ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/374/20 Номер провадження 22-ц/814/485/24Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н.І. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Обідіної О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників спарви апеляційну скаргу представника третьої особи, Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», Сіміча М.О. , та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 червня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

УСТАНОВИВ:

коротко змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому прохав стягнути з відповідача кошти у сумі 219 040,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача Toyota Land Cruiser Prado, д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3 в межах кримінальної справи № 554/10474/19 за ч. 1 ст. 286 КК України, закритої за примиренням сторін, визнав свою вину у вчиненні ДТП, що сталася 27.06.2019 року близько 22-ї години 10-ти хвилин по вул. Сінній у м. Полтаві від вул. О.Гончара у напрямку вул. Європейської за участю автомобіля ВАЗ 21013 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 .

Позивач вказував, що його автомобіль, Toyota Land Cruiser Prado, д.н.з. НОМЕР_1 , який він придбав за 1 190 400,00 грн, внаслідок ДТП відновленню не підлягав, у зв`язку із чим його страхувальником, ПАТ «СК «Країна», за полісом добровільного страхування № 204037 виплатив йому страхове відшкодування в розмірі 971 360,00 грн. Автомобіль на час ДТП мав строк експлуатації один місяць. Різниця суми, що не відшкодована страховою компанією, становить 219 040,00 грн, яку позивач на підставі ст. 1194 ЦК України, прохав стягнути з відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено повністю.

коротко змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Із вказаним рішенням не погодились позивач ОСОБА_2 та третя особа у справі - АТ «СК «Країна».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохав рішення місцевого суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення його позовних вимог. Вказував, що місцевий суд не врахував, що відповідач ОСОБА_3 свою вину у скоєнні ДТП визнав. Вартість знищеного автомобіля складала суму 1 190 400 грн. СК «Країна», у якій було застраховано його автомобіль за договором добровільного страхування, виплатила у відшкодування шкоди 421 000 грн, залишки автомобіля (що мали первинну вартість 650 000 грн) були реалізовані страховою компанією з аукціонних торгів гр. ОСОБА_4 за 550 000 грн, тобто йому, як власнику автомобіля, було відшкодовано 971 360 грн.

Не було виплачено йому суму франшизи 119 000 грн, а також 100 000 грн - різницю між первинною вартістю залишків автомобіля, як лоту, і його фактичним продажом, а всього 219 040 грн.

Зазначив, що висновки місцевого суду про неправомірність дій страхової компанії «Країна» по виплаті страхового відшкодування є помилковими.

В апеляційній скарзі третя особа, АТ «Страхова компанія «Країна», прохали змінити рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині. Зазначили про порушення місцевим судом норм матеріального права в тій частині, що до правовідносин між ними та позивачем суд невірно застосував ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також зазначили про невірність висновків місцевого суду в мотивувальній частині. Зокрема, суд зазначив, що ТДВ «СК «Гардіан» звернулися про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації до ПАТ «СК «Країна», а фактично ПАТ «СК «Країна» звернулися до ТДВ «СК «Гардіан».

ПАТ «СК «Країна» здійснила належну виплату сум страхового відшкодування позивачу за договором добровільного страхування, зокрема, встановили, що вартість автомобіля на час ДТП складає 1 190 400 грн, виплачено 421 360 грн страхового відшкодування та передано позивачу у справі залишки автомобіля, вартість яких оцінено в 650 000 грн; сума франшиза склала 119 040 грн у відповідності з договором добровільного страхування.

Ані договором страхування, ані правилами страхування не закріплено необхідність та обов`язок страховика щодо залучення іншого учасника ДТП (у даному випадку - ОСОБА_3 ) до будь-яких оглядів/досліджень страховим комісаром.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи;

У відзиві на апеляційні скарги представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Шеховцов І.Є., прохав апеляційні скарги залишити без задоволення, рішення місцевого суду - без змін.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини; доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом установлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля марки Toyota Land Cruiser Prado, д.н.з. НОМЕР_1 з 29.05.2019.

30.05.2019 ОСОБА_2 уклав з ПАТ «СК «Країна» договір добровільного страхування наземного транспорту автомобіля марки Toyota Land Cruiser Prado, д.н.з. НОМЕР_1 ; в договорі сторони визначили страхову суму - 1 190 400 грн.

27.06.2019, близько 22 год 10 хв по вулиці Сінній у місті Полтаві від вулиці О. Гончара у напрямку вулиці Європейська рухався автомобіль ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який на регульованому перехресті з вулиці Остапа Вишні не надав перевагу в русі автомобілю Toyota Land Cruiser Prado, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , даний автомобіль рухався по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку по вулиці Раїси Кириченко від вулиці Європейської до вулиці О. Гончара.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06 грудня 2019 року закрито кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та звільнено останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням. (а.с. 3-5 т. 1)

На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача - водія автомобіля ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» відповідно до страхового полісу № АО 0835071 від 16.04.2019. Відповідно до страхового полісу, термін дії якого визначений з 17.04.2019 до 16.04.2020, на умовах якого була застрахована цивільно-правова відповідальність будь-якої особи, яка правомірно керувала забезпеченим транспортним засобом; страхова сума за договором за шкоду, завдану майну, визначена у сумі - 100 000 грн, франшиза - 2 000,00 грн. (т. 1 а.с. 86)

09.08.2019 на адресу ТДВ «СК «Гардіан» від ОСОБА_3 надійшло письмове повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку. У повідомленні останнім зазначено, що 27.06.2019 у м. Полтава сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого страховим полісом транспортного засобу під керуванням страхувальника та автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_2 . У повідомленні зазначено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди постраждали страхувальник ОСОБА_3 та ОСОБА_5

17.10.2019 до вказаної страхової компанії повідомлення аналогічного змісту надійшло від ОСОБА_5 , який вказав, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди постраждав він сам та ОСОБА_3 .

Позивач у справі, ОСОБА_2 до ТДВ «СК «Гардіан» з повідомленням про страховий випадок та із заявою про виплату страхового відшкодування не звертався, а звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування до АТ «СК «Країна», яке здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту № А/0204037/2.1.5.01 від 30.05.2019.

Страховою компанією АТ «СК «Країна» було встановлено, що відповідно до умов Договору страхування, Страховиком прийнято на себе обов`язок на умовах Правил добровільного страхування наземного транспорту АТ «СК «Країна», затверджених Нацкомфінпослуг 21.05.2013 за № 0313135 та Договору здійснити виплату страхувальнику страхового відшкодування в разі настання страхового випадку. Згідно з п. 18.1 Договору страхування, відповідно до обраних умов Страхувальником при укладенні цього Договору, визначення розміру збитку та страхового відшкодування може здійснюватися на підставі: калькуляції Страховика, автотоварознавчого дослідження щодо визначення розміру збитків, рахунків СТО.

У відповідності до п. 7.1 Договору страхування при укладенні Договору ОСОБА_2 було обрано умову, як ремонт ТЗ на сертифікованій СТО.

Згідно з п. 13.2 Правил страхування у разі, якщо Страхувальник відмовився від оплати Страховиком вартості відновлювального ремонту на СТО (виплата страхового відшкодування на СТО згідно умов Договору), то розмір страхового відшкодування визначається на підставі п. 13.11.3 цих Правил.

Відповідно до поданої ОСОБА_2 заяви на виплату страхового відшкодування за вх. № 23709 від 29.10.2019, ОСОБА_2 відмовився від оплати Страховиком вартості відновлювального ремонту на СТО, оскільки просив виплатити страхове відшкодування шляхом безготівкового розрахунку на рахунок заявника.

У відповідності до п. 13.11.3 Правил страхування, визначення розміру страхового відшкодування здійснюється Страховиком з урахуванням умов Договору, Правил та на підставі документів, а саме: «без СТО» - висновків (актів) або звітів автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості відновлювального ремонту та/або матеріального збитку, заподіяного власнику застрахованого ТЗ на момент страхового випадку, підготовленого спеціалізованою та вповноваженою експертною організацією, експертом, оцінювачем або калькуляції Страховика, складеної за допомогою спеціалізованого програмного продукту.

В листі зазначено, що, враховуючи умови страхування, АТ «СК «Країна» було визначено розмір збитку на підставі ремонтної калькуляції, складеної за допомогою спеціальної програми продукту Audatex, відповідно до якої вартість ремонту пошкодженого ТЗ склала 878 850,54 грн, що, в свою чергу, підтверджується страховим актом № 08/54689/2.1.5.1. (т. 1 а.с. 131)

У відповідності до п. 1.1.8 Правил страхування, конструктивна загибель - це таке пошкодження транспортного засобу, коли вартість його відновлення (ремонту) становить 60 і більше відсотків його страхової суми та відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу проводити економічно недоцільно.

Пунктом 7.1 Договору страхування «Інші умови» встановлена ринкова вартість автомобіля у розмірі 1 190 400,00 грн.

Оскільки вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу перевищує 70 відсотків його ринкової вартості, транспортний засіб вважається конструктивно загиблим.

Відповідно до п. 18.2.1.2 Договору страхування, пунктів 13.14.3 та 13.14.4. Правил страхування, у випадку конструктивної загибелі Страховик виплачує страхове відшкодування у розмірі всієї страхової суми за вирахуванням вартості залишків пошкодженого застрахованого ТЗ, після чого застосовується франшиза, що визначається при укладенні Договору відповідно до ризику «НЗ незаконне заволодіння».

Пунктом 13.19 Правил страхування визначено, що вартість залишків ТЗ визначається шляхом вивчення попиту та пропозицій на ринку щодо таких залишків (зокрема: он-лайн аукціон з продажу автомобілів ТОВ «Україно Польське підприємство «Автоонлайн Україна» чи аналогічні аукціони) або на підставі висновку (акту) або звіту авто товарознавчого дослідження, або за згодою Сторін.

Відповідно до Заяви за вх. №23708 від 29.10.2019 року, вартість залишків ОСОБА_2 з АТ «СК «Країна» було погоджено за згодою сторін у розмірі 650 000,00 грн.

Таким чином, розмір страхового відшкодування було розраховано наступним чином:1 190 400,00 грн - 650 000,00 грн - 119 040,00 грн, де:

1 190 000,00 грн - страхова сума, відповідно до п. 7.1 Договору страхування;

650 000,00 грн - вартість залишків, автоматично погоджена Сторонами та визначена на підставі п. 13.19 Правил страхування;

119 040,00 грн - розмір франшизи, відповідно до п. 7.1, 18.2.1.2 Договору страхування;

421 360,00 грн - розмір виплаченого страхового відшкодування.

В листі зазначено, що АТ «СК «Країна» було розраховано розмір виплаченого страхового відшкодування у цілковитій відповідності з умовами Договору страхування та Правил страхування. (т. 1 а.с. 82-83)

Страховою компанією АТ «СК «Країна» автомобіль марки Toyota Land Cruiser Prado, д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_2 був визнаний конструктивно загиблим, оскільки вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу перевищує 70 відсотків його ринкової вартості, а отже автомобіль є фізично знищеним.

Місцевим судом установлено, що АТ «СК «Країна» по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 червня 2019 року, із застрахованим у АТ «СК «Країна» за договором добровільного страхування наземного транспорту № УА204037 від 30.05.2019 року транспортним засобом марки TOYOTA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , страховою компанією АТ «СК «Країна» було виплачено страхове відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 421 360,00 грн наступним чином: 71 360,00 грн - 25.11.2019; 100 000 грн - 02.12.2019; 100 000,00 грн - 20.12.2019; 150 000,00 грн - 27.12.2019. (т. 1 а.с. 70)

Також, ОСОБА_2 отримав від страхової компанії залишки транспортного засобу, вартістю 650 000,00 грн.

18.12.2019 ОСОБА_2 продав автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, д.н.з. НОМЕР_1 , громадянину ОСОБА_4 за 550 000 грн. (т. 1 а.с. 221)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , місцевий суд дійшов висновку, що відповідач у справі (інший учасник ДТП - ОСОБА_3 ) до будь-яких оглядів, досліджень страховим комісаром не повідомлявся та не запрошувався в установленому порядку. Позивачем не доведено в установленому порядку та належними і допустимими доказами розміру дійсної завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди, а саме розміру відновлювального ремонту його транспортного засобу Toyota Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , не встановлено дійсну вартість даного транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди з урахуванням зносу, в результаті чого АТ «СК «Країна» було безпідставно визнано цей автомобіль фізично знищеним, та що, в свою чергу, не перешкоджало позивачу його в подальшому реалізувати, отримавши при цьому певну суму фактично в рахунок відшкодування школи внаслідок ДТП, незважаючи на те, що автомобіль був визнаний фізично знищеним.

Позивач, за умови дотримання ними порядку і правил, визначених для цього, не позбавлений права отримати страхове відшкодування від ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» в сумі 98 000 грн, котрі останній до цього часу не отримав.

Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог про стягнення коштів в сумі 219 040 грн, як різниці між фактичним розміром шкоди, завданої автомобілю позивача внаслідок ДТП, і страховою виплатою, в зв`язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів і вимог апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 01 липня 2004 року№ 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Апеляційний суд зазначає, що відповідальність відповідача у справі, ОСОБА_3 , як винної особи в даному ДТП, повинна відбуватися саме за даними правилами. В зазначеній частині висновки місцевого суду є вірними.

Щодо права позивача ОСОБА_2 звернутися для отримання страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства

Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов`язковою передумовою при реалізації інших правовідносин. (стаття 6 Закону України «Про страхування»).

Статтею 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

У разі, коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Місцевий суд вірно встановив, що позивач у справі, ОСОБА_2 , диспозитивно розпорядившись своїми правами, отримав страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 червня 2019 року, не від страхувальника винної особи, а від АТ «СК «Країна», з якою ним було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № УА204037 від 30.05.2019, що є його виключним правом.

Позивач прохав стягнути на його користь 219 040 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної йому внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП 27.06.2019. Як встановлено місцевим судом, зазначено в позовній заяві та в апеляційній скарзі, розмір шкоди у сумі 219 040 грн включає в себе: 100 000 грн - різниця між узгодженою ОСОБА_2 та АТ «СК «Країна» вартістю залишків автомобіля та сумою фактичного продажу залишків автомобіля; 119 040 грн - франшиза, утримана АТ «СК «Країна» за договором добровільного страхування наземного транспорту № УА204037 від 30.05.2019. (а.с. 82-83 т. 1)

Щодо права позивача на відшкодування 100 000 грн, недоотриманих після продажу автомобіля.

Місцевий суд вірно зазначив, що АТ «СК «Країна», встановивши розмір страхової виплати у сумі 1 190 400,00 грн, повністю виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 421 360,00 грн грошовими коштами та повернувши ОСОБА_2 залишки застрахованого автомобіля (визнаного фізично знищеним), узгодженою вартістю 650 000,00 грн.

18.12.2019 ОСОБА_2 продав автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, д.н.з. НОМЕР_1 , громадянину ОСОБА_4 за 550 000 грн. (т. 1 а.с. 221)

До суду позивач ОСОБА_2 звернувся 24 лютого 2020 року, після продажу автомобіля.

Апеляційний суд зазначає, що продавши гр. ОСОБА_4 автомобіль за 550 000 грн, нижче погодженої ним із страховою компанією суми (залишкової вартості автомобіля - 650 000 грн), ОСОБА_2 на власний розсуд розпорядився своїм правом на відчуження належного йому майна за цією ціною, як власник, у зв`язку з чим не має права на компенсацію 100 000 грн, як різниці між узгодженою ним та АТ «СК «Країна» вартістю залишків автомобіля у страхових правовідносинах та сумою фактичного продажу у його договірних правовідносинах з покупцем.

Позовні вимоги в цій частині є безпідставними та місцевий суд вірно відмовив у задоволенні цих вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині правильності висновків місцевого суду не спростували.

Щодо права позивача на компенсацію франшизи у сумі 119 040 грн.

У відповідності із зазначеними вище нормами матеріального права відповідач зобов`язаний відшкодувати заподіяну ним матеріальну шкоду у повному розмірі. Стягнення утриманої страховою компанією франшизи включає в себе відшкодування заподіяної шкоди.

