Справа № 489/6828/23
Провадження № 2/489/319/24
РІШЕННЯ

Іменем України

12 лютого 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судових засідань Тищенко Д.О.,

за участі:

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

встановив:

В жовтні 2023 року ОСОБА_2 через свого представника адвоката Гайдаржий А.В. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Свої вимоги мотивувала тим, що в січні 2018 року вона звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її утримання у зв`язку з тим, що вона є донькою позивача та продовжувала навчання. Заочним рішенням суду від 07.06.2018 її позов було задоволено. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 11.12.2019 змінено розмір аліментів, присуджених на користь позивача, та стягнуто з ОСОБА_3 аліменти до закінчення нею навчання в розмірі 1/30 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 11.01.2018 і до закінчення навчання 30.06.2019. Рішення про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 примусово виконувалось Заводським ВДВС м. Миколаєва (ВП № 65302404). За час примусового виконання державним виконавцем було нараховано заборгованість по аліментам в сумі 18 864,66 грн. Лише 15.09.2023 із відповідача було стягнуто суму заборгованості по аліментам, що підтверджується квитанцією про оплату. 05.10.2023 постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження у зв`язку із повним виконанням. Таким чином позивач вважає, що відповідач повинен нести відповідальність за прострочення сплати аліментів, встановлену ч. 1 ст. 196 СК України, відповідно до якої у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені). Згідно розрахунку, виконаного позивачем, за період з 11.01.2018 по 15.09.2023 розмір неустойки (пені) зі сплати аліментів становить 350 889,73 грн. Однак оскільки сума стягнення неустойки (пені) не повинна перевищувати 100 % заборгованості по аліментам, позивач вимагає суму неустойки, яка становить 18 864,66 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.11.2023 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено її розгляд у судовому засіданні.

17.11.2023 від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Бєлової Р.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки відповідач не здійснював оплату аліментів з підстав, які від нього не залежали. ОСОБА_3 ні в якому разі не ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини. Крім того зазначає, що позивач отримала виконавчий лист по справі № 489/100/18 лише 22.01.2020, при тому, що рішення суду було прийнято 24.09.2019. 28.09.2020 позивачу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження. 28.04.2021 виконавчий лист було повторно пред`явлено до виконання до Заводського ВДВС у м. Миколаєві та державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 65302404 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/30 частини від всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 11.01.2018 на період навчання до 30.06.2019. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.02.2021 поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Проте позивач одразу не подавала вказаний виконавчий лист до примусового виконання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.09.2022 по справі № 489/100/18 було задоволено скаргу представника ОСОБА_2 та визнано протиправним і скасовано розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 20.09.2021. Вищевказана ухвала суду була подана позивачем до державного виконавця, який 12.09.2023 повторно здійснив розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на суму 18 864,66 грн. за період з 11.01.2018 по 30.06.2019. Отримавши вказаний розрахунок заборгованості від державного виконавця, відповідач ОСОБА_3 одразу 14.09.2023 оплатив аліменти. Постановою державного виконавця від 05.10.2023 було закінчено виконавче провадження № 65302404, в зв`язку з тим, що аліменти стягнуто в повному обсязі. Заборгованість по оплаті аліментів станом на день подачу позову відсутня. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги відсутність винних дій зі сторони відповідача щодо несплати аліментів, представник позивача вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

29.11.2023 віл представника позивача адвоката Гайдаржий А.В. надійшла відповідь на відзив, згідно якого останній спростовує аргументи представника відповідача та наполягає на задоволенні позову в повному обсязі. Вказує на те, що відповідач знав про рішення Миколаївського апеляційного суду, за яким видано виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на утримання позивача. До того ж, відповідачем було сплачено аліменти в сумі 1 000,00 грн. В серпні 2021 року, що вбачається з розрахунку заборгованості. Таким чином відповідач не міг не знати про наявність у нього обов`язку сплачувати аліменти на користь позивача. Представник позивача вважає, що боржник не довів, які заходи ним вживались для виконання для виконання ним своїх зобов`язань та відсутність його вини в несвоєчасній сплаті аліментів.

29.11.2023 від представника відповідача адвоката Бєлової Р.В. надійшло клопотання про витребування доказів, а саме про витребування у Заводського ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) копії матеріалів виконавчого провадження № 65302404.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.11.2023 витребувано у Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію матеріалів виконавчого провадження № 65302404 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/30 частини від усіх видів його заробітку; ухвалено оглянуто в судовому засіданні матеріали цивільної справи № 489/100/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

16.01.2024 та 07.02.2024 від представника відповідача адвоката Бєлової Р.В. надійшли додаткові письмові пояснення у справі, згідно яких вона наполягає на тому, що жодних постанов державного виконавця, розрахунків заборгованості зі сплати аліментів тощо ОСОБА_3 не отримував, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, наданими на запит суду. Так кореспонденція державного виконавця, починаючи з 30.04.2021, направлялась боржнику за адресою: АДРЕСА_1 . Однак ОСОБА_3 був знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою 13.04.2021, та з 12.05.2021 і до теперішнього часу зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади. Однак державним виконавцем не було здійснено запити до відповідних органів щодо встановлення місця реєстрація боржника ОСОБА_3 13.06.2023 державний виконавець отримав від Дніпровської митниці Державної митної служби України відповідь про те, що ОСОБА_3 з 17.06.2021 поновлений на посаді начальника митниці та надано довідку про його доходу. Після отримання відомостей про доходи боржника державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, яку відповідачем невідкладно після отримання інформації про розмір боргу було погашено. Крім того представник відповідача посилалась на те, що державним виконавцем розмір заборгованості по сплаті аліментів визначався неодноразово, в тому числі в зв`язку з визнанням попереднього розрахунку протиправним на підставі ухвали суду, що також виключає неправомірну бездіяльність відповідача зі сплати заборгованості, яку до 12.09.2023 навіть не було однозначно розраховано державним виконавцем. Вказане, на переконання представника відповідача, свідчить про відсутність умислу не сплачувати аліменти.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Гайдаржий А.В. не з`явились, повідомлені судом про розгляд справи належним чином. 15.01.2024 від ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві, на питання суду категорично заперечувала сплату ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1000,00 грн. у серпні 2021 року, оскільки він не знав по наявність виконавчого провадження та заборгованості зі сплати аліментів, що також підтверджується розрахунками ВДВС від 2019 року, де така сума не була зазначена.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження № 65302404, оглянувши матеріали цивільної справи № 489/100/18, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_2 є донькою відповідача ОСОБА_3 .

29.04.2021 старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 65302404) з примусового виконання виконавчого листа № 489/100/18, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/30 частини від усіх видів його заробітку, починаючи з 11.01.2018 на період навчання до 30.06.2019. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.02.2021 поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання (а.с. 7-8).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.09.2023, станом на 30.06.2019 заборгованість ОСОБА_3 по аліментам на користь ОСОБА_2 становить 18 864,66 грн. (а.с. 13-14).

15.09.2023 відповідачем ОСОБА_3 зараховано на рахунок Заводського ВДВС у м. Миколаєві 19 864,66 грн. - за виконавчим провадженням № 65302404 (а.с. 11).

05.10.2023 старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 65302404) на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ Про виконавче провадження в зв`язку зі стягненням аліментів в повному обсязі (а.с. 9-10).

Оглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи № 489/100/18, судом встановлено наступне.

07.06.2018 Ленінським районним судом м. Миколаєва постановлено заочне рішення по справі № 489/100/18, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11.01.2018 до закінчення навчання червень 2019 року.

06.09.2019 представник ОСОБА_3 адвокат Надточиєва А.П. звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 07.06.2018 по справі № 489/100/18.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.06.2019 скасовано заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2018 по справі № 489/100/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ; відкликано виконавчий лист, виданий 10.09.2018 по справі № 489/100/18.

24.09.2019 Ленінським районним судом м. Миколаєва постановлено рішення по справі № 489/100/18, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання, в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 січня 2018 року до закінчення навчання червень 2019 року.

28.10.2019 представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Надточиєва А.П. звернулась до Миколаївського апеляційного суду з апеляційною скаргою на вищевказане рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва.

У відповідності до постанови Миколаївського апеляційного суду від 11.12.2019 рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.09.2019 в частині розміру аліментів змінено; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/30 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 11.01.2018 на період навчання до 30.06.2019.

Тобто на час, коли апеляційним судом були постановлено рішення про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_3 , строк, на який підлягали стягненню вказані аліменти вже сплинув.

20.01.2020 ОСОБА_2 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Миколаївського апеляційного суду від 11.12.2019 у справі № 489/100/18.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 04.08.2020 касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, постанову Миколаївського апеляційного суду від 11.12.2019 залишено без змін.

22.01.2020 Ленінським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист по справі № 489/100/18, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/30 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 11.01.2018 на період навчання до 30.06.2019.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від від 16.02.2021 поновлено ОСОБА_2 строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа від 22.01.2020 по справі № 489/100/18 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 .

12.10.2021 ОСОБА_2 звернулась до Ленінського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на дії державного виконавця Заводського ВДВС у місті Миколаєві ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно якої просила: визнати протиправним та скасувати розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 20.09.2021, виконаний старшим державним виконавцем Заводського ВДВС м. Миколаєва Бабенко Є.М. при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 22.01.2020 по справі № 489/100/18; зобов`язати Заводський ВДВС м. Миколаєва провести розрахунок заборгованості по сплаті аліментів при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 22.01.2020 по справі № 489/100/18 з урахуванням доходу, одержаного боржником на підставі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/25830/15 від 30.12.2020 за період з 11.01.2018 до закінчення навчання - червень 2019 року.

У відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.09.2022 скаргу ОСОБА_2 задоволено, визнано протиправним та скасовано розрахунок заборгованості по аліментам від 20.09.2021, зобов`язано Заводський ДВС провести перерахунок заборгованості.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.06.2023 виправлено описку в ухвалі Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.09.2022 про визнання протиправним і скасування розрахунку.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження № 65302404, суд встановив наступне.

27.04.2021 ОСОБА_2 звернулась до Заводського ВДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) із заявою про примусове виконання рішення суду по справі № 489/100/18.

29.04.2021 старшим державним виконавцем Заводського ВДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65302404 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 22.01.2020 по справі № 489/100/18.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження 30.04.2021 було направлено боржнику ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 84). Коверт повернувся неврученим (а.с. 86).

20.09.2021 державним виконавцем Заводського ВДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) виконано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по справі № 489/100/18, згідно якого заборгованість ОСОБА_3 зі стягнення аліментів за період з 11.01.2018 по 30.06.2019 становить 17 964,29 грн.

Копію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів 21.09.2021 було направлено боржнику ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 108).

13.06.2023 до Заводського ВДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) надійшло повідомлення від Дніпровської митниці Державної митної служби України про те, що ОСОБА_3 поновлено на роботі в Дніпровську митницю 17.06.2021 на посаді начальника митниці, до якого долучено довідку про доходи боржника.

30.08.2023 на адресу Заводського ВДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) від боржника ОСОБА_3 надійшла заява про долучення до матеріалів справи довідки про доходи.

12.09.2023 державним виконавцем Заводського ВДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) виконано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по справі № 489/100/18, згідно якого заборгованість ОСОБА_3 за період з 11.01.2018 по 30.06.2019 становить 18 864,66 грн. (а.с. 164).

13.09.2023 копію вказаного розрахунку було направлено сторонам виконавчого провадження (боржнику ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ).

05.10.2023 старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про закриття виконавчого провадження № 65302404 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 489/100/18, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення аліментів з ОСОБА_3 - на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ Про виконавче провадження, в зв`язку зі стягненням аліментів в повному обсязі.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Сплата аліментів є обов`язком щодо утримання дитини тим з батьків, хто проживає окремо, проте відповідачем такий обов`язок не було своєчасно виконано за період з 11.01.2018 по 30.06.2019 (як зазначає ОСОБА_2 у поданій позовній заяві), в зв`язку з чим виникла заборгованість, а у позивача виникло право на стягнення пені, розмір якої не може перевищувати розмір нарахованої заборгованості.

Відповідно до розрахунку, здійсненого ОСОБА_2 , розмір пені за прострочення сплати ОСОБА_3 аліментів за період з 11.01.2018 по 30.06.2019 становить 350 889,73 грн.

