ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2855/24 Справа № 2/523/1024/12 Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Лопатіної М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2020 року про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2020 року заяву ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, задоволено.

Відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі №2/523/1024/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в частині рішення від 06 березня 2012 року.

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Київського районного суду м. Донецька від 06 березня 2012 року в справі №2/523/1024/12 в редакції викладеної в резолютивній частині даної ухвали (а.с. 32-33).

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №2/523/1024/12 (а.с. 140-141).

ОСОБА_2 не скористалась своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником надано достатньо матеріалів для відновлення втраченого судового провадження в частині судового рішення від 06 березня 2012 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №2710/38-14 від 02.09.2014 року, визначено територіальну підсудність справ підсудних Київському районному суду м. Донецька - Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Відповідно до статті 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Частиною третьою статті 491 ЦПК України передбачено, що до заяви про відновлення втраченого судового провадження додаються документи або їх копії, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку, що збереглися в заявника або у справі, копії заяви відповідно до кількості учасників справи, а у разі необхідності клопотання про поновлення строку на подання заяви про відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до статті 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, §45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Відновлення втраченого судового провадження провадиться за загальними правилами ЦПК України, встановленими для розгляду справ позовного провадження з урахуванням особливостей справ про відновлення втраченого судового провадження, передбачених статтями 493 і 494 ЦПК України.

У відповідності до вимог частин першої та другої статті 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні з участю всіх учасників цивільного процесу з утраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з утраченого провадження.

Згідно з частиною третьою статті 494 ЦПК України у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Відновлення втраченого провадження замінює втрачені оригінали процесуальних документів, які містились у втраченій цивільній справі.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м.Донецька перебувала цивільна справа №2/523/1024/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

06.03.2012 року Київським районним судом м.Донецька у цивільній справі №2/523/1024/12 було ухвалено рішення, яким Позов ОСОБА_2 , задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 09 лютого 2012 року і до повноліття дітей.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у дохід держави в розмірі 214 (двісті чотирнадцять) грн 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На виконання вказаного рішення суду 10.04.2012 року було видано виконавчий лист (а.с. 14-15).

ОСОБА_2 пред`явила даний виконавчий лист для виконання.

Відповідно до листа Звенигородського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Черкаській області від 23.09.2019 №10056/15-6-23, виконавчий лист №2/523/1024/12 від 10.04.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на користь неповнолітніх дітей на виконанні не перебував та не перебуває. Додатково повідомлено, що вказаний виконавчий лист перебував на виконанні у ВДВС Ватутінського міського управління юстиції в період з 17.02.2014 року по 03.03.2015 року. Виконавче провадження було завершено на підставі п. 10 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження, виконавчий документ направлено для подальшого виконання до ВДВС Київського РУЮ у м.Донецьк (а.с. 4).

Згідно листа ГТУЮ у Донецькій області від 16.12.2019 №2-7-209, згідно даних АСВП у Київському районному ВДВС м.Донецьк ГТУЮ у Донецькій області перебувало виконавче провадження №41509584, з примусового виконання виконавчого листа №2/523/1024/12 від 10.04.2012, виданого Київським районним судом м.Донецьк, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.02.2012 і до досягнення дитиною повноліття. 17.01.2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 23.01.2014 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження (в редакції до 05.10.2016). Станом на 16.12.2019, вищевказаний виконавчий документ до відділів ДВС ГТУЮ у Донецькій області повторно не надходив та на виконанні не перебуває. З метою подальшого виконання виконавчого документу стягувач має право звернутись до Київського районного суду м.Донецьк із заявою про видачу дублікату виконавчого листа №2/523/1024/12 від 10.04.2012, після чого пред`явити його до виконання.

Так, із заяви про відновлення втраченого судового провадження вбачається, що метою такого відновлення є саме одержання заявником копії судового рішення з метою його подальшого звернення до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 491 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи вказані вище обставини судом першої інстанції цілком обґрунтовано було прийняте рішення про задоволення вимог щодо відновлення втраченого судового провадження.

Знаходження Київського районного суду м. Донецьк на тимчасово окупованій території України факт загально відомий, а тому не потребує будь-яких доказів. А якщо відоме знаходження суду, де перебувають і справи, то відповідно не потребує доказуванню й факт втрати судового провадження.

Цивільна справа №2/523/1024/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області не надходила та не передавалася.

Порушень ст. 494 ЦПК України при розгляді даної справи судом першої інстанції при апеляційному перегляді справи не встановлено.

Доводи скарги про те, що судом було розглянуто заяву про відновлення втраченого судового провадження подану особою, яка не була учасником справи №2/523/1024/12, оскільки із даною заявою звернулась громадянка рф ОСОБА_2 , втім позивачем у справі №2/523/1024/12 була громадянка України ОСОБА_2 колегія суддів не бере до уваги оскільки самою ОСОБА_2 не спростовано факт звернення адвоката Сандулєєвої В.В. в її інтересах на підставі договору про надання правової допомоги від 14.05.2019 року та ордеру серія ДН №051764 від 27.05.2019 року (а.с. 19-21) із заявою про відновлення втраченого судового провадження. З матеріалів справи видно, що адвокат Сандулєєва В.В. в її інтересах також зверталась до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа (а.с. 37) до якої нею було надано паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 (а.с. 39-41), який згідно є чинним, що підтверджується листом Донецького ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.12.2023 року (а.с. 127-129) поясненнями ОСОБА_2 (а.с. 149-150) та листом Державної міграційної служби України від 30.12.2022 №6.1-13140/3.1-22 (а.с. 151). Інші доводи з цього приводу є припущеннями, а доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом було порушено норми процесуального права оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо належного повідомлення сторін у справі про дату, час та місце розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження колегія суддів відхиляє виходячи з наступного.

Як видно з матеріалів справи, адвокат Сандулєєва В.В. в інтересах ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги від 14.05.2019 року та ордеру серія ДН №051764 від 27.05.2019 року (а.с. 19-21) звернулась до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження в якій зазначила адресу для листування : АДРЕСА_1 , а також зазначила адресу реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.02.2020 року відкрито провадження та призначено розгляд заяви до розгляду на 12.03.2020 року о 11:30 год. (а.с. 24).

Того ж дня на адресу, яка була зазначена у заяві адвокату Сандулєєвій В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 було направлено судову повістку (а.с. 25). 10.03.2020 року на адресу суду від адвоката Сандулєєвї В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 надійшла заява, в якій остання просила здійснювати розгляд заяви без її участі (а.с. 29-30).

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований у м.Донецьк, який є тимчасово окупованою територією.

Згідно ч. 1 ст. 12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

В матеріалах справи міститься оголошення (а.с. 26).

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення судом учасників справи про дату, час та місце розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2020 року про відновлення втраченого судового провадження залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.Ю. Лопатіна