Для вирішення питання щодо права позивача на отримання компенсації франшизи від винної особи, необхідно встановити розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди внаслідок ДТП.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України)

Встановлюючи розмір заподіяної внаслідок ДТП шкоди, місцевий суд вірно врахував вимоги зазначених вище норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку, про відсутність доказів на підтвердження розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди внаслідок ДТП.

В ході судового розгляду справи відповідач, заперечував факт фізичного знищення автомобіля згідно зі статтею 30 Закону № 1961-IV.

Так, АТ «СК «Країна» було визнано транспортний засіб фізично знищеним згідно з укладеним з позивачем договором добровільного страхування.

Статтею 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов`язковою передумовою при реалізації інших правовідносин.

За змістом статті 30 Закону № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Передбачені умовами добровільного страхування правила визнання автомобіля фізично знищеним, як в даному випадку, не є підставою для стягнення із відповідача суми утриманої франшизи в розмірі 119 040 грн, розрахованої за умовами договору добровільного страхування.

Визначений розмір страхового відшкодування АТ «СК «Країна» за договором добровільного страхування наземного транспорту № УА204037 від 30.05.2019 в розмірі

1 190 400 грн не є розміром шкоди, за яку повинен нести цивільно-правову відповідальність відповідач у справі. Ринкова вартість автомобіля станом на час ДТП (27.06.2019) в установленому законом порядку не визначалася. З врахуванням того, що автомобіль позивача був новий і перебував в експлуатації останнього менше трьох років, у відповідності з правилами визначення шкоди розмір зносу становить 0%, тому ринкову вартість автомобіля слід вважати 1 190 400 грн.

Згідно із страховим актом, затвердженим головою правління ПАТ «СК «Країна» від 25.11.2019, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 878 850,54 грн у відповідності з ремонтною калькуляцією № 54689 від 01.10.2019 (сторони у справі саму калькуляцію до суду не надали). (а.с. 131 т. 1)

В матеріалах справи наявне повідомлення ОСОБА_2 про настання страхового випадку, адресоване голові правління ПАТ «СК «Країна», в якому у переліку пошкоджень застрахованого ТЗ зазначено про пошкодження лише передньої частини автомобіля. (а.с. 115 т.1)

В актах огляду колісного транспортного засобу від 15.09.2019 та 25.09.2019, складеного ОСОБА_6 (посада даної особи не зазначена) зазначено про пошкодження як передньої, так і задньої частини автомобіля. (а.с. 125-128 т. 1)

На час звернення позивача до суду, автомобіль був відчужений позивачем, що унеможливлює проведення судової експертизи для визначення технічних ушкоджень, заподіяних автомобілю, та встановити розмір заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, як винної особи.

За таких обставин доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 висновків місцевого суду не спростували.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги АТ «СК «Країна» в частині, що правовідносини між ним, як страховиком, та позивачем, страхувальником, не регулюються статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - є вірними.

Знайшли своє підтвердження і доводи щодо невірності висновків суду першої інстанції в частині, що ТДВ «СК «Гардіан» звернулися про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації до ПАТ «СК «Країна», тоді як за фактичними обставинами справи ПАТ «СК «Країна» звернулися до ТДВ «СК «Гардіан» в порядку суброгації.

Питання щодо обґрунтованості виплати ПАТ «СК «Країна» страхового відшкодування позивачу у справі згідно з договором добровільного страхування не є предметом розгляду даної справи, тому місцевий суд безпідставно зробив висновки щодо необґрунтованості цих виплат.

висновок за результатом розгляду апеляційних скарг з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин. (ч. 4 ст. 376 ЦПК України)

З урахуванням вищевикладених висновків, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги АТ «СК «Країна» є обґрунтованими, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні, отже апеляційна скарга АТ «СК «Країна» підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, підстави для відшкодування судових витрат, понесених ним у справі, - відсутні.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги АТ «СК «Країна», судові витрати по сплаті судового збору, сплаченого АТ СК «Країна» за подачу апеляційної скарги у сумі 3 285,60 грн, необхідно покласти на сторону позивача.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ч. 4 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника третьої особи, Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», Сіміча М.О. , - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 червня 2023 року змінити у мотивувальній частині, врахувавши висновки даної постанови апеляційного суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 3 285,60 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2024 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді О.І. Обідіна

Г.Л. Карпушин