ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3229/24 Справа № 235/3053/23 Суддя у 1-й інстанції - Назаренко Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Корчистої О.І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідачаТовариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 грудня 2023 року, ухваленого суддею Назаренко Г.В. в м.Покровськ, Донецької області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

У листупаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 01.07.2016 по 12.01.2021, працюючи прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах, звільнений на підставі ст.38 КЗпП України.

В результаті тривалої роботи в умовах шкідливих факторів на вугільних підприємствах він отримав професійне захворювання, у зв`язку із загостренням звернувся до лікарні. З моменту звернення до лікарні тривалий час перебував на лікуванні у різних лікувальних закладах, однак покращення стану здоров`я не відбувалося. Його було обстежено в Клініці професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України», де 10.06.2021 лікарсько-експертна комісія надала медичний висновок за № 19/615 про наявність у нього професійного захворювання, а саме, хронічної попереко-крижової радикулопатії L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, пневмоконіозу (q/q, 2/2, pi), ЛН І-ІІ (один-два) ст., захворювання професійні, встановлені вперше.

05.07.2021 було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), про що було складено Акт форми П-4, який 06.07.2021 затверджений начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці В.Король, в якому зазначено, що професійне захворювання виникло у нього у зв`язку з тривалим періодом роботи на підприємствах вугільної промисловості в умовах впливу виробничих факторів, параметри яких перевищували допустимі норми, причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) вуглепородний пил.

11.01.2022 у зв`язку з професійним захворюванням йому було встановлено третю групу інвалідності безстроково, рекомендовано спостереження і лікування у невролога, терапевта, постанова на «Д» облік. Також 11.01.2022 йому було встановлено безстроково 65% втрати професійної працездатності (40% - за хронічною попереково-крижовою радикулопатією та 25% - за пневмоконіозом, рекомендовано медикаментозно, санаторно-курортне лікування, носіння поясу та корсету.

Внаслідок професійного захворювання йому була завдана моральна шкода. Наслідки зазначених професійних захворювань викликають у нього фізичні і духовні страждання через незворотність втрати працездатності, неможливості продовження професійної роботи, необхідності вжиття реабілітаційних заходів та проходження лікування для підтримання здоров`я, неможливості вести повноцінний спосіб життя, що впливає на його звичайний життєвий уклад, призводить до психологічного дискомфорту і вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя.

Його переслідує задуха та біль при помірному фізичному навантаженні, кашель, переважно сухий, втомленість, сильні болі у спині. Відчувається загальна слабкість, головокружіння, а також наявні дратівливість та зміни настрою. Він був здоровою людиною, мав пристойну роботу, добрий заробіток, міг подбати про свою родину, був упевнений у своїх силах. Зараз він хвора людина, інвалід, який постійно відчуває фізичний біль. Через професійні захворювання він зі здорової людини перетворився на хворого, який вимушений постійно лікуватися, лікування продовжує і до теперішнього часу.

Через погіршення стану здоров`я вимушений був звільнитися з шахти, щоб свідомо не допускати погіршення свого самопочуття. За умови належного стану здоров`я він би і далі працював у шахті, але робота у підземних умовах праці дуже негативно сказалася на його здоров`ї. У зв`язку з тим, що в нього погане здоров`я через професійне захворювання, то він не має можливості працювати, що поставило його у незручне становище, оскільки він не може матеріально забезпечувати свою родину на тому ж рівні, коли працював. Його зарплата була основним засобом для існування родини. Це завдає йому багато неприємних відчуттів. До того ж в даний час практично всі кошти його сім`ї спрямовані на відновлення його здоров`я.

З урахуванням свого фізичного та душевного стану він відсуває себе втраченою для суспільства та родини людиною. Тривале лікування позначилося не тільки на його здоров`ї, а й на загальному стані. Він знаходиться в пригніченому стані через те, що можливості повного відновлення здоров`я немає. Відносини в його родині погіршилися, він став інвалідом, позбавлений можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов`язки по дому, усі турботи по житлу полягли на дружину, яка повинна здійснювати догляд за ним.

Усі ці фактори викликають у нього негативні емоції й переживання. У зв`язку з професійним захворюванням було порушено його нормальні умови життя та йому доводиться докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Завдану моральну шкоду позивач оцінив у 250 000 грн і вважає, що ця сума лише частково компенсує йому ті моральні страждання, які він продовжує переживати і буде переживати ще тривалий час (а.с.1-3).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 грудня 2023 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень без утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» в дохід держави судовий збір в розмірі 800 (вісімсот) гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач ТОВ «Шахтобудівельна компанія», будучи незгодним з ухваленим судовим рішення подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, просить його скасувати, ухвалити нове, який у повному обсязі відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог.

При цьому, скаржник зазначає, що на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці ОСОБА_1 пропрацював всього 04 роки 06 місяців 12 днів, із загального стажу 33 роки 08 місяців та 29 днів, що суттєво вплинуло на розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача.

Вказує, що дії відповідача, який приховав від адміністрації відповідача наявність у нього професійних захворювань та усвідомлював, що ці хронічні захворювання будуть розвиватися під час роботи в шкідливих умовах праці є несумісними із наступним намаганням звинуватити Підприємство у виникненні у нього професійних захворювань.

Відповідач просить при ухваленні рішення врахувати той факт, що на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці позивач пропрацював 04 роки 06 місяців 12 днів, що складає 8,5% від загального стажу на інших підприємствах, тому просить стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди мінімальну суму моральної шкоди. Вважає явно завищеним, визначений судом до стягнення розмір відшкодування моральної шкоди. Обгрунтованим на думку відповідача буде сума моральної шкоди 21 250 грн. (250000*8,5%).

Також вказує, що положеннями Закону України від 16 січня 2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» ( далі Закон № 466) внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року).

Зокрема, чинним податковим законодавством передбачено, що у разі, якщо сума моральної шкоди, яка визначена рішенням суду, перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, сума такого перевищення включається до оподатковуваного доходу платника податку, тобто відповідач зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб із суми доходу та за його рахунок, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення.

Вважає, що сплачуючи податок не за рахунок коштів позивача, а за рахунок своїх коштів підприємство надає йому додаткове благо, яке також підлягає додатковому оподаткуванню. Тому стягнення грошових коштів без утримання податків суперечить діючому законодавству України.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач працював у відповідача ТОВ «Шахтобудівельна компанія» з 01.07.2016 (наказ № 103-к від 30.06.2016) по 12.01.2021 (наказ № 22-к від 06.01.2021) прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах, звільнений на підставі ст.38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію з виплатою одноразової допомоги в розмірі трьох середньомісячних заробітків (а.с.7-11).

Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 08.06.2021 № 19/615, наданого Клінікою професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» за № 1730 від 10.06.2021 ОСОБА_1 встановлено професійні захворювання хронічна радикулопатія L5,S1 ліворуч в стадії загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромами; пневмоконіоз (q/p, 2/2, рі, ЛН І-ІІ (один-два) ст. - захворювання професійні, вперше встановлені. При винесенні рішення були враховані клініко-діагностичні дані, профмаршрут (ГРП, прохідник), 30-річний стаж, умови праці, наведені в інформаційній довідці від 12.04.2021, доповненні до неї від 26.05.2021, де відмічена дія несприятливих виробничих факторів (фіз. навантаження, робоча поза, вимушені нахили тулуба, пил), які перевищують допустимі параметри. Протипоказана робота в умовах дії пилу, токсичних та подразнюючих речовин, фіз. навантажень, переохолоджень, у вимушеній робочій позі (а.с.38, 45).

Як зазначено в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), складеного 5 липня 2021 року комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затвердженого начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці В. Королем 6 липня 2021 року, причиною виникнення у позивача професійного захворювання є вуглепородний пил: фактична величина 105,8 мг/куб.м при нормативному значенні 2 мг/куб.м, тривалість дії упродовж зміни 81,9% зміни; важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) фактична величина 187,0 Вт при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) фактична величина 88,4 Вт при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується фактична величина 40 кг при нормативному значенні 30 кг. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30-40% зміни при нормативному значенні до 30-25% зміни. Нахилу корпусу 190 разів за зміну при нормативному значенні 50-100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 95 дБА при нормативному значенні 80 дБА (п.18 Акта).

У п.20 Акту комісією зазначено, що у зв`язку з тривалим виробничим стажем ОСОБА_1 в шкідливих умовах праці на різних підприємствах вугільної промисловості, встановити осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, що стали причиною профзахворювання, неможливо, але слід зазначити, що ступінь вини відповідних посадових осіб пропорційна тривалості роботи ОСОБА_1 в шкідливих умовах на підприємствах, зазначених у п.17 даного Акту (а.с.12-14).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 547656, виданої Обласною профпатологічною медико-соціальною експертною комісією 11.01.2022, позивачу вперше встановлено 65% втрати професійної працездатності за сукупністю (40% - за хронічною попереково-крижовою радикулопатією, 25% - за пневмоконіозом) безстроково, встановлена третя група інвалідності, визначена потреба у медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні за попереково-крижовою радикулопатією, пояс-корсет на попереково-крижовий відділ хребта (а.с.15).

Обласною профпатологічною медико-соціальною експертною комісією розроблена індивідуальна програма реабілітації інваліда - ОСОБА_1 (а.с.16-21).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних ОСОБА_1 виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримані ним, зокрема і під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві Відповідача, тому Позивачу роботодавець,ТОВ «Шахтобудівельна компанія» зобов`язаний відшкодувати спричинену втратою здоров`я моральну шкоду,правові підстави для стягнення якої визначені статтями 153, 237-1 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, та не може погодитись з доводами відповідача щодо завищеного розміру відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Тобто, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, а саме: наявність моральних страждань працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування за рахунок роботодавця, тобто ТОВ «Шахтобудівельна компанія», оскільки причиною виникнення у позивача професійних захворювань слугував і профмаршрут на підприємстві відповідача протягом 04 років 06 місяців 12 днів.

Як зазначено у пункті 53 постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі №821/1841/17, практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходив з принципів розумності та справедливості, врахував фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках та визначив до стягнення розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у 80 000 грн.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі,а саме період роботи на підприємстві відповідача, ступінь втрати ним професійної працездатності з січня 2022 року 65% безстроково, моральні страждання позивача, які останній переносить у зв`язку із отриманими на підприємстві відповідача професійними захворюваннями, тому відхиляє доводи сторони відповідача щодо завищеного розміру відшкодування моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення положення Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» ( далі Закон № 466), яким внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року), колегія суддів зазначає на наступне.

У пункті 163.1 статті 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пункт 164.1 статті 164 ПК України та підпункт 164.1.1 цього пункту).

Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У попередній редакції зазначена норма права передбачала, щодо загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Тобто з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом».

Колегія суддів зауважує, що застосування сполучника «а також» підтверджує, що згаданий перелік був доповнений новою нормою права, яка не змінює зміст інших складових частин пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, як до 23 травня 2020 року, так і чинним податковим законодавством передбачається, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, що узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 180/377/20 (провадження № 61-1св21).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21 (провадження № 61-18490св21) викладено висновок про застосування нової редакції підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України в частині оподаткування сум відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, що компенсується, зокрема її батькам, згідно з яким такі суми не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платників податку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що сума моральної шкоди, підлягає стягненню без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у зв`язку з його законністю та обґрунтованістю слід залишити без змін.

Згідно ч.13 ст.141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду залишено без змін, перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючисьст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідачаТовариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 16 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: