Провадження № 22-ц/812/226/24 Головуючий суду першої інстанції Ротар М.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року м. Миколаїв Справа № 473/5284/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ротар М.М., в залі судового засідання в м. Вознесенськ, за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

28 вересня 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк, Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Доводи позову обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою відкриття банківського рахунку, у зв`язку з чим підписала заяву від 13 квітня 2021 року.

Відповідно до умов договору Банк зобов`язався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту «Універсальна» у розмірі 10 000 грн, а в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 35 000 грн.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах погоджених сторонами.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору у нього утворилась заборгованість перед Банком, яка станом на 23 серпня 2023 року склала 43 010.84 грн, до складу якої входить 34 136.11 грн заборгованість за тілом кредиту; 8 874.73 грн заборгованість за простроченими процентами.

Посилаючись на викладене АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 13 квітня 2021 року станом на 23 серпня 2023 року у визначеному розмірі.

Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 13 квітня 2021 року, що утворилася станом на 23 серпня 2023 року, а саме: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 35 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 2 174.04 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем порушено умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, в зв`язку з чим станом на 23 серпня 2023 року утворилася заборгованість в розмірі 43 010.84 грн.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , наданої позивачем, вказано, що 20 грудня 2022 року збільшено кредитний ліміт до 35 000 грн. В подальшому розмір кредитного ліміту не збільшувався, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту підлягають частковому задоволенню в межах суми кредитного ліміту.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови в позовних вимогах, позивач подав апеляційну скаргу, та посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове, яким вимоги позову задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що активація відповідачем картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору.

Вказані обставини підтверджуються, зокрема, наявними в матеріалах справи розрахунком заборгованості, заявою, довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки, випискою по рахункам відповідача, довідками банку про видані кредитні картки, про зміну умов кредитування та інш.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року № 578/5.

З матеріалів справи чітко вбачається, що Відповідач користувався кредитними коштами, частково погашав наявну заборгованість та продовжував користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці.

З матеріалів справи не вбачається відсутності заборгованості за процентами та, відповідно, виконання умов договору належним чином.

Враховуючи те, що заявою, яка підписана відповідачем 13 квітня 2021 року, визначено розмір відсотків за користування кредитом, то вони підлягають стягненню з позичальника на користь кредитора в примусовому порядку через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог AT КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за тілом та по процентам за користування кредитом, суд не врахував наведені обставини та вимоги процесуального законодавства і фактично не вирішив спір по суті в цій частині.

Факт укладення кредитного договору, а також розмір наявної заборгованості Відповідачем не спростовано.

В позовній заяві тіло кредиту заявлено в рамках зазначеного кредитного ліміту, а відсотки встановлені умовами укладеного договору.

Суд першої інстанції не встановив повно та всебічно обставини справи, не встановив дійсного розміру заборгованості відповідача за процентами та тілом кредиту, а натомість зменшив заборгованість відповідача та передчасно відмовив у задоволенні частини позовних вимог, що призвело до безпідставного звільнення відповідача від частини обов`язків за укладеним договором з одних лише формальних міркувань.

Отже суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На день слухання справи відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надходило.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 13 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг, де зазначила, що підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунку, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

В зазначеній заяві визначені істотні умови укладеного сторонами договору, зокрема, строк кредитування 12 місяців з пролонгацією (пункт 1.2 ), процентна ставка, відсотків річних 42.0 % (пункт 1.3), порядок повернення кредиту шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (пункт 1.4), наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за Договором (пункт 1.5).

На виконання умов цього договору відповідачу було видано кредитну картку «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом у розмірі 10 000 грн, який в подальшому було збільшено до 35 000 грн та терміном дії до січня 2025 року.

З наданої позивачем виписки з банківського рахунку відповідача встановлено, що ОСОБА_1 за період з 05 травня 2021 року по 07 червня 2023 року користувалася грошима, розраховуючись за допомогою отриманої кредитної картки.

Відповідно до розрахунку наданого Банком, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань станом на 23 серпня 2023 року утворилася заборгованість в розмірі 43 010.84 грн, яка складається із 32 136.11 грн заборгованості за тілом кредиту, 8 874.73 грн заборгованості за простроченими процентами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

З укладеного між сторонами письмового Договору банківського рахунку, викладеного в заяві від 13 квітня 2021 року, встановлено, що сторони узгодили річну базову процентну ставку у розмірі 42.0%, встановлення розміру лімітних коштів на кредитній картці, строк кредитування, порядок повернення кредиту, відповідальність за порушення умов договору та інш.

Отже з огляду на зміст підписаної заяви, сторони узгодили між собою умови надання кредиту, які як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку позичальника, відповідач не виконувала в повному обсязі, а саме несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувала заборгованість за процентами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки повно та всебічно не з`ясував дійсних обставин справи, прав та обов`язків сторін в даних правовідносинах, не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам та застосуванню до них відповідних норм матеріального права.

Суд першої інстанції безпідставно не врахував, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, виходячи з процентної ставки 42% на рік та заборгованості за простроченими процентами у розмірі 8 874.73 грн, що підтверджено наданими Банком доказами, зокрема, умовами укладеного сторонами Договору банківського рахунку від 13 квітня 2021 року та випискою з особового рахунку відповідача.

Отже, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

З огляду на те, що судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь Банку в рахунок заборгованості за вказаним договором 35 000 грн, то стягненню з позичальника в межах заявлених позовних вимог підлягає заборгованість за простроченими процентами у розмірі 8 010.84 (43 010.84 35 000) грн.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог Банку щодо стягнення заборгованості за простроченими процентами, тому апеляційний суд переглядає оскаржуване судове рішення в апеляційному порядку на предмет законності і обґрунтованості саме у цій частині та в межах доводів, наведених заявником в апеляційній скарзі.

В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується, тому апеляційний суд не вдається до оцінки і аналізу їх законності і обґрунтованості у неоскарженій частині.

З урахуванням викладеного рішення районного суду відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України в частині відмови у стягнення заборгованості за простроченими процентами підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог Банку.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скаргу Банку підлягає задоволенню, то з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви в частині позовних вимог про стягнення процентів, у розмірі 509.96 (2 684.00 2 174.04) грн (з урахуванням суми судового збору, яка стягнута судом першої інстанції при задоволенні частини позовних вимог) та за подачу апеляційної скарги у розмірі 4 026.00 грн, а всього 4 535.96 ( 509.96 + 4 026.00) грн.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 грудня 2023 року в частині відмову у стягнення заборгованості за простроченими процентами скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» 8 010 грн 84 коп. в рахунок заборгованості за простроченими процентами станом на 23 серпня 2023 року за договором банківського рахунку від 13 квітня 2021 року, а також 4 535 грн 96 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 20 лютого 2024 року.