Справа № 752/793/24
Провадження № 2/752/3021/24
У Х В А Л А

Іменем України

22.04.2024 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Крекотень О.В., розглянувши клопотання Акціонерного товариства «Сенс Банк» про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про відшкодування майнової та моральної шкоди (збитків), -

присутні:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: Левківська Т.В. - адвокат (ордер серія АІ №1376303 від 06.04.2023р.)

представник позивача: Гарасім Т.В. - адвокат (ордер серія АН №1402303 від 08.04.2024р.)

представник відповідача: Семенець І.І. - адвокат (дов. №020391/23 від 20.11.2023р.)

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Голосіївського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про відшкодування майнової та моральної шкоди (збитків).

Відповідачем подано клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Як зазначає відповідач, підставою для подання позову представник позивача зазначив викрадення (зникнення) майна, однак при цьому він посилається на документи щодо виявлення майна під час інвентаризації, що цілком спростовує зазначену позивачем підставу позову. На думку відповідача, суперечливий виклад обставин щодо наявності/відсутності майна є порушенням принципу добросовісності, адже майно, вартість якого просить компенсувати позивач, не може одночасно бути наявним (арештованим у рамках кримінального провадження) і викраденим (зниклим). Єдиною метою подання позову, як вказує відповідач, є обхід арешту, що накладений на майно в рамках кримінального провадження, тобто використання суду з метою уникнення негативних наслідків, пов`язаних з арештом майна, в тому числі, уникнення необхідності доведення належності виявленого майна саме позивачу та спробою неправомірного втручання у право власності банку, отримання можливості неправомірного збагачення за рахунок банку, адже право на повернення арештованого майна в рамках кримінального провадження залишається в позивача.

У підготовчому засіданні представник відповідача підтримав клопотання про

залишення позову без розгляду.

Представники позивача та позивач просили відмовити в його задоволенні, вказуючи на необгрунтованість клопотання.

Суд, розглянувши подане клопотання відповідача, з`ясувавши думку учасників судового провадження, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частина 2 ст. 44 ЦПК України визначає, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Частини 3 та 4 вказаної вище статті ЦПК передбачають, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Проте чинний ЦПК України не містить визначення цього поняття, а визначає у ст. 44 лише перелік дій, які можуть трактуватися суддею за суб`єктивною чи об`єктивною думкою в кожному конкретному випадку як зловживання процесуальними правами.

Відповідно до позиції КЦС ВС, викладеної в ухвалі від 13.10.2021 по справі №707/1491/21, зловживання процесуальними правами - це цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав

людини і основоположних свобод правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом). Зловживання правами характеризуються умислом, спрямованим на порушення порядку цивільного судочинства. Характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права, недобросовісність дій, умисний характер, завідома несумлінність. Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються з видимістю реалізації законних прав особи.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату.

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин. Це підтверджується постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14.

Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій.

При оцінці дій позивача, які на думку відповідача, містять ознаки зловживання своїм процесуальним правом та порушують принцип добросовісності, суд, з огляду на конкретні обставини справи, приходить до висновку про відсутність у них таких ознак.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про зловживання позивачем та його представниками процесуальними правами, а, відтак, з метою дотримання прав та інтересів усіх учасників судового провадження на справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд цивільної справи в задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 13, 44, 260, 261, 352-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Сенс Банк» про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про відшкодування майнової та моральної шкоди (збитків).

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

3. Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя І.О. Ольшевська