Номер провадження: 22-ц/813/1294/24
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/24953/21

Номер провадження: 22-ц/813/1294/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія»,

- відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду, ухвалене у складі судді Науменка А.В. 01 червня 2022 року, повний текст заочного рішення складений 06 червня 2022 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» звернулося до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 : - заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 13 205,41 грн.; - інфляційні нарахування в сумі - 744,13 грн.; - 3% річних у розмірі 1 803,01 грн.. Також позивач просить стягнути з ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2 270,00 грн..

ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» обґрунтовує позовні вимоги тим, що товариство постачає електричну енергію за адресою - АДРЕСА_1 . Між позивачем та відповідачем були наявні фактичні договірні правовідносини, що підтверджується відкриттям особового рахунку № НОМЕР_1 за вищевказаною адресою. Споживач - ОСОБА_1 використовує електричну енергію для власних потреб та повинен здійснювати розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію по обумовленим тарифам (цінам), у передбачені терміни, відповідно до відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 .

З розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію за особовим рахунком № НОМЕР_1 за розрахунковий період - з січня 2019 року по квітень 2021 року відповідачем спожито електроенергії в кількості 12 821 кВ/г на суму 19 667,28 грн.. За вказаний розрахунковий період була проведена оплата тільки у розмірі 6 461,87 грн. У звьязку з оплатою не спожитої електроенергії не у повному розмірі виникла заборгованість на суму 13 205,41 грн. (а. с. 1 3 зворотна сторона).

Процесуальні рішення суду першої інстанції та дії учасників справи

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.01.2022 року відкрито провадження у справі. Визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Визначено строк надання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали (а. с. 32 33).

Відзив на позов до суду першої інстанції не надходив.

Короткий зміст заочного рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2022 р. задоволено вищевказаний позов ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія»: - заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 13 205,41 грн.; - інфляційні нарахування в розмірі - 744,13 грн.; - 3% річних у розмірі 1 803,01 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» сплачений судовий збір у розмірі - 2 270,00 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між сторонами виникли правовідносини з оплати спожитої електроенергії. У зв`язку з несплатою у повному розмірі за електричну енергію у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 13 205,41 грн.. Будь-яких заперечень щодо розрахунку заборгованості, доказів спростування наявності заборгованості відповідачем суду надано не було.

Оскільки відповідач грошове зобов`язання належним чином не виконує, то за період з нього підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 1803,01 грн. та 3% річних за весь період прострочення (а. с. 54 57).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2023 року (а. с. 111 112) залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 від 25.01.2023 р. (а. с. 73 77) про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2022 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2022 року. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт посилається на те, що: 1) він не був сповіщений про розгляд справи за фактичною адресою його проживання АДРЕСА_2 ; 2) він не укладав договір з позивачем на постачання електроенергії. Обов`язок з оплати спожитої електроенергії виникає лише у разі її фактичного споживання. Він не є стороною договору на споживання електроенергії, який був укладений з ОСОБА_2 , яка була основним споживачем електроенергії. З пропозицією переукласти договір позивач до нього не звертався. Отже, він не був та в даний час не є стороною Договору, а відтак відсутні правові підстави для покладення на нього обов`язку з оплати спожитої електроенергії. Він не є належним відповідачем; 3) у квартирі були зареєстровані одинадцять осіб, рахунок було відкрито на ОСОБА_2 , як з відповідальною особою. На даний час у квартирі залишилося проживати вісім осіб, які зареєстровані у квартирі. Згідно наданої ним довідки, він не проживає у квартирі та не користується послугами, який надає позивач (а. с. 119 125).

Узагальнені доводи інших сторін в апеляційному суді

ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» у відзиві на апеляційну скаргу просить останню залишити без задоволення, заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач посилається на те, що доводи не проживання відповідача у спірній квартирі, спростовуються відомостями рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 36), згідно якого ОСОБА_1 отримав 21.02.2022 р. копію ухвали про відкриття провадження у справі за адресою АДРЕСА_1 (далі Квартира). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.05.2021 р., за заявою ОСОБА_1 , був скасований наказ про стягнення з нього заборгованості за спожиту електроенергію. Судовий наказ направлявся за вищевказаною адресою. Надана відповідачем копія довідки щодо осіб, які зареєстровані та проживають у квартирі, не є належним та допустимим доказом, оскільки вона не засвідчена належним чином, її оригінал не досліджувався судом. Крім того, незалежно від того, хто проживає у спірній квартирі, але зареєстрований у ній лише відповідач.

Дійсно, електрична енергія постачається у спірну квартиру на підставі договору про постачання електроенергії, укладеного 21.09.2006 р. з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Разом з тим, заборгованість виникла за період з січня 2019 р. по квітень 2021 р., тобто після смерті ОСОБА_3 ..

На особовий рахунок, відкритий за адресою спірної кватири, нараховується пільга на ім`я відповідача, категорія пільги Інвалід ІІ групи. Про вказане було відомо відповідачу. Таким чином, вчиненням вищевказаний дій щодо споживання електроенергії та часткової оплати спожитої електроенергії відповідач підтвердив наявність між сторонами договірних правовідносин (а. с. 170 172).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.04.2023 року (головуючий суддя- Цюра Т.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною ОСОБА_1 (а. с. 154 - 155).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи (а. с. 156).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення позивач отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження 27.04.2023 р. (а. с. 159).

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу, направлене за вказаною апелянтом адресою -АДРЕСА_2 повернулося до суду з приміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою" (а. с. 160 160 зворотна сторона).

25.05.2023 р. відповідачу повторно було направлено копію ухвали про відкриття апеляційного провадження (а. с. 168).

29.05.2023 року до апеляційного суду надійшов відзив ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на апеляційну скаргу (а. с. 170 172 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.05.2023 року (головуючий суддя- Цюра Т.В.) закінчено проведення підготовчих дій. Призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду (а. с. 181).

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_4 у відставку було здійснено повторний автоматизований розподіл справи між суддями (а. с. 209 210).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.09.2023 р. справу прийнято до провадження іншої колегії суддів (а. с. 212).

Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу, направлені за вказаною апелянтом адресою -АДРЕСА_2 та за адресою - АДРЕСА_1 ,повернулися до суду з приміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою"

За вищевказаних обставин щодо надіслання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, апеляційний суд вважає, що сторони по справі повідомлені про розгляд справи в апеляційному суді.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа з ціною позову (15 752,55 грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику його учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Позивач постачає електричну енергію за адресою - АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 зареєстрований у вказаній квартирі, є споживачем електричної енергії за вказаною адресою, використовує електричну енергію для власних потреб та здійснює розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію по обумовленим тарифам (цінам), у передбачені терміни, відповідно до відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 .

Факт того, що ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії за адресою - АДРЕСА_1 , відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції не оспорювався. Доказів протилежного та заперечень від відповідача до суду першої інстанції до ухвалення рішення не надходило.

ОСОБА_1 не у повній мірі оплачує спожиту електроенергію, у зв`язку з чим виникла заборгованість з її оплати.

По справі виникли правовідносини з оплати спожитої електроенергії.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відносини між громадянами (споживача електричної енергії) та енергопостачальниками станом на момент виникнення спірних правовідносин врегульовані, зокрема, Законом України «Про ринок електричної енергії», «Привалами роздрібного ринку, електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312,та Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 1.2.1 ПРРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання електричної енергії здійснюється за умови постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії. Відповідно до п. 1.2.15 укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

Відповідно до п.1.2.5 укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

Між позивачем, як постачальником електроенергії, та відповідачем, як споживачем електричної енергії, були наявні фактичні договірні правовідносини, що підтверджується відкриттям особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою - АДРЕСА_1 , споживанням електроенергії та її частковою оплатою.

У разі, якщо сторони виконують умови договору, а саме відбувається постачання електроенергії, а споживачем здійснюється оплата за надані послуги, то договір вважається фактично укладеним навіть у тому випадку, якщо йому не надано обумовленої законом форми.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Отже, що відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року в справі № 216/5756/15-ц.

Відповідно до пункту 5.5.5 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», які регулюють відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, передбачено, що споживачі електричної енергії зобов`язані: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладеного договору, дотримуватись правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів, забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше.

Споживач несе відповідальність за прострочення внесення платежів за електричну енергію та зобов`язаний здійснювати оплату за спожиту електричну енергію відповідно до показань приладу обліку за платіжними документами, які виписуються Постачальником, у термін який вказаний в рахунку для сплати за фактично укладеним договором.

Пунктом 4.12 ПРЕЕ передбачено, що плата за спожиту електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем.

Відповідно до загальних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках, і спорудах, комплексах будинків і споруд до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, Закон України «Про ринок електричної енергії» регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної енергії за нормами якого, постачання електричної енергії - це продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії, а споживачі енергії - це фізичні особи, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію за особовим рахунком № НОМЕР_1 за розрахунковий період - з січня 2019 року по квітень 2021 року боржником спожито електроенергії в кількості 12 821 кВ/г на суму 19 667,28 грн.. За вказаний розрахунковий період була проведена оплата у розмірі 6 461,87 грн.. Таким чином, виникла заборгованість у розмірі 13 205,41 грн..

Будь-яких заперечень щодо розрахунку заборгованості, доказів спростування наявності заборгованості відповідачем до суду першої інстанції, будучи сповіщеним про розгляд справи. надано не було.

Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат необхідно зазначити наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно , виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.2 ст.612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач грошове зобов`язання належним чином не виконує, то на нараховану заборгованість, у відповідності до ст. 625 ЦК України, підлягають нарахуванню - інфляційні втрати у розмірі 1 803,01 грн. та 3% річних у розмірі - 744,13 грн..

Доводи апелянта про його несповіщення про розгляд справи спростовуються наявними у справі відомостями у рекомендованих повідомленнях про вручення 21.02.2022 р. копії ухвали про відкриття провадження у справі (а. с. 36), та повернення судової повістки про судове засідання, призначене на 01.06.2022 року з приміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним сповіщенням учасника справи про судове засідання.

Доводи апелянта про проживання у квартирі інших осіб є неспроможними, оскільки відсутні відомості про реєстрацію вказаних осіб у квартирі. Встановлено, що відповідач зареєстрований у квартирі, в яку постачається електроенергія.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що заочне рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та власного тлумачення апелянтом діючого законодавства. Отже, підстави для скасування, зміни заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Дата ухвалення рішення, порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України,

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Приморського районного суду від 01 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. М. Таварткіладзе

С. О. Погорєлова