ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2692/24 Справа № 932/3813/23 Суддя у 1-й інстанції - Куцевол В.В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про стягнення безпідставно набутих грошових коштів (суддя першої інстанції Куцевол В.В.)

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Департаменту патрульної поліції, Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, в якому просила стягнути з Державного бюджету України на її користь безпідставно набуті грощові кошти в сумі 2139,00 грн., а саме штраф в розмірі 1700,00 грн., виконавчий збір в розмірі 170,00 грн та витрати виконавчого провадження в розмірі 269 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 2 139 грн. 00 коп.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 858 грн. 88 грн.

Із вказаним рішенням суду не погодилась представник ДПП Кучер Л.А., та подала апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та без з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Мотивує скаргу тим, що спір у цій справі полягає у скасуванні постанови державного виконавця при виконанні пстанови Управління у справі про адміністративне правопорушення, дії посадових осіб органів државної виконавчої служби підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Наголошує на тому, що під час виявлення правопорушення, розгляду справи про адмінстративне правопорушення та прийняття рішення за рещультатами такого розгляду поліцейський діяв в межах наданої йому компетенції, стягнення ним накладено в межах санкції, яка передбачає відповідальність за виявлене правопорушення, жодних вимог чинного законодавства він не порушував.

Вказує, що позивачка мала добровільно сплатити накладене на неї стягнення у строк до 13.06.2022 року.

ОСОБА_2 просила рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Від ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, вважає, що повернення стягнутих коштів у позасудовому порядку не передбачено.

ОСОБА_1 просила оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13.ст.7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 2139 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (3028 х 100=302800), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до інформаційної довідки про виконавче провадження, виконавче провадження (ВП №69648591) з виконання постанови ДПП УПП в Дніпропетровській області від 03.06.2022 серія ЕАО №5442939 завершено у зв`язку з фактичним виконанням. Також зазначено, що стягнуто штраф 1 700,00 грн., виконавчий збір 170,00 грн., витрати виконавчого провадження 269,00 грн.

Згідно копії рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.11.2022 (справа №203/1929/22), постанову про накладення адміністративного стягнення від 03.06.2022 серії ЕАО №5442939, скасовано. Провадження в адміністративній справі, за вказаною постановою, закрито.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова на виконання якої було відкрито виконавче провадження у зв`язку з чим стягнуто витрати передбачені ст.42 ЗУ «Про виконавче провадження» була скасована, а стягнута сума на її виконання повернута (розмір штрафу), заявлена вимога про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, враховуючи приписи ст.1212 ЦК України у взаємозв`язку із приписами ЗУ «Про виконавче провадження», підлягає задоволенню.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтями 55, 56 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх

Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету. Оскільки сума адміністративно-господарського штрафу, яку вніс до бюджету позивач, не є помилково чи надміру зарахованою, даний Порядок на спірні правовідносини не поширюється.

Після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови від 21.08.2019 у справі №911/3681/17 (пункт 39), від 15.10.2019 у справі №911/3749/17 (пункт 6.27), від 22.01.2020 у справі №910/1809/18 (пункт 35), від 01.02.2020 у справі №922/614/19 (пункт 52), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 109)).

З огляду встановлені обставини справи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що на ці правовідносини поширюються приписи статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Оскільки рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська віл 11.11.2022 року постанова ДПП УПП в Дніпропетровсбкій області від 03.06.2022 року за № ЕАО 5442939 була скасована, то правові підстави накладення на позивачку адміністративного штрафу відпали.

Доказів повернення позивачу грошових коштів матеріали справи не містять, тому суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги із залишення оскаржуваного рішення без змін.

Варто відзначити, що до аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.08.2023 у справі №910/5880/21, обставини якої є тотожними обставинам у справі №910/16592/23.

Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 170 Цивільного кодексу України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

При цьому, судом враховано, що у постанові від 08.08.2023 у справі №910/5880/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що висновок суду першої інстанції, який підтримав апеляційний суд, про те, що кошти слід стягнути на користь позивача саме з Державного бюджету України, а не з Укртрансбезпеки за рахунок її бюджетних асигнувань, відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 19.06.2018 у справі №910/23967/16. Згідно з цим висновком Господарський процесуальний кодекс України не передбачає необхідності зазначення суб`єкта виконання судового рішення (органу, через який треба перераховувати кошти), номера чи виду рахунку, з якого їх слід стягнути (списати). Такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення порушеного права позивача та є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, які мають бути врегульовані у нормативних актах, а не у резолютивній частині рішення (пункти 6.21, 7.1, 7.2 відповідної постанови).

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.06.2018 у справі №910/23967/16, а також від 05.02.2020 у справі №910/15295/18.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішень суду в межах доводів апеляційної скарги не має.

Враховуючи зазначене, апеляційні скарги відповідачів слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О. В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська