Справа 206/58/24
Провадження 2/206/428/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 березня 2024 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Плінської А.В.,

за участю секретаря Крижко О.А.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

встановив:

09.01.2024 року ОСОБА_1 звернулась в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 на її користь завданої майнової шкоди внаслідок залиття квартири в розмірі 149327,00 грн., вартість проведення оцінки завданої майнової шкоди в розмірі 10000,00 грн., завданої моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. витрат на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн., а також судових витрат в розмірі 1993,27 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що малолітній ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 . Факт залиття його квартири був зафіксований актом комісії ОСББ від 26.05.2021. Згідно цього акту мешканці квартири АДРЕСА_2 ,проводячи демонтаж міжкімнатної стіни між санвузлом та коридором, допустили неконтрольоване падіння міжкімнатної стіни, внаслідок чого пошкоджено трубопровід холодного водопостачання із зривом крану, який з`єднує стоякову трубу та трубу, яка перебуває безпосередньо в квартирі АДРЕСА_2 . Отже, залиття квартири АДРЕСА_3 відбулось з вини мешканців квартири АДРЕСА_2 . Відповідно до звіту про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі АДРЕСА_1 , розмір матеріального збитку становить 149327,00 грн. Відповідач в добровільному порядку шкоду позивачу не відшкодувала, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом.

Ухвалою від 10 січня 2024 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку загального провадження.

14 лютого 2024 року представником позивача подано клопотання про збільшення суми витрат на правничу допомогу до 21000,00 грн., яку позивач просила стягнути з відповідача.

Ухвалою від 06 березня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовомк засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до такого.

Як встановлено судом, малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 29.01.2016 року, копія кого наявна в матеріалах справи.

ОСОБА_1 звернулась в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з вини відповідача, яка є власником квартири АДРЕСА_4 , було залито квартиру її сина.

В підтвердження своїх позовних вимог позивач надала суду акт від 26 травня 2021 року, складений комісією співвласників ОСББ «Немировича-Данченка 26», згідно якого 25 травня 2021 року в будинку АДРЕСА_5 у квартирі АДРЕСА_3 трапилось залиття, аварія на системі холодного водопостачання. Пошкоджено трубу холодного водопостачання, внаслідок чого залито квартиру АДРЕСА_6 проводився самовільний демонтаж міжкімнатних стін, внаслідок чого допущено неконтрольоване падіння стіни, яка пошкодила труби холодного водопостачання. Труби було пошкоджено мешканцями квартири АДРЕСА_2 о 13-00 год. Залиття тривало близько 2 годин, поки не було перекрито центральне водопостачання всього дому. На день обстеження комісія встановила стан квартири АДРЕСА_3 по пошкодженим ділянкам: коридор стіни; кімната 1 стіни-фарба-гіпсакартон, підлога-ламінат; кімната 2 стіни-фарба-гіпсокартон, підлога-ламінат; ванна кімната стіна-кахель; міжкімнатні двері 3 шт.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №1406-08 розмір матеріального збитку, завданого власнику квартири АДРЕСА_1 (Дніпропетровську) , становить 149327,00 грн.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 349519008 від 06.10.2023 року власником квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а позивач, у свою чергу, повинен довести наявність шкоди та її розмір.

Крім того, статями 151,177,179 ЖК України та статями 322,323 ЦК України передбачений обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно - технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572(з наступними змінами).

Зокрема, пунктом 7 Правил передбачено обов`язок власника квартири або користувача дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, санітарних норм і правил, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати дій, які порушують умови проживання громадян.

Отже, тягар утримання майна, тобто обов`язок здійснювати за свій рахунок поточний та капітальний ремонти квартири, лежить на власнику квартири і саме власник приватизованого житла зобов`язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення.

Згідно із ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для встановлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку відповідачем заподіяну шкоду не відшкодовано, та доказів на спростування доводів позивача відповідачем суду надано не було, суд вважає, що позов є обґрунтованим та доведеним в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 149 327,00 грн., в зв`язку з чим позов в даній частині підлягає задоволенню.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 20000 грн., судом встановлено наступне.

Крім цього, статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, а також внаслідок ушкодження здоров`я.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що моральна шкода базується на факті залиття квартири, який в свою чергу призвів до пережитих нею негативних переживань , та порушення попереднього укладу життя.

Отже, викладене свідчить, що позивач обґрунтовує вимогу щодо завданої моральної шкоди пережитими нею переживаннями, а не сином, внаслідок пошкодження майна, власником якого є її син, а не вона.

Таким чином, підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди, суд не вбачає.

Разом із цим, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача кошти сплачені останньою за проведення будівельно-технічної експертизи у сумі 10000,00 грн., оскільки такі кошти є збитками позивача у розумінні положень ст. 22 ЦК України, які були понесені потерпілою стороною для відновлення свого порушеного права.

В частині вирішення спору про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на надання правової допомоги, слід зазначити наступне.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.

За приписами ст. ст.137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також, розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018р. у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц.

За матеріалами справи встановлено, що 01.07.2023 року між адвокатом Бакуліним І.С. та позивачем ОСОБА_1 , яка діє в інтересах сина ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги та додаткову угоду до договору №б/н від 01 липня 2023 року про надання правничої допомоги від 01.07.2023, розрахунок послуг складає 21000 грн., що підтверджується: звітом про надану правничу допомогу від 12 лютого 2024 року, актом приймання-передачі наданих послуг від 12 лютого 2024 року, рахунком на оплату №1 від 12 лютого 2024 року на суму 21000,00 грн., квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 12 лютого 2024 року на суму 21000,00 грн., тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати, пов`язані з правничою допомогою в сумі 21000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог необхідно стягнути судовий збір з відповідача в розмірі 1803,27 грн.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, адреса: АДРЕСА_7 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_8 яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в сумі 149327,00 грн., витрати пов"язані із проведенням експертизи в розмірі 10000,00 грн., 21000,00 грн. витрат на правову допомогу та 1803,27 грн. сплаченого судового збору.

В іншій частині вимог відмовити.

Це заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складений 5 квітня 2024 року.

Суддя: А.В. Плінська