Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/767/22

Провадження № 2/943/56/2024

11 січня 2024 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

за участі представника позивача Гороха В.В.

представника відповідача ОСОБА_1.

представника третьої особи Лукащука Я.М.

позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Буської міської ради Золочівського району Львівської області, третьої особи яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, в якій він просить задовольнити позовні вимоги повністю, визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та , які знаходяться по АДРЕСА_1 , та право на власності на земельну ділянку площею 0,0857 га для обслуговування даного житлового будинку з приналежністю із визначеними межами згідно кадастрового плану земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовної заяви покликається на те, що після смерті його рідної сестри ОСОБА_6 до нього перейшло право власності на житловий будинок (літера «А») з верандою загальною площею 59,5 кв. м, з неї житлова - 28,2 кв. м, з господарськими будівлями сараєм (літера «Б»), сараєм (літера «В») та господарськими спорудами погребом (літера «Пг»), колодязем (літера «К»), огорожею № 1, воротами/хвірткою № 2, які знаходяться по АДРЕСА_1 , та право власності на земельну ділянку площею 0,0857 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом. Однак, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно та у зв`язку з тим, що сусідні землекористувачі Буська міська рада Золочівського району Львівської області та ОСОБА_7 відмовляються погоджувати межі спадкової земельної ділянки, звернувся за захистом своїх прав до Буського районного суду Львівської області із відповідним позовом.

Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області подала письмові пояснення щодо позову, в яких зазначила, що конфігурація і площа земельної ділянки, якою користується ОСОБА_3 , була самовільно змінена останнім після смерті його сестри ОСОБА_6 шляхом самовільного переставлення частини огорожі на 0,4 м в сторону заїзду загального користування. Тому, з цих підстав просить суд відмовити у задоволенні позову в частині визнання права власності на спадкову земельну ділянку у такій конфігурації, яка зазначена в кадастровому плані земельної ділянки у складі документації із землеустрою, що розробляється на замовлення ОСОБА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_7 через свого представника адвоката Лукащука Я.М. подала відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті його рідної сестри ОСОБА_6 . В обґрунтування відзиву покликається на те, що конфігурація і площа спадкової земельної ділянки була самовільно змінена ОСОБА_3 після смерті його сестри ОСОБА_6 шляхом самовільного переставлення частини огорожі на 0,4 м в сторону заїзду загального користування.

Позивач ОСОБА_3 та його представник адвокат Горох В.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з мотивів, наведених в позовній заяві, просили суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1. в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог в частині визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, просив суд відмовити у задоволенні позову в цій частині з мотивів, наведених у письмових поясненнях Буської міської ради Золочівського району Львівської області щодо позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, адвокат Лукащук Я.М. в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог в частині визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, просив суд відмовити у задоволенні позову в цій частині з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_3 , представника позивача адвоката Гороха В.В., представника відповідача ОСОБА_1. , представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, адвоката Лукащука Я.М., показання свідків ОСОБА_1. , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , дослідивши та надавши належну оцінку зібраним у справі письмовим доказам, висновку судового експерта дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, судової практики Верховного Суду, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Милятинською сільською радою Буського району Львівської області від 21.07.1990 у відповідності до актового запису № 26 від 21.07.1990.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна сестра позивача ОСОБА_6 , про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 , видане Милятинською сільською радою Буського району Львівської області від 08.11.2000 згідно актового запису № 40 від 08.11.2000.

Про родинні відносини позивача із його батьком та сестрою вказують повторне свідоцтво про народження ОСОБА_3 серія НОМЕР_3 від 17.08.1962 та повторне свідоцтво про народження ОСОБА_6 серія НОМЕР_4 від 02.09.1950.

З довідки виконавчого комітету Буської міської ради Золочівського району Львівської області від 29.11.2021 № 828 вбачається, що останнє місце проживання ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . На час її смерті позивач ОСОБА_3 проживав разом з нею за однією адресою. Заповіт від імені померлої ОСОБА_6 не посвідчувався.

Згідно засвідченої копії сторінки з погосподарської книги № 4 с. Ріпнів станом на 1996-2000 роки, виданої виконавчим комітетом Буської міської ради Золочівського району Львівської області, за ОСОБА_6 , яка була головою домогосподарства, що знаходиться по АДРЕСА_1 , рахується житловий будинок, загальною площею 60 кв. м з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 19.10.2021, загальна площа житлового будинку (літера «А») з верандою, 1968 року побудови, який знаходиться по АДРЕСА_1 , складає 59,5 кв. м, з неї житлова - 28,2 кв. м. Приналежним майном до нього є господарські будівлі сарай (літера «Б»), сарай (літера «В») та господарські споруди погріб (літера «Пг»), колодязь (літера «К»), огорожа № 1, ворота/хвіртка № 2. Право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано в обласному комунальну підприємстві Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», він є придатним для проживання та не являється об`єктом самочинного будівництва. Інвентаризаційна вартість зазначеного нерухомого майна становить 120 545 грн.

