ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м.Суми

Справа №591/5246/23

Номер провадження 22-ц/816/409/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 жовтня 2023 року, в складі судді Шелєхової Г.В., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 30 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и в:

28 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою. Свої вимоги мотивувала тим, що 21 травня 2021 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого, відповідач взяв у неї в борг грошові кошти у розмірі 4100 доларів США строком на один рік до 21 травня 2022 року, про що власноручно підписав розписки від 02 квітня 2021 року та від 21 травня 2021 року кожна по 2000 доларів США. У зв`язку з неповерненням боргу в обумовлений строк в односторонньому порядку написав додаткову розписку від 01 серпня 2022 року на суму 4100 доларів США, в якій зобов`язувався повернути борг до 01 січня 2023 року. 15 січня 2023 року відповідач повернув лише 150 доларів США, інша сума боргу досі не повернута.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 обов`язку щодо повернення боргу, ухиленням від мирного вирішенні спору, ігноруванням її телефонних дзвінків, просила стягнути з відповідача її користь суму боргу 3950 доларів США або в сумі в гривнях за офіційним курсом відповідної валюти на день повернення боргу, та 3% річних у розмірі 130 доларів США.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 3719 доларів США, 3% річних в розмірі 130 доларів США та судовий збір у сумі 1480 грн. 00 коп.

В іншій частині вимог відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення 3% річних в розмірі 130 доларів США та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні цих вимог, відповідно змінивши розподіл судових витрат.

Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з нього в примусовому порядку заборгованості за 3% річних згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 130 США, за заявлений позивачем період з 22 травня 2022 року 28 червня 2023 року.

Доводить, що відповідно до вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, внесеного Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», позичальник звільняється від відповідальності по ст. 625 ЦК України, тому відсотки нараховані позивачем після 23 лютого 2022 року, стягнуті безпідставно.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не повністю, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України є підставою для його скасування в оскаржуваній частині.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 02 квітня 2021 року та 21 травня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були укладені договори позики у формі розписок, відповідно до умов яких позивач передав відповідачу у борг грошові кошти на загальну суму 4000 доларів США, які останній зобов`язувався повернути 2000 доларів США до 02 квітня 2022 року, та ще 2000 доларів США до 21 травня 2022 року (а.с. 4-5).

За поясненнями позивача, на її звернення про повернення боргу за вказаними розписками, 01 січня 2022 року ОСОБА_2 написав додаткову розписку, за якою він взяв у борг у ОСОБА_1 4100 доларів США, які зобов`язувався повернути до 01 січня 2023 року (а.с. 6).

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні визнала, що ОСОБА_2 погашено борг частково в сумі 150 доларів США (в січні-лютому 2022 року) та 6300 грн (у липні-вересні 2021 року), тобто сума позики в повному обсязі у встановлений термін (та на час розгляду справи також) не повернута.

Курс долара до гривні станом на липень 2021 року становив 27,23 грн/дол.

Таким чином, 6300,00 грн = 231 дол. США.

Тобто, ОСОБА_2 фактично повернуто ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 381 долар США.

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог мотивоване тим, що відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження повернення позивачу коштів за власноручно ним підписаними борговими розписками 02 квітня 2021 року, від 21 травня 2021 року, від 01 січня 2022 року, а тому з урахуванням умов договору позики та часткового повернення боргу у сумі 381 долар США, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача різниці між переданою йому в позику сумою коштів та фактично повернутою, що становить 3719 доларів США.

За прострочення виконання грошового зобов`язання за борговою розпискою суд на підставі ст. 625 ЦК України стягнув з відповідача 3% річних у сумі 130 доларів США.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною другою ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України, за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Зміст наведених норм у сукупності свідчить про те, що прийняття виконання позикового зобов`язання підлягає документальному оформленню та має підтверджуватися відповідною розпискою позикодавця про одержання суми погашення боргу за позикою або розпискою про неможливість повернути борговий документ При цьому, відповідна розписка видається кредитором на вимогу боржника та залишається у боржника.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Наведеними вище нормами передбачено, що право на стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних виникає у позикодавця з часу прострочення виконання зобов`язання. Також передбачено звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання за укладеним з позивачкою договором позики на період дії воєнного стану.

Верховний Суд у постанові від 31 січня 2023 року, справа № 183/7850/22, вказав, що касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що:

на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22);

на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23).

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

(2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Зі змісту розписок від 02 квітня 2021 року та від 21 травня 2021 року вбачається, ОСОБА_2 зобов`язувався повернути ОСОБА_1 кошти через рік, відповідно до 02 квітня 2022 року та до 21 травня 2022 року. У наданій цим позичальником повторній розписці від 01 серпня 2022 року зобов`язання повернення боргу визначено до 01 січня 2023 року (а.с. 4, 5, 6).

Тобто, з наступного дня обумовленого строку повернення боргу відбулось прострочення виконання зобов`язання та виникло право на застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Разом з тим, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія продовжувалася і триває на цей час.

Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває включно із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, підстави для нарахування та стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми боргу відсутні.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання в сумі 172 долари США, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, та зміні в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні апеляційної скарги та задоволені позову на 94,2%, із ОСОБА_2 на користь АТ ОСОБА_1 підлягає компенсації 1394,16 грн (1480 грн х 94,2% /100%) фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову, та із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1610,40 грн за апеляційний перегляд справи.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 жовтня 2023 року скасувати в частині стягнення 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання та прийняти постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання за договором позики відмовити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 жовтня 2023 року змінити в частині розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1394 гривні 16 копійок компенсації судового збору за подання позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1610 гривень 40 копійок судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов