ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/8/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

11 січня 2024 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Лужецька О.Р., розглянувши заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», Руденка К.В.,про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрату справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», Руденко К.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.11.2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги задоволено повністю. Однак при винесенні рішення судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат по справі, а саме витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим представник позивач звернувся до суду з даною заявою та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн.

Вбачається, що справаза позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором була розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. (ч.3 ст. 270 ЦПК України)

Виходячи з правил ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Сторони не викликались в судове засідання, що у відповідності до вимог ст. 270 ЦПК України не є перешкодою для розгляду даної заяви.

З урахуванням зазначеного суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без участі учасників справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.11.2023 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за кредитним договором №8-1 від 05.01.2021в розмірі 22 392 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 4 000 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками відповідно до п. 1.2 кредитного договору - 1 592 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками відповідно до п. 3.3 кредитного договору - 16 800 грн. 00 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 2 684 грн. 00 коп.

Як вбачається з матеріалів справи у вищевказаному судовому рішенні судом не вирішено питання про судові витрати, а саме стосовно витрат на професійну правничу допомогу.

02.06.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та ФОП ОСОБА_2 укладено Договір про надання юридичних послуг №02/06/2022, де визнано усі істотні умови та вартість послуг.

Вбачається, що представник позивача Руденко К.В., який приймав участь у справі є адвокатом, діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2412 від 23.10.2018 р., його повноваження підтверджуються довіреністю від 15.03.2023 про представництво інтересів ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто».

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг №91/2 від 05.05.2023 до Договору про надання юридичних послуг №02/06/2022 від 02.06.2022, сторони підтвердили виконання таких послуг: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та клопотання про витребування доказів - 8 000 грн., складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 - 1 000 грн.

З акту вбачається, що загальна вартість наданих адвокатом послуг складає 9 000 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію Договору про надання юридичних послуг №02/06/2022 від 02.06.2022, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та ФОП ОСОБА_2 ,(а.с.52-55), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю стосовно ОСОБА_2 , (а.с.51), копію довіреності від 15.03.2023 про представництво інтересів ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», адвокатом Руденко К.В. (а.с.49),копію акту приймання-передачі наданих послуг №91/2 від 05.05.2023 до Договору про надання юридичних послуг №02/06/2022 від 02.06.2022; копію платіжного доручення №469 від 10.05.2023 по Договору про надання юридичних послуг №02/06/2022 від 02.06.2022.

Із розрахунків витрат на правничу допомогу, які наведені в акті приймання-передачі наданих послуг №91/2 від 05.05.2023, вбачається, що адвокатом надано послуги, загальна вартість яких складає 9 000 грн.

Визначаючи час на надання зазначених в акті послуг та видів правничої допомоги, суд виходить із наявності у адвоката повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу. (Постанови ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18)

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному позивачем розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд вважає, що понесені витрати є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

За вказаних вище обставин, враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, які підтверджені належними доказами, принципу справедливості, співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин заява представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є частково обґрунтованою та є підстави для прийняття додаткового рішення відповідно до положень статті 270 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 133, 134, 137, 141, 246, 270 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», Руденка К.В.,про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

У задоволенні інших вимог заяви, відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА