів, крім того, позивач не надав документі, що підтверджували б той факт, що у нього погіршився матеріальний стан. На момент звернення до суду наявність самого лише судового наказу про стягнення аліментів не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Відповідач, ОСОБА_4 , висловилася, що просить, щоб аліменти сплачувалися згідно з вимогами закону.

Суд, вивчивши матеріли справи, заслухавши думку сторін, встановивши факти та відповідні до них правовідносини прийшов до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, їх нормативно-правове обґрунтування та позиція суду

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 /позивач/ та ОСОБА_5 /відповідач/ мають спільну дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яку відповідно до заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2021 року стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку ОСОБА_1

ОСОБА_1 /позивач/ та ОСОБА_4 /відповідач/ мають спільну дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якого згідно з судовим наказом, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 22.03.2023 року стягуються аліменти з позивача у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення ним повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання.

Згідно з ст. 180 СК України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу)платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що підставами для задоволення позову про зменшення розміру аліментів на утримання дітей з 1/4 на 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно на кожну дитину є, зокрема, зміна його майнового стану, у зв`язку з народженням дитини, від іншого шлюбу. Таким чином, у нього, як у платника аліментів, внаслідок зміни матеріального та сімейного стану, є підстави для звернення до суду з позовом до про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Верховним Судом України у справі за № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року у постанові зазначено наступну правову позицію: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК Українизміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й інші норми, про обов`язок батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

На підставі положень ст. 81 ЦПК України та правових норм СК України на позивача покладається обов`язок доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або зазначити інші випадки, що виникли після винесення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Доказами для підтвердження позовних вимог про зменшення розміру аліментів на утримання дитини можуть бути довідки про доходи батька, кредитні договори, рішення суду та будь-які інші документи, щодо підтвердження зміни матеріального становища, тобто його погіршення.

Доводи позивача щодо того, що він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі через наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, від іншого шлюбу не є істотними та достатніми доказами для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 715/2073/20 виклав правову позицію згідно якої факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Крім того, суд зазначає, що судовий наказ, виданий Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 22.03.2023 року був направлений на виконання лише 29.08.2023 року, тобто на момент подачі позову до суду (19.05.2023 року) з позивача аліменти на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у примусовому не стягувалися, відповідно на момент подачі позову до суду це не впливало на його матеріальний стан, адже з нього стягувалися аліменти на одну дитину у тому розмірі, що встановлений діючим законодавством. Вказаний факт може свідчити про штучність позову задля зменшення розміру аліментів на дитину, яка не проживає разом з батьком. Крім того, позивач, ОСОБА_1 , та відповідач, ОСОБА_4 , згідно відомостей, що наявні у позові, проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

За перші 6 місяців 2023 року позивачу була нарахована заробітна плата наступним чином:

- у січні 2023 року у розмірі 15 034,20 грн.;

- у лютому 2023 року 108 295,49 грн.;

- у березні 2023 року у розмірі 53 134,20 грн.;

- у квітні 2023 року у розмірі 53 134,20 грн.;

- у травні 2023 року у розмірі 53 134,20 грн.;

- у червні 2023 року у розмірі 53 134,20 грн.;

Вказане підтверджується звітами про здійснення відрахувань та виплати в/ч НОМЕР_1 .

Отже, суд не можу констатувати погіршення матеріального стану протягом значного періоду часу, що може бути підставою для зменшення розміру аліментів на дітей. У вказаному аспекті суд бере до уваги, що позивач є військовослужбовцем, бойові виплати (винагороди) якого, періодично можуть періодично варіюватися, проте згідно тих відомостей, що наявні у суду, зміни у матеріально стані позивача дійсно мали місце, проте як і у бік збільшення його заробітку та і у бік зменшення.

Батьки (позивач та відповідач) в рівних частках повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Таким чином, можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дитини, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а саме: ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Висновки суду

Враховуючи те, що позивач працездатний, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дітей позивач не надав, наявність у позивача на утриманні неповнолітньої дитини, від іншого шлюбу, на думку суду, не є істотними та достатніми доказами для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже вказаний факт не доводить мінливості його матеріального стану та вплину на стан здоров`я, а тому не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до обґрунтованого висновку, що позов про зменшення розміру аліментів не підлягає задоволенню у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись, ст.ст.4,5,11-13,76-81, 223, 247, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 26.01.2024 року.

Суддя Н.Д. Анісімова