Справа №938/2/24
Провадження № 2/938/83/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Чекан Н.М.

з участю секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.

представника позивача адвоката Репало О.О., який приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Лісодіда О.В., який приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Репало О.О., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її користь на утримання дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів у твердій грошовій сумі по 3 000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Підставою звернення до суду є те, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2023 року (справа №938/817/23, провадження № 2/938/220/23). У сторін є четверо неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Позивач самостійно не має можливості утримувати дітей, а відповідач в добровільному порядку не надає допомоги дітям.

Ухвалою суду від 15.01.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від представника відповідача до суду поступив відзив (а.с.21-28), в якому вказав, що відповідач позовні вимоги в частині встановлення фіксованого розміру аліментів вважає занадто збільшеними. Протягом більше ніж десяти років він є інвалідом 2 групи, отримує мінімальну пенсію в сумі 2100 гривень, постійно хворіє, має тяжке захворювання хребта, значну частку пенсії витрачає на лікування, у нього зараз тяжке матеріальне становище, фізичні навантаження йому протипоказані, а іншим шляхом ніж підробити тяжкими фізичними справами він не може, тому погоджується сплачувати аліменти в мінімальному розмірі, а саме 1600 гривень на кожну дитину.

Представник позивача у судовому засіданні просив задоволити позов з підстав, зазначених у ньому.

Відповідач у судовому засіданні зазначив, що немає можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

Суд, оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для вирішення спору, та приходить до такого висновку.

Встановлено, що сторони у справі є батьками дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Перебування дітей на утриманні позивача відповідачем не оспорюється.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 долучив довідку до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №217631, з якої вбачається, що він дійсно має другу групу інвалідності з 01.12.2022 року з причини загального захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01.02.2024 року, дата чергового переогляду 11.01.2024 року (а.с.24).

Надалі стороною відповідача долучено до справи також довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №478341, відповідно якого ОСОБА_1 має другу групу інвалідності з причини загального захворювання, інвалідність встановлена на строк до 29.03.2027 року (а.с.58)

Як вбачається з виписки медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 (а.с.56), він в період з 07.03.2024 по 15.03.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Яблуницька амбулоторія загальної практичної сімейної допомоги Білоберізької сільської ради" і йому, крім медикаментозного лікування», рекомендовано обмеження фізичного навантаження.

Однак, звертається увагу, що розглядаючи дану цивільну справу, суд керується принципом забезпечення найкращих інтересів дитини, який визначений у п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року. Цією нормою передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Згідно з ст. 141 Сімейного Кодексу ( далі - СК) України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних обов`язків, що закріплений у ч.2 ст.51 Конституції України та в ст.180 СК України.

У ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

У ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України).

Позивач наполягає на стягненні аліментів із відповідача саме в твердій грошовій сумі. Оскільки, відповідно до норм ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимогі на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, то суд не вправі самостійно визначати спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти в частці від його доходу. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 року в справі № 490/4522/16-ц.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У ч. 2 ст. 182 СК України закріплено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Враховуючи, що діти сторін є віком від 6 до 18 років, то прожитковий мінімум в розрахунку на місяць становить 3196 гривень, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто не менше 1598 гривень.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд у постанові від 11.03.2020 року по справі №759/10277/18 зазначив, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Тобто Верховний Суд вважає, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Суд звертає увагу, що стороною відповідача зазначалося, що він отримує пенсію по інвалідності в мінімальному розмірі, що становить 2100 гривень, однак будь-яких доказів щодо розміру пенсії по інвалідності, яка йому виплачується, не надано.

Крім того, у поточному році мінімальні розміри пенсійних виплат по інвалідності становлять: 2520 гривень - для непрацюючих осіб з інвалідністю ІІ і ІІІ груп; 2 093 гривень-для працюючих осіб з інвалідністю ІІ і ІІІ груп.

Отже, у разі отримання відповідачем пенсії по інвалідності в мінімальному розмірі 2 093 гривень, то він її отримує як працюючий інвалід ІІ групи.

Таким чином, суд, враховуючи принцип «забезпечення найкращих інтересів дитини» та стан здоров`я відповідача, вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину,але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Такий розмір аліментів не є надмірним та є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку і розумних потреб дітей, оскільки аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього. Разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків і має бути рівним та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Оскільки позивач звернулася до суду з позовними вимогами 01.01.2024 року, тому з 02.01.2024 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. В ст. 430 ЦПК України закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справі про стягнення аліментів у межах суми платежів за 1 місяць.

Враховуючи вищевказані вимоги законодавства, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення у межах суми платежів за 1 місяць.

У ст. 265 ЦПК України закріплено, що в рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (як позивач у справі про стягнення аліментів. Відповідач є інвалідом ІІ групи , а тому на підставі п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» також звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Згідно зі ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.180-185 Сімейного кодексу України, ст. ст.142, 258-259, 263-265, 282 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Позов задоволити частково.

Стягувати зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 02.01.2024 року і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць на утримання дітей в сумі по 2000 гривень на кожну дитину підлягає негайному виконанню.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінету Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителька АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 .

Суддя Наталія ЧЕКАН