Провадження № 2/201/738/2024
УХВАЛА

про направлення справи за підсудністю

25 січня 2024 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Маріупольської міської ради (треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Борисевич Таїсія Володимирівна, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області) про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

13.11.2023р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Маріупольської міської ради (треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Борисевич Т.В., Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області) про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

Ухвалою судді Наумової О.С. від 16.11.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі.

У позові позивачка просить суд визначити їй додатковий строк в два місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 03.01.2023р. зроблено відповідний актовий запис. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Маріуполі Донецької області померла її мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначає позивачка після смерті її матері відкрилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії та житлового будинку АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , чоловіку, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємицею якого була дружина, ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

25.01.2024р. ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій зазначила, що до спадкової маси, окрім пенсії також входить будинок за адресою: АДРЕСА_1 . В частині вимог, що стосуються пенсійних виплат, просить залучити співвідповідачем по справі ГУ ПФУ в Донецькій області. Також просить витребувати у приватного нотаріуса Дніпровського округу Борисевич Т.С. копію спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , заведену 03.11.2023р. за номером № 44/2023.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснити розгляд справи без фіксування судового розгляду цивільної справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для направлення справи за підсудністю до іншого суду.

Так, відповідно до постанови приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Борисевич Т.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.11.2023р. № 109/02-31, до спадкового маси, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , увійшли недоотримана пенсія та житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , чоловіку, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємицею якого була дружина, ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (виключна підсудність).

Так, відповідно до ст.ст. 181, 190 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло з договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до цивільних справ з приводу нерухомого майна та стосуються будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Крім того, суд бере до уваги правову позицію Великої Палати Верховного суду, викладену у постанові від 16.02.2021р. у справі № 911/2390/18, відповідно до якої виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Отже, вивченням матеріалів цивільної справи встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами (визначення додаткового строку на прийняття спадщини), стосуються, зокрема спадкування нерухомого майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Кальміуського району м. Маріуполя.

З урахуванням наведеного, компетентним та належним судом для розгляду даної справи є Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06.03.2022р. № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Іллічівського районного суду м. Маріуполя на Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Отже, на переконання суду, дана справа має розглядатися за правилами виключної підсудності.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., Законом України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст. 378 ч. 1 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо виключної підсудності, а також той факт, що розглядаючи вказану цивільну справу, суд позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, тому суд приходить до висновку про необхідність передання матеріалів вказаної справи для розгляду до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 30, 31, 260, 261, 353, ч. 1 ст. 378 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Маріупольської міської ради (треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Борисевич Таїсія Володимирівна, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області) про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, передати за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Наумова