ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

за участю секретаря Гапонюк І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача Довженко Р.В. ,

за участю представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Фастів Київської області заяву представника позивача адвоката Довженко Романа Валентиновича у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 правонаступником яких є ОСОБА_8 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (правонаступником яких є ОСОБА_8 ) до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно про відвід судді,-

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2024 року представником позивача адвокатом Довженком Р.В., через канцелярію суду подано заяву про відвід судді Соловей Г.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , правонаступником яких є ОСОБА_8 , Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (правонаступником яких є ОСОБА_8 ) до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування заяви заявником зазначено про те, що судове засідання 20 грудня 2024 року (у судовому засіданні уточнено 2023 року) проводилося без його участі так як він брав участь у судовому засіданні в приміщенні Обухівського міськрайонного суду у справі № 372/162/21. Під час проведення судового засідання суддею були вчиненні дії, які на переконання позивача вказують на її упередженість та відсутність об`єктивності. В судовому засіданні суддя (на думку позивача) зайняла сторону відповідача та спонукала позивача до змін позовних вимог. Крім цього у нетактовній формі висловлювалася щодо відсутності представника позивача не бажаючи приймати участь у засіданні. Всі ці дії дають підстави вважати в упередженості судді.

Просив заяву задовольнити і передати справу на розгляд іншому судді.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 вважала заявлений відвід необгрунтованим та безпідставним при цьому зазначила, що під час судового засідання 20.12.2023 року уточнювалися позовні вимоги позивача ОСОБА_1 так, як після їх зміни не було зрозуміло їх вимоги. У задоволені заяви про відвід просила відмовити.

Заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши письмові матеріали заяви суд приходить до наступного.

Відповідно до статей 124, 126, 129 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється. Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначаються завдання суду. Зокрема, вказаною статтею передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98 у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна зазначити, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

У справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

В обгрунтування відводу заявник посилається на те що під час останнього судового засідання суддя проявила явну упередженість. При вирішенні учасників проведення судового засідання заявила у нетактовній формі висловленні твердження що представник позивача вводить в оману, не бажаючи приймати участь у засіданні та не була згодна з заявленою позовною вимогою позивача та спонукала до зміни позовних вимог. Отже наведене ставить під сумнів неупередженості та об"єктивності судді.

Підстави для відводу судді визначені статтями 36,37 ЦПК України.

У відповідності до ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, ч.2 ст.36 ЦПК України.

Частиною третьою ст.39 ЦПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У відповідності до положень ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З огляду на те, що заява про відвід судді надійшла пізніше ніж за три робочі дні до наступного судового засідання, тому заява про відвід розглядається суддею у провадженні якої перебуває вищевказана цивільна справа.

Відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до положень п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Положення ст.ст.36,37 ЦПК України визначають вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) та перебувають у логічному взаємозв`язку з нормами Бангалорських принципів поведінки суддів.

При цьому слід зазначити, що самого лише сумніву в неупередженості чи об`єктивності судді недостатньо для його відводу, обов`язково повинні бути підстави для цього сумніву. Натомість, представником позивача не наведено та не надано жодного доказу існування обставин, які викликають реальний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді в контексті статей 36 та 37 ЦПК України та норм Бангалорських принципів поведінки суддів.

Оскільки заява представника позивача Довженко Р.В. про відвід судді не підпадає під дію пунктів 1-4 ч.1 ст.36, ст.37 ЦПК України та подана на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України на представника позивача покладений обов`язок доведення обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, з посиланням на конкретні обставини, які мають бути підтверджені відповідними доказами.

У поданій заяві про відвід представником позивача не наведено та не надано жодного доказу щодо існування обставин, які вказували б наявність у судді прямого чи побічного інтересу у даній справі чи викликали реальний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді в контексті статей 36 та 37 ЦПК України та норм Бангалорських принципів поведінки суддів.

Вказана заява подана представником позивача в ході судового розгляду справи по суті, без наведення будь-якого обґрунтування пропуску законодавчо визначеного строку, встановленого для заявлення відводів на стадії судового розгляду справи, в заяві зазначені посилання на обставини які, як вважає позивач на її думку вказують на упереджене ставлення судді, в той час як представник позивача особисто не був присутнім у судовому засіданні 20.12.2023 року.

Згідно до ч.4 ст.39 ЦПК України, лише встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Із урахуванням вищенаведеного, проаналізувавши подану заяву про відвід та її мотиви, враховуючи те, що представником позивача пропущено визначений ч.3 ст.39 ЦПК України строк на подання заяви про відвід та не наведено будь-яких доказів щодо існування підстав для відводу судді, передбачених ст.ст.36,37 ЦПК України суд приходить до переконання, що у задоволенні вказаної заяви про відвід судді слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.36-40 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача адвоката Довженко Романа Валентиновича про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 18 січня 2024 року.

Головуючий суддя Г.В. Соловей