КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-во/947/29/24
УХВАЛА

31.01.2024 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., оглянувши матеріали справи за заявою Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» про виправлення описки у рішенні Київського районного суду міста Одеси та виконавчих листах по цивільній справі №947/28090/22 за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

30.01.2024 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» про виправлення описки у рішенні Київського районного суду міста Одеси та виконавчих листах по цивільній справі №947/28090/22 за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаною заявою розподілено судді Калініченко Л.В.

Матеріали справи передані головуючому по справі 31.01.2024 року.

Оглянувши вказану заяву, судом встановлено, що остання поєднує дві вимоги, які регулюються різними нормами процесуального законодавства.

Виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні врегульовано статтею 269 ЦПК України.

Питання стосовно виправлення помилки у виконавчому документі врегульоване статтею 432 Розділу VI ЦПК України та відноситься до процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦПК України, якою визначено загальні вимоги щодо форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, встановлено, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Отже, законодавцем у положенні ч.2 ст. 183 ЦПК України прямо передбачено вимоги зокрема, які розповсюджуються до заяв, які подаються на стадії виконання судового рішення.

У постанові від 05 листопада 2020 року у справі № 591/1581/20 (провадження № 61-10904св20) Верховний Суд зазначив, що вимога про надання доказів надіслання (надання) копії заяви, скарги, клопотання чи заперечення іншим учасникам справи (провадження) стосується подання таких на стадії виконання судового рішення (розділ VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)»).

За змістом положень частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки вимоги заяви стосуються питання, яке врегульоване ст. 432 ЦПК України та належить до питань пов`язаних з виконанням судових рішень, вимоги ст. 183 ЦПК України, які прямо передбачають вимоги до такого роду виду заяв, розповсюджуються на зазначену заяву заявника.

Оглядаючи подані до суду документи, суддею встановлено, що заявником в порушення вказаних вимог не надано до суду документів на підтвердження скерування копії поданої заяви, іншому учаснику по справі ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, судом встановлено, що подана ПАТ «УКРГАЗБАНК» заява про виправлення описки у рішенні Київського районного суду міста Одеси та виконавчих листах по цивільній справі №947/28090/22, не відповідає вимогам передбаченим ч.2 ст. 183 ЦПК України.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що статтею 432 ЦПК України передбачено зокрема розгляд заяви про виправлення помилки у виконавчому документі в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 289/2207/17 (провадження № 14-506цс19) зазначено: «розгляд справи за відсутності учасника, щодо якого немає відомостей про його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, є порушенням статті 6 Конвенції про права особи на справедливий судовий розгляд та статей 8, 128-130, 372 ЦПК України, які передбачають, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання та наслідки неявки в судове засідання.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом».

Отже, оскільки нормами ЦПК України передбачений обмежений строк для розгляду заяви про виправлення помилки у виконавчому документі, необхідною передумовою дотримання судом основних засад цивільного судочинства під час розгляду зазначеної категорії справ є направлення заявником учасникам справи тексту самої заяви та доказів на підтвердження викладених в ній обставин, позаяк сторони у справі повинні бути заздалегідь повідомленні про таку заяву для надання їм достатнього часу для ознайомлення з її змістом та можливості підготовити свої пояснення (заперечення) на відповідну заяву.

Таким чином, неотримання учасниками справи копії заяви про виправлення помилки у виконавчому документі порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє учасників справи можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 року №2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визначаючи таку практику допустимою. При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року №9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду в прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Отже, зазначені вимоги до заяв, передбачені ЦПК України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом своїх порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судового процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16.12.1992 року, заява №12964/87).

У рішенні у справі «Bellet v. France» від 04.12.1955 року, заява №23805/94, ЄСПЛ зазначив, що статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21.10.2010 року).

Відповідно до абз. 1 частини 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

На підставі вищевикладеного, оскільки заява Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» про виправлення описки у рішенні Київського районного суду міста Одеси та виконавчих листах по цивільній справі №947/28090/22 за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, подана без додержання вимог викладених у ст.183 ЦПК України, остання підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Одночасно суд зазначає, що ст. 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню, а також заявник не обмежений права на повторне звернення до суду з цією заявою після усунення недоліків, що слугували для її повернення.

Керуючись ст.ст. 183, 352-354, 432 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» про виправлення описки у рішенні Київського районного суду міста Одеси та виконавчих листах по цивільній справі №947/28090/22 за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - повернути заявникові без розгляду.

Роз`яснити заявникові, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга шляхом подання її протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали суду.

Суддя Калініченко Л. В.