РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/267/24

Провадження № 2/293/223/2024

03 квітня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Збаражського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

В С Т А Н О В И В:

І. СУТЬ СПРАВИ

20.02.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із вказаним позовом, за змістом його просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором позики № 78734458 в розмірі 19937,50 грн. та за договором позики № 5225413 в розмірі 9477,84 грн.

Мотивуючи свої вимоги позивач зазначає, що 23.02.2023 між ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем було укладено договір позики №78734458. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису).

14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників №9 від 23.08.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19937,5 гривень, з яких: 5500 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14437,5 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам договору позики, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Крім того, позивач зазначає, що 23.02.2023 між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики №5225413, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.

13.07.2023 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №13-07/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 13.07.2023 до договору факторингу №13-07/2023 від 13.07.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9477,84 гривні, з яких: 2999,30 гривні - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6478,54 гривні - сума заборгованості за відсотками за користування позикою.

За вказаних підстав, позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість за договорами позики на свою користь.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 20.02.2024 справа №293/267/24 передана на розгляд судді Збаражському О.М.

На виконання вимог ч.8 ст.187 ЦПК України, 21.02.2024 судом отримано відомості з Єдиного державного демографічного реєстру України про адресу реєстрації відповідача.

Ухвалою суду від 22.02.2024 відкрито провадження у справі №293/267/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду про відкриття провадження від 22.02.2024 та позов з додатками направлялись відповідачу засобами поштового зв`язку та були вручені особисто 06.03.2024, що підтверджується трекінгом поштового відправлення 837.

Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не надано. Будь-які клопотання по справі від сторін, до початку розгляду справи, суду не надходили. Про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином.

Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи те, що справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, неподання відзиву на позов, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

23.02.2023 між ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір позики №78734458, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язався передати у власність позичальнику грошові кошти, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти (а.с.10-13).

Згідно п.2 даного договору, сума позики становить 2950,00гривень; строк позики 15 днів; процентна ставка (базова) 2,5%; дата повернення позики 10.03.2023; процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70% за день; орієнтовна реальна річна процентна ставка 231834,66 %, орієнтована загальна вартість позики - 4056,25 гривень.

Пункт 5 договору передбачає, що підписанням цього договору ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику.

Відповідно до п. 20 договору, договір укладено дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором ek8eXfQpK6 згідно положень Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 23 договір укладено із використанням мобільного застосунку Му Credit кредит онлайн на карту.

Відповідно до п. 27 договору, інші умови правочину регулюються правилами, які є невід`ємною частиною договору.

23.02.2023 між ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №78734458 до договору позики №78734458 від 23.02.2023, відповідно до умов якої позикодавець збільшив суму надану позичальнику, тому загальний розмір позики склав 5500 гривень, загальна вартість позики склала 7562,50 гривень (а.с.8-9).

Вказана угода є невід`ємною частиною договору позики №78734458 від 23.02.2023, яка укладена сторонами дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором DN28zRi1Wo із використанням мобільного застосунку Му Credit кредит онлайн на карту (а.с.8).

14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) уклали договір факторингу №14/06/21, згідно умов якого клієнт передав (відступив) ТОВ фактору за плату, а фактор прийняв належні права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідності до реєстру боржників, які формуються згідно додатку №1 є невід`ємною частиною договору (а.с.14-15).

Пункт 1.2 договору передбачає, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до додаткової угоди №10 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 23.08.2023 визначили загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників №9 від 23.08.2023 (а.с.17).

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників №9 від 23.08.2023 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників №9 кількістю 5827, після чого з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу від клієнта до фактора перейшли права вимоги заборгованості і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості в акті прийому-передачі сторонами не зазначена (а.с.18).

Відповідно до витягу з реєстру боржників №9, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором позики №78734458 в розмірі 19937,50 гривень (а.с.19).

23.02.2023 між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики №5225413, відповідно до умов якого позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти, позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору (а.с. 26-32).

Згідно п.2 даного договору, сума позики становить 3000 гривень; строк позики 66 днів, тобто до 30.04.2023; акційна процента ставка становить 0,14690% на день, базова процентна ставка становить 2,2000% на день; основна процента ставка становить 3,00000% на день. Особливості нарахування процентів за основною процентною ставкою визначено розділом 3 договору.

Позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) НОМЕР_1 (а.с.27).

Відповідно до п. 9 договору, договір укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця в порядку передбаченому України «Про електронну комерцію», та підписано позичальником накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором b75888 (а.с. 30).

Відповідно до п. 10, позичальник підтверджує, що в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію, передбачену ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно з Законом України «Про захист прав споживачів»; вивчив та повністю погоджується з Правилами надання фінансових послуг ТОВ «Маніфою», які є невід`ємною частиною договору, вивчив та повністю погоджується з умовами договору позики (а.с.29 зворот).

24.02.2023 між сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики №5225413, відповідно до умов якої сторони погодили новий строк позики, суму позики та проценти за користування позикою (а.с.36).

13.07.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Маніфою» уклали договір факторингу №13-07/2023, згідно умов якого клієнт передав (відступив) фактору за плату, а фактор прийняв належні права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.14-15).

Відповідно до п.1.2 договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №13-07/2023, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в кількості 1467, після чого з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу від клієнта до фактора перейшли права вимоги заборгованості і фактор стає кредитором. Загальна сума заборгованості в акті прийому-передачі сторонами не зазначена (а.с.42).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №13-07/2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором позики №5225413 в розмірі 9477,84 гривні (а.с43).

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст. ст.526, 612, 625 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частинах першій та другій ст.639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст.642 ЦК України).

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

V. МОТИВИ та ОЦІНКА СУДУ.

Між сторонами виникли відносини з приводу стягнення заборгованості за кредитними договорами, укладеними в електронній формі.

Договори укладені в електронній формі, є такими, що укладені у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Звертаючись з позовом, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» посилається на те, що через невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами позики №78734458 та №5225413 від 23.02.2023 утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути, як правонаступник кредитора у спірних правовідносинах.

З огляду на характер спірних правовідносин, зміст та підстави заявлених позовних вимог, позивач має довести відповідними доказами факт переходу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за договорами позики, а також наявність та розмір заборгованості за вказаними договорами.

Так, на підтвердження позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором позики №78734458 від 23.02.2023, позивач надав договір позики №78734458 від 23.02.2023, договір факторингу №14.06.2021 укладений між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 14.06.2021, додаткову угоду №10 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, акт прийому-передачі реєстру боржників №9 від 23.08.2023, витяг з реєстру боржників №9 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та розрахунок заборгованості за кредитним договором № від 23.02.2023.

Відповідно до п. 3.2. договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу, протягом 1 (семи) робочих днів з моменту передачі по акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта, вказаний в розділі 10 даного договору. За сплачені фактором грошові кошти у вигляді ціни продажу, клієнт сплачує

фактору плату в розмірі 100,00 грн. з ПДВ. шляхом перерахування протягом 3 (трьох) робочих днів, з моменту проведення фактором ціни продажу, на поточний рахунок фактора.

Моментом виконання фактором грошового зобов`язання, сторони визначають момент надходження ціни продажу за відповідним реєстром боржників на рахунок клієнта.

Дослідивши надану позивачем копію додаткової угоди №10 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, вбачається, що сторони визначили загальну суму прав вимоги, що відступаються ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» згідно реєстру боржників №9 від 23.08.2023, однак в даній угоді не зазначена ні ціна продажу, тобто сума грошових коштів, що сплачується фактором клієнту після підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників, ні загальна сума прав вимоги, що відступається фактору клієнтом за вказаною угодою (а.с.17).

Слід зазначити, що договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, укладений між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» також не містить ціни продажу.

Про необхідність перевірки доводів перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення прав вимоги за кожним договором посилався Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 у справі № 2-879/11, провадження № 61-10005 св 21.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження оплати позивачем за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, тому суд вважає, що факт переходу права грошової вимоги до відповідача Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" у заявленому розмірі не доведений.

Витяг з реєстру боржників №9 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, сформований позивачем ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", без підписів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та не містять будь-яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає первісний кредитор.

Оскільки зазначений витяг не підписаний фактором, суд не може розцінювати такий витяг як належний доказ того, що саме у такому вигляді був укладений та погоджений реєстр боржників до кожного з договорів факторингу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання позивачем своїх зобов`язань за договором.

Крім того, на час укладення договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, договору позики №78734458 укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 23.02.2023 ще не існувало.

Вбачається також, що на час укладення договору відступлення права вимоги №14/06/21 від 14.06.2021 сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Інформація про ОСОБА_1 як боржника надана у витягу з реєстру прав вимоги №9 від 23.08.2023, тобто через два роки після укладення договору відступлення права вимоги.

Отже між сторонами договору факторингу на час укладення договору відступлення прав вимоги 14.06.2021 не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом (частини 5, 7 статті 81 ЦПК України).

Так, на підтвердження позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором позики №5225413, укладеного 23.02.2023 між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 , позивач надав договір позики №5225413, паспорт позики, розрахунок за договором позики №5225413 від 23.02.2023, додаткову угоду №1 до договору позики №5225413 від 23.02.2023, розрахунок за додатковою угодою №1 від 24.02.2023, графік обов`язкових платежів за додатковою угодою, договір факторингу №13-07/2023 від 13.07.2023, акт прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №13-07/2023 від 13.07.2023, витяг з реєстру боржників до договору факторингу №13-07/2023 від 13.07.2023 та розрахунок заборгованості за кредитним договором №5225413 від 23.02.2023.

Відповідно до п. 3.1. договору факторингу №5225413 від 23.02.2023 вбачається, що загальна сума прав вимоги, що відступається за вказаним договором, ціна продажу та одинична ціна визначаються в день передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, який складається та підписується в день укладення даного договору. Однак у вказаному договорі сторони не зазначили ні загальної суми прав вимоги, що відступаються ні ціни продажу, тобто суми грошових коштів, що сплачується фактором клієнту після підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників.

В дослідженому акті прийомі-передачі реєстру боржників за договором факторингу №5225413 від 23.02.2023, також не зазначена загальної суми заборгованості, що відступається фактору, зазначена лише кількість боржників в реєстрі боржників, що передаються фактору.

Витяг з реєстру боржників до договору факторингу №13-07/2023 від 13.07.2023, сформований позивачем ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", без підписів ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та не містять будь-яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає первісний кредитор.

Оскільки зазначений витяг не підписаний фактором, суд не може розцінювати такий витяг як належний доказ того, що саме у такому вигляді був укладений та погоджений реєстр боржників до кожного з договорів факторингу.

Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2020 в справі № 703/3063/18.

Щодо паспорту позики слід зазначити, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 дійшов висновку, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксації волі сторін договору та його змісту.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу №13-07/2023 від 13.07.2023, на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання позивачем своїх зобов`язань за договором.

У постанові від 29.09.2021 у справі № 2-879/11, Верховний Суд України наголошував про необхідність перевірки доводів перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення прав вимоги за кожним договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Верховний Суд у постанові від 14.06.2023 у справі №755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст.203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Щодо розміру заборгованості, яку позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Між тим, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором і ці докази мають знаходитися у кредитора, в тому числі нового, до якого перейшли права та обов`язки попередника.

В той же час, розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 № 6-16цс15.

Матеріали справи не містять банківських виписок за картковим рахунком відповідача ОСОБА_1 .

Отже, суд позбавлений можливості перевірити заявлені товариством вимоги в частині обґрунтованості та правильності наданого позивачем розрахунку заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком, на підтвердження права грошової вимоги позивача до відповідача та щодо визначеного ним у позовній заяві розміру заборгованості за договорами позики №78734458 від 23.02.2023 та №5225413 від 23.02.2023.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими що не доведені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Зважаючи, що за наслідком розгляду справи у задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія

«Європейська агенція з повернення боргів»,

місцезнаходження за адресою: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30

Відповідач:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1

РНОКПП: НОМЕР_2

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