Справа № 167/1227/23
Номер провадження 2/167/22/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сіліча І. І.,

з участю секретаря судового засідання Матвійчук Л. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування

встановив :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на майно, зокрема: право на земельну частку (пай) у землі, що знаходиться у власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства імені Ватутіна, Луцького (раніше Рожищенського) району, Волинської області, яке належало ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Чоловік ОСОБА_3 за життя заповіт не склав, а тому позивач, як дружина померлого, є спадкоємцем першої черги за законом. Спадкове майно прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса. Крім неї є ще інші спадкоємці: дочка ОСОБА_2 , яка на день смерті батька ОСОБА_3 була неповнолітньою і спадщину прийняла відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Інші спадкоємці діти спадкодавця ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовились в користь дружини спадкодавця ОСОБА_1 , про що подали відповідні заяви, ОСОБА_6 , спадщину не прийняла. Інших спадкоємців немає.

Для оформлення спадкових прав на земельну частку (пай) позивач звернулася до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П., проте відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 серпня 2023 року позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме: сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 .

Покликаючись на викладені обставини просить визнати за нею в порядку спадкування право на 3/4 частки земельної частки (пай) у землі, що знаходиться у власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства імені Ватутіна, Луцького (раніше Рожищенського) району, Волинської області, площею 2,18 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0170605, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №7187 від 25 березня 1997 року, як на спадкове майно після смерті чоловіка ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 20 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Витребувано у приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук Л. О. належним чином засвідчену копію спадкової справи №10/2019 заведеної 16 січня 2019 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, 17 січня 2024 року подали суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, суду надана заява про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явився, 12 грудня 2023 року подав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у відсутності представника міської ради, проти заявлених вимог не заперечують.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить такого висновку.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 22 липня 2020 року Рожищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

З інформації відділу № 4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 06 вересня 2022 року №97-3-0.334-2159/354-22 встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 мала право на земельну частку (пай) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0170605, виданого Рожищенською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Рожищенської районної державної адміністрації від 21 березня 1997 року № 90, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 7187.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-ІУ, який набрав чинності 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, згідно якого все налажне їй майно заповіла своєму синові ОСОБА_3 .

З матеріалів справи судом встановлено, що спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_4 фактично прийняв її син ОСОБА_3 , що стверджується копією довідки, виданої Топільненською сільською радою Луцького району Волинської області 09 липня 2020 року за №402, де зазначено, що ОСОБА_4 до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з сином ОСОБА_3 . Однак не оформив своїх спадкових прав.

Спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 24 вересня 2018 року виконавчим комітетом Топільненської сільської ради Рожищенського району Волинської області.

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповіту не залишив, а тому, в цьому випадку спадкування здійснюється за законом.

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 , що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .

З копії матеріалів спадкової справи № 10/2019 до майна померлого ОСОБА_3 встановлено, що спадкоємець ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті чоловіка шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до ОСОБА_8 , приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області 16 січня 2019 року. Крім, ОСОБА_1 , є інші спадкоємці: дочка ОСОБА_2 , яка на день смерті батька ОСОБА_3 була неповнолітньою і спадщину прийняла відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України; діти ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовились в користь дружини спадкодавця ОСОБА_1 , про що подали відповідні заяви, дочка ОСОБА_6 , спадщину не прийняла. Інших спадкоємців немає.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з втратою правовстановлюючих документів на ім`я померлої ОСОБА_4 на спадкове майно - право на земельну частку (пай), що знаходиться у колективній власності колишнього сільськогосподарського підприємства КСП «ім.Ватутіна» Луцького району Волинської області, що стверджується постановою приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Матвійчук С. П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 серпня 2023 року.

Позивач, вказуючи на те, що позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування після смерті чоловіка, так як втрачені правовстановлюючі документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, звернулася до суду з даним позовом за захистом порушеного права.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Зважаючи на вимоги ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

На випадок своєї смерті ОСОБА_9 залишила заповіт, а тому, в цьому випадку спадкування здійснюється за заповітом.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з пунктом «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України(далі -ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Також згідно з п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Зібрані по справі докази вказують, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , спадщину прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, тому з огляду на вимоги зазначених норм закону суд доходить висновку, що за позивачем слід визнати право на 3/4 земельної частки (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «ім.Ватутіна», розміром по 2,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При вирішенні даного спору суд зважає на те, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим її право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст.16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 12, 13, 77, 81, 89, 223, 247, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на 3/4 частки земельної частки (пай) у землі, що знаходиться у власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства імені Ватутіна, Луцького (раніше Рожищенського) району, Волинської області, площею 2,18 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0170605, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №7187 від 25 березня 1997 року, як на спадкове майно після смерті чоловіка ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 17 січня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Представник позивача: адвокат Шевчук Дар`я Олегівна, робоча адреса: 43027, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кременецька, 38/406.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області, місцезнаходження: м. Рожище, вул. Незалежності, 60 Волинська область, .

Головуючий суддя І. І. Сіліч