ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 688/4948/23

Провадження № 22-ц/4820/670/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2024 року (суддя Березюк Н. П., повне судове рішення складено 30.01.2024) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем і від спільного проживання у них народилося дві доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти проживають з нею. За рішенням суду з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання доньок у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Починаючи з 01.09.2023 старша донька ОСОБА_3 зарахована як студентка 1 курсу денної форми навчання групи 112-ЗН відділення Стаматологія ортопедична за спеціальністю 221 Стоматологія до ЗФПО «Київський міський медичний фаховий коледж». Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2026. Відповідно до договору вартість першого року навчання (10 місяців) складає 38000 грн. Відповідач фізично здоровий, працездатний чоловік, який зараз проживає та офіційно працевлаштований на території Республіки Польща, отримує високий дохід, інших осіб на утриманні не має і може сплачувати додаткові витрати на утримання своєї дочки у розмірі половини вартості навчання 19000 грн до закінчення навчання у коледжі.

Тому позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 у розмірі 1/2 частини щорічної вартості навчання у ЗФПО «Київський міський медичний фаховий коледж», по 19000 грн щорічно, починаючи з 01.09.2023 і до закінчення дитиною навчання 30.06.2026.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2024 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на грубе порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не застосував Закон України «Про освіту», відповідно до якого особа має право на вільний вибір закладу освіти, а метою освіти є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства. Донька самостійно обрала навчальний заклад. Суд не вправі на підставі незгоди з вибором навчання дитини відмовляти в позові з цих підстав. Питання погодження з батьком вибору навчального закладу не було предметом дослідження у суді. Суд не долучив і не зазначив у рішенні про подання заперечень на письмові пояснення ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу у формі письмових пояснень ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 01.04.2024 залишено без розгляду.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що сторони є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти проживають з матір`ю.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.12.2021 у справі № 688/3490/21 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення. Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17.07.2014 у справі № 754/19887/13-ц. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

З 01.09.2023 неповнолітня донька ОСОБА_3 зарахована як студентка 1 курсу денної форми навчання групи 112-ЗН відділення Стаматологія ортопедична за спеціальністю 221 Стоматологія до ЗФПО «Київський міський медичний фаховий коледж». Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2026.

Відповідно до пункту 1 розділу III Договору № 39 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 03.08.2023, укладеного між ЗФПР «Київський міський медичний фаховий коледж» та ОСОБА_1 , як замовника послуг для здобувача фахової передвищої освіти ОСОБА_5 , сторони погодили, що вартість першого року навчання (10 місяців) складає 38000 грн. Вартість платної освітньої послуги за кожен наступний навчальний рік складається із вартості попереднього року навчання, збільшеної на рівень інфляції за попередній календарний рік.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що навчання особи з метою здобуття фахової передвищої освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Тому такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову не заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог.

За змістом частини 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що навчання особи з метою здобуття фахової передвищої освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

Позивачка також не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості безоплатного здобуття повної загальної середньої освіти в державних та комунальних закладах освіти, а також погодження вибору навчального закладу з батьком дитини.

Обрання освітнього закладу самою дитиною не є визначальним, оскільки такий вибір залежить також від матеріальних можливостей і бажання батьків.

Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19.

Інші доводи апеляційної скарги правильний висновок суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

Порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення, суд не допустив.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта