ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/260/22 Номер провадження 22-ц/814/369/24Головуючий у 1-й інстанції Морозов В.Ю. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Абрамова П.С., Пікуля В.П.,

при секретарі: Філоненко О.В.

за участі: представника позивача ОСОБА_1 та третьої особи - адвоката Бойченко Г.В.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бурлак М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Бурлак Маргарити Володимирівни на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом доОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Просив суд зменшити розмір аліментів та звільнити його від сплати заборгованості за аліментами оскільки на його утриманні перебуває дві особи: дочка ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 .

Зазначав, що через втрату роботи у період з 2 кварталу 2019 року по 2 квартал 2021 року у нього був відсутній дохід.

У зв`язку з цим у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів на 01.12.2021 в розмірі 92 000 грн. ОСОБА_4 до 15.11.2021 працювала на ТОВ «Нова Пей» отримувала дохід, але зараз перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, не працює дохід не отримує.

В зв`язку зі зміною в сімейному стані вважав, що на даний час, значно погіршився його матеріальний стан, внаслідок чого він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та про звільнення від сплати заборгованості за аліментами задоволено.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі заочного рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 18.04.2019 по справі № 534/69/19 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 6 000 грн. до 2 000грн.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами , що стягуються з нього на підставі заочного рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 18.04.2019 по справі № 534/69/19 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і яка утворилась за період з травня 2019 року по день набрання рішенням суду по даній справі законної сили та становить 98 000 грн.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 адвокат Бурлак Маргарита Володимирівна

Свою незгоду з вказаним рішенням обґрунтовує тим, що під час ухвалення даного рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та доказам, що знаходяться в матеріалах справи.

Зазначає, що зміна сімейного стану позивача, а саме укладення іншого шлюбу та народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів (Постанова Верховного Суду від 16.09.2020р. у справі №565/2071/19). Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану внаслідок повторного одруження та народження дитини. Факт погіршення майнового стану доводиться шляхом його порівняння на час стягнення аліментів та після певних подій з якими платник аліментів пов`язує погіршення такого стану (повторне одруження, народження дітей тощо) Позивач вказує, що зміна його матеріального становища слідує з того, що на час визначення розміру аліментів у нього на утриманні була одна особа - донька ОСОБА_5 , а в даний час є ще й дружина, яка знаходиться в декретній відпустці. Проте такі доводи не підтверджені належними і допустимими доказами та є припущенням, на чому не може ґрунтуватися доказування.

Докази, які б вказували на зменшення доходу позивача внаслідок повторного одруження і народження дитини, матеріали справи не містять. Влаштування позивача на роботу з меншим розміром заробітної плати також не є підставою для зменшення розміру аліментів. Аналізуючи судову практику з питань зменшення розміру аліментів( справи №464/3480/17, №464/7096/14-ц, №751/1396/19, №715/2073/20, №715/1188/20) можна зробити висновок, що в цій справі особлива увага має бути приділена якнайкращим інтересам дитини. Саме значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Доводи щодо скрутного матеріального становища, як підстави для звільнення від сплати заборгованості спрямовані на ухилення від виконання рішення суду щодо сплати аліментів на утримання дитини. Законодавство України, а саме ст. 197 СК дійсно передбачає можливість звільнення від заборгованості по аліментам, однак ті підстави на які посилається позивач можуть призвести лише до відстрочення або розстрочення сплати заборгованості, адже в нормі статті чітко прописано, що : - «з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може лише відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.» Але повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами можливо лише у випадках, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 6 000 грн. щомісячно (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 26 червня 2021 року уклав шлюб з ОСОБА_6 (а.с.11 зворот). Відповідно до довідки ТОВ «Нова Пей» ОСОБА_7 з 15.11.2021 по 20.03.2022 перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю і пологами.(а.с.12).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що окрім ОСОБА_3 , на утриманні позивача перебуває дружина ОСОБА_4 , а тому суд беручи до уваги надані позивачем докази вважає, що стягнення з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , аліментів у розмірі 6 000 грн. може призвести до надмірного фінансового навантаження на позивача.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду не вірним з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до частини 6 статті 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З положень ст. 181 та ст. 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. В свою чергу значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, із викладеного вище вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосована при наявності відповідних обставин для цього.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначав, що протягом періоду 2 кварталу 2019 2 кварталу 2021 року він втратив роботу, а тому в нього відсутній дохід. З червня 2021 року він працевлаштований в ГО «ФК «Гірник-спорт» та отримував заробітну плату в мінімальному розмірі, у зв`язку з цим у нього виникла заборгованість у розмірі 92 000 грн.

Зазначає, що через зміни в сімейному стані, які потягли за собою зміни в матеріальному стані він позбавлений можливості сплачувати аліменти в розмірі 6 000 грн.

Однак, належних доказів погіршення свого матеріального становища позивач суду не надав.

Таким чином, позивач є працездатною особою, доказів на підтвердження погіршення стану свого здоров`я та неможливості працювати за станом здоров`я суду не надав.

Також колегія суддів бере до уваги ту обставину, що заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 квітня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 6 000 грн.(а.с.9).

Судом першої інстанції у вказаному рішенні зазначено, що розглядаючи справу у межах заявлених вимог, суд врахував всі обставини справи, стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів.

Отже судом було враховано стан здоров`я позивача, з тих пір доказів про погіршення стану здоров`я позивача не надано.

Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позивачем підстав для задоволення його позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зменшення розміру аліментів, та звільнення від заборгованості по ним без доведення погіршення майнового становища ОСОБА_1 та стану його здоров`я, не буде спрямовано на належне матеріальне забезпечення неповнолітньої дитини від шлюбу з ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.3,4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 задоволено повністю то з ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2190 грн. грн.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.3,4, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Бурлак Маргарити Володимирівни- задовольнити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 квітня 2023 року - скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та про звільнення від сплати заборгованості за аліментами- відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2024 року.

Головуючий суддя О.О. Панченко

Судді П.С. Абрамов

В.П. Пікуль