Відомості про проведення технічної інвентаризації внесено до Реєстру будівельної діяльності, що підтверджується Витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 18.11.2021 № ТІ01:8469-4957-5570-3459.

Спадковий житловий будинок розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 0,09 га, яка належала ОСОБА_6 на підставі рішення Милятинської сільської Ради народних депутатів Буського району Львівської області від 22.12.1993 б/н «Про приватизацію земельних ділянок, які знаходяться в користуванні громадян Милятинської сільської Ради народних депутатів», прийнятого відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (в редакції чинній на час прийняття рішення).

За життя ОСОБА_6 втратила зазначене рішення органу місцевого самоврядування і Державний акт про право власності на землю на підставі цього рішення їй не видавався.

За замовленням ОСОБА_3 сертифікованим інженером-землевпорядником фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12 в 2021 році розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). В ході розроблення даної документації із землеустрою складено кадастровий план спадкової земельної ділянки, яким визначено її конфігурацію та площу 0,0857 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 . Сусідніми землекористувачами, серед інших осіб, визначено ОСОБА_7 та Буську міську рада Золочівського району Львівської області.

Згідно заключної частини висновку експерта № 1271, складеного 10 грудня 2021 року судовим експертом Перекрьостовим Валерієм Михайловичем, за результатами проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи за заявою ОСОБА_3 , заїзд (проїзд) загального користування між АДРЕСА_1 вздовж житлових будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , не передбачений в Генеральному плані с. Ріпнів від 1970 року (пункт 1).

Місцезнаходження та конфігурація земельної ділянки площею 0,0857 га з цільовим призначенням «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)» по АДРЕСА_1 відповідає Генеральному плану с. Ріпнів від 1970 року. Використання земельної ділянки площею 0,0857 га з цільовим призначенням «для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)» по АДРЕСА_1 на дату проведення експертизи відповідає вимогам нормативних документів для земель житлової та громадської забудови, а саме ДБН Б.2.2-12-2019 «Планування та забудова територій», ДБН В.2.2-5:2019 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» (пункт 2).

Заїзд (проїзд) до житлового будинку по АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , передбачений у Генеральному плані с. Ріпнів від 1970 року зі сторони АДРЕСА_2 із західного боку ділянки. На дату експертизи зображений проїзд на вулицю Івана Франка шириною 3,0 м не оформлений як проїзд на місцевості, має рослинність та частини тимчасових будівель та споруд (пункт 3).

З огляду на те, що відповідач та третя особа не надали інших доказів, які б спростували висновки судового експерта Перекрьостова В.М., суд приходить до переконливого висновку, що даний висновок експерта є обгрунтованим та таким, що не суперечить матеріалам справи та не викликає сумніви в його правильності.

Таким чином, висновок експерта № 1271, складений 10 грудня 2021 року судовим експертом Перекрьостовим Валерієм Михайловичем, за результатами проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи за заявою ОСОБА_3 , свідчить про те, що при використанні земельної ділянки площею 0,0857 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_3 не порушив вимог земельного законодавства, а також прав та інтересів сусідніх землекористувачів Буської міської ради Золочівського району Львівської області та ОСОБА_7 .

Внаслідок смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина за законом, до складу якої увійшло право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , та право власності на земельну ділянку площею 0,0857 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем за законом другої черги, який прийняв спадщину після смерті спадкодавця сестри ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Буської міської ради Золочівського району Львівської області від 29.11.2021 № 828 та листом приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Дячик А.В. від 08.07.2021 № 25/02-14.

19 лютого 2018 року ОСОБА_3 подав до приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Дячик А.В. заяву про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , на підставі якої 19 лютого 2018 року заведено спадкову справу № 18/2018.

У зв`язку із відсутністю будь-яких оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно померлої ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Дячик А.В. роз`яснено позивачу звернутись до суду за визнанням права власності на майно, яке належало померлій, що підтверджується листом приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Дячик А.В. від 29.11.2021 № 353/02-14.

Судом встановлено, що сусідні землекористувачі позивача - Буська міська рада Золочівського району Львівської області та ОСОБА_7 відмовляються погоджувати межі земельної ділянки ОСОБА_3 . З цього приводу позивач звернувся до Буської міської ради Золочівського району Львівської області із заявою від 05.01.2022, в якій просив встановити можливість зареєструвати за ним земельну ділянку площею 0,0857 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 , без погодження із сусіднім землекористувачем ОСОБА_7 спільної межі по лінії Д-А, що зазначена в кадастровому плані земельної ділянки кадастровий номер :17:005:____, та погодити від імені сусіднього землекористувача Буської міської ради Золочівського району Львівської області спільну межу даної земельної ділянки по лінії Г-Д, яка зазначена в кадастровому плані земельної ділянки кадастровий номер :17:005:____. Проте відповіді від Буської міської ради ОСОБА_3 не отримав.

З врахуванням належних та допустимих доказів, які містяться у справі, суд вважає, що позивач ОСОБА_3 не змінював самовільно конфігурацію спірної земельної ділянки та самовільно не захоплював земельної ділянки комунальної власності у виді проїзду загального користування між АДРЕСА_1 виходячи з наступного:

1) земельно-кадастрова документація, в якій була б графічно відображена первинна конфігурація земельної ділянки спадкодавця ОСОБА_6 відсутня, що унеможливлює порівняти з існуючою конфігурацією спадкової земельної ділянки, якою користується ОСОБА_3 ; 2) за результатами проведення геодезичної зйомки сертифікованим інженером-землевпорядником фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12 площа спірної земельної ділянки становить 0,0857 га, тобто є меншою від площі 0,09 га, встановленою рішенням Милятинської сільської Ради народних депутатів Буського району Львівської області від 22.12.1993 б/н «Про приватизацію земельних ділянок, які знаходяться в користуванні громадян Милятинської сільської Ради народних депутатів»; 3) висновком судового експерта Перекрьостова В.М. встановлено відсутність у Генеральному плані с. Ріпнів від 1970 року проїзду загального користування між АДРЕСА_1 вздовж житлових будинків ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , а також відповідність місцезнаходження, конфігурації та використання земельної ділянки ОСОБА_3 . Генеральному плану с. Ріпнів від 1970 року, вимогам земельного законодавства та державним будівельним нормам; 4) Буська міська рада Львівської області не зверталась до Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із вимогою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за самовільне захоплення земельної ділянки у виді проїзду загального користування; 5) адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_3 за самовільне захоплення земельної ділянки у виді проїзду загального користування Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області не складались.

Враховуючи те, що спадщина відкрилася і була прийнята позивачем до 01 січня 2004 року, то при вирішенні даного спору про спадкування слід застосувати норми Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963.

Згідно ч. 1 ст. 524, ст. 530 ЦК УРСР від 18.07.1963 спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують в рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963 для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація цих прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Станом на 1968 рік державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року№ 56.

Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (в редакції станом на 1968 рік) передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 559/375/16-ц.

Відповідно до ст. 1, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Статтею 6 Декрету було зупинено дію частини 2 статті 17 і статті 23 Земельного кодексу України в редакції 1990 року, якими передбачалося, що право власності виникає лише з дня видачі та державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку.

У відповідності до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно абзацу 2 пункту 1 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України установити, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно пункту 2 розділу «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Підсумовуючи викладене суд дійшов до висновку, що від спадкодавця ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до спадкоємця ОСОБА_3 перейшло право власності на житловий будинок (літера «А») з верандою загальною площею 59,5 кв. м, з неї житлова - 28,2 кв. м, з господарськими будівлями сараєм (літера «Б»), сараєм (літера «В») та господарськими спорудами погребом (літера «Пг»), колодязем (літера «К»), огорожею № 1, воротами/хвірткою № 2, які знаходяться по АДРЕСА_1 , та право власності на земельну ділянку площею 0,0857 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , із визначеними межами згідно кадастрового плану даної земельної ділянки в порядку спадкування за законом.

Виходячи із встановлених фактичних обставин та вищезазначених норм матеріального права позовні вимоги ОСОБА_3 є підставними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Разом з тим, аргументи, які викладені відповідачем Буською міською радою Золочівського району Львівської області у письмових поясненнях щодо позову та представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог адвокатом Лукащуком Я.М. у відзиві на позовну заяву, не обґрунтовані жодними доказами, а відтак суд їх відхиляє.

Показання свідків ОСОБА_1. , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 щодо самовільної зміни позивачем конфігурації спадкової земельної ділянки та самовільного захоплення ним земельної ділянки у виді проїзду загального користування між вулицями Шевченка та Івана Франка в с. Ріпнів Золочівського району Львівської області суд оцінює критично, оскільки вони не відповідають вищевказаним обставинам, які мають значення для справи.

Таким чином, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 247, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 524-526, 527, 530, 548-549 ЦК УРСР, ст. ст. 125, 126 Земельного Кодексу України, суд -

ухвалив :

Позовні вимоги задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , жителем с. Ріпнів Золочівського району Львівської області право власності на житловий будинок (літера «А») з верандою загальною площею 59,5 кв.м, де житлова - 28,2 кв.м, з господарськими будівлями сараєм (літера «Б»), сараєм (літера «В») та господарськими спорудами погребом (літера «Пг»), колодязем (літера «К»), огорожею № 1, воротами/хвірткою № 2, які розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , жителем с. Ріпнів Золочівського району Львівської області право на власності на земельну ділянку площею 0,0857 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , із визначеними межами згідно кадастрового плану даної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 січня 2024 року.

Суддя: Б. М. Журибіда