Оскільки вказаний розмір пені за прострочення сплати аліментів перевищує 100 % розміру заборгованості по аліментам, позивач заявляє вимоги про стягнення пені в розмірі, що дорівнює розміру боргу за вказаний період, а саме 18 864,66 грн.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Вказаний висновок підтверджується наступним.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Відповідач заперечує проти задоволення позову про стягнення з нього пені за несвоєчасну сплату аліментів, мотивуючи свої заперечення тим, що він не був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_2 не отримував за адресою своєї реєстрації постанови про відкриття провадження у справі, розрахунку заборгованості тощо. Невідкладно після отримання ним відомостей про відкриття виконавчого провадження та наявність заборгованості зі сплати аліментів ьорг був ним погашений в повному обсязі.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно положень ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідач посилається на те, що з 12.05.2021 він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.179 зворот). Не зважаючи на це та приймаючи до уваги, що державний виконавець мав усі передбачені законом повноваження для встановлення дійсного місця його реєстрації, вся кореспонденція в межах виконавчого провадження № 65302404 направлялась боржнику за адресою: АДРЕСА_1 , яка не є адресою його проживання з 13.04.2021 (а.с.190).

Такі дії державного виконавця унеможливили для боржника ОСОБА_3 отримання у встановленому законом порядку відомостей про відкриття виконавчого провадження та нарахування заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 .

Та обставина, що ОСОБА_3 (його представником) подавалась заяви про перегляд заочного рішення по справі № 489/100/18, а також апеляційна скарга на рішення місцевого суду по вказаній справі не є неспростовним, достовірним та достатнім доказом того, що боржнику було належним чином повідомлено про відкриття виконавчого провадження щодо нього на наявність заборгованості зі сплати аліментів, оскільки ОСОБА_2 продовжила оскаржувати судове рішення, яке було постановлено Миколаївським апеляційним судом 11.12.2019, та звернулась до державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження лише 27.042021 (а.с. 61) тобто майже через два роки після постановлення рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів.

Крім того, згідно повідомлення Дніпровської митниці Державної митної служби України від 12.06.2023, яке було отримано Заводським ВДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) 13.06.2023 за вх. № 5645 (а.с. 95), ОСОБА_3 було поновлено на роботі в Дніпровську митницю Держмитслужби 17.06.2021 на посаді начальника митниці, де боржник щомісячно офіційно отримував заробітну плату.

Проте державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з невідомих причин не було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_3 .

Посилання представника позивача на застосування до спірних відносин правових висновків Верховного Суду у справі № 283/1309/17 від 01.05.2020 не приймається судом до уваги, оскільки у вказаній справі оскаржують ся вирок і взагалі відсутня постанова Верховного суду від цієї дати.

Також не підлягають застосуванню до даних правовідносин правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.03.2023 по справі 461/7406/18, оскільки в даному випадку у справі № 461/7406/18 боржнику достеменно було відомо про стягнення з нього аліментів, про що свідчить та обставина, що він регулярно здійснював оплату аліментів.

Посилання ж представника позивача на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 14.12.2020 по справі № 661/905/19 навпаки спростовують твердження позивача про наявність вини боржника у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, оскільки у даному випадку Верховний Суд зазначає про те, що суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. «Доводи касаційної скарги про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає у всіх випадках є безпідставними, оскільки у цій категорії справ визначальним є вина платника аліментів у виникненні заборгованості по аліментам».

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що зобов`язання по сплаті заборгованості по аліментам не були виконані відповідачем з незалежних від нього підстав оскільки позивач звернулась до державної виконавчої служби із заявою про стягнення з відповідача аліментів після спливу майже двох років після постановлення рішення про стягнення аліментів та після сплину строку,до якого вказані аліменти було стягнуто; відсутні неспростовні, належні та достовірні докази того, що відповідач був у встановлені діючим законодавством строк та порядок повідомлений про відкриття виконавчого провадження та наявність заборгованості зі сплати аліментів; державним виконавцем не було вчинено всіх можливих передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» дій, спрямованих на фактичне виконання рішення суду; судом за заявою стягувача було визнано протиправним та скасовано первісний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

За таких обставин підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відсутні.

На підставі ч. 6 статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави.

Керуючись статтями 4, 19, 28, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 12.02.2024.

Суддя Г.А. Микульшина