Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/279/24
Провадження № 2/689/209/24
РІШЕННЯ

Іменем України

07 березня 2024 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Соловйова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Цмикайло Т.В.,

представника позивача Морозової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в смт. Ярмолинці в режимі відеоконференції цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр"

до ОСОБА_1 ,

про стягнення 151257,40 грн. заборгованості,

встановив:

ТзОВ "Коллект Центр" звернулось з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами: від 04.09.2021 р. та від 09.09.2021 р.. Позовна заява мотивована тим, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами. Оскільки відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків за кредитними договорами, виникла заборгованість:

- по договору від 04.09.2021 р. в сумі 79812,40 грн., що складається з тілу кредиту 9900 грн., комісії 1849,30 грн. та заборгованості по процентам 68063,10 грн. (з яких позивач диспозитивно просить стягнути лише 48758,10 грн., а усього 60507,40 грн.);

- по договору від 09.09.2021 р. в сумі 90750 грн., що складається з тілу кредиту 15000 грн. та заборгованості по процентам 75750 грн..

Просить стягнути загальну суму боргу в розмірі 151257,40 грн..

Представник ТОВ "Коллект Центр", в судовому засіданні позов підтримала повністю, з мотивів зазначених в позовній заяві. Посилається на те, що проценти розраховувались не лише за період кредитування, а з врахуванням умов п. 7.1. договорів до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань та автоматичної пролонгації строку кредитування.

Згодом, представником позивача подані письмові пояснення, у яких із посиланням на Правила надання фінансових кредитів в редакції від 13.07.2021 р. обґрунтовує обов`язок відповідача сплатити позивачу пеню та/або проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання до моменту погашення заборгованості. Додатково, з посиланням на п. 4.2. договорів стверджує, що після завершення визначеного у договорах строку кредитування відповідачу нараховувались проценти, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України у збільшеній за згодою сторін ставкою 5% (стандартна (базова) процентна ставка, передбачена п. 1.6. договорів).

Просить позов задовольнити повністю.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, подав відзив, у якому позов визнав частково, а саме в сумі 43343,40 грн., яка складається з тіла кредиту та процентів за період строку кредитування. Заявою просив розгляд справи проводити без його участі.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 04.09.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №101827280 відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 9900 грн., зі сплатою процентів, строком на 30 днів до 02.10.2021 р..

Крім того, 09.09.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №4801251 відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 15000 грн., зі сплатою процентів, строком на 30 днів до 09.10.2021 р..

Пунктами 1.5.1 встановлено розмір комісії; пунктами 1.5.2 визначені проценти за користування кредитом, а п. 1.6. визначено стандартну (базову) ставку за користування кредитом в розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.2.2 нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування.

П. 2.3. договорів передбачені умови пролонгації, у т.ч. стандартної (п. 2.3.1.2), згідно із якими позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування до 60 днів, і протягом цього періоду нараховуються проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою в п. 1.6. договорів (5%). З урахуванням п. п. 4.1., 4.2. договорів, пролонгація обумовлює складання оновлених графіків платежів.

Згідно із п. 4.2., у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості , кредитодавець починаючи з наступного дня після закінчення строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою , передбаченою в п. 1.6. договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно з п. 6.1 кредитних договорів, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан».

Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект кредитних договорів або інформація з посиланням на них є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Мілоан» через веб-сайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер НОМЕР_1 . Після укладення кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2 кредитного договору).

За змістом п. 6.3 кредитних договорів позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору; не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив ТОВ «Мілоан» (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана ТОВ «Мілоан», в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору.

Укладення ТОВ «Мілоан» кредитних договорів з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитних договорів, які підписані власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Кредитні договори прирівнюється до таких, що укладені у письмовій формі (п. 6.5 договору).

Згідно п. 7.1 кредитні договори набувають чинності з моменту їх укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ними обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до додатку №1 до кредитного договору №101827280 від 04.09.2021 р. заборгованість відповідача за вказаним договором мала бути сплачена 02.10.2021 р. в розмірі 16493,40 грн. з яких: 9900,00 грн. - кредит, 4712,40 грн. проценти, 1881,00 грн. комісія. Факт отримання кредитних коштів в сумі 9900,00 грн. відповідачем підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 16.02.2022 р..

Відповідно до додатку №1 до кредитного договору №4801251 від 09.09.2021 р. заборгованість відповідача за вказаним договором мала бути сплачена 09.10.2021 р. в розмірі 26850,00 грн. з яких: 15000,00 грн. - кредит, 9000,00 грн. проценти, 2850,00 грн. комісія. Факт отримання кредитних коштів в сумі 15000,00 грн. відповідачем підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 16.02.2022 р..

Матеріалами справи, зокрема, розрахунками, відомостями про щоденні нарахування та погашення підтверджується, а відповідачем визнається факт отримання кредитних коштів. Відповідач не заперечував факт дійсності та укладення зазначених договорів.

17.12.2021 р. між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТзОВ «Мілоан» (первісний кредитор) відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» (новий кредитор) право грошової вимоги до позичальника, за договором про споживчий кредит №101827280 від 04.09.2021р., що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1

ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТзОВ "Коллект Центр" відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за Договором про споживчий кредит №101827280 від 04.09.2021 р., що уклали ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1

28.12.2021 р. між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно умов якого ТзОВ «Мілоан» (первісний кредитор) відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» (новий кредитор) право грошової вимоги до позичальника за договором про споживчий кредит №4801251 від 09.09.2021 р., що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1

ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТзОВ "Коллект Центр" відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 р., в тому числі за Договором про споживчий кредит №4801251 від 09.09.2021р., що уклали ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ..

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що станом на 31.01.2024 р. відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором №101827280 від 04.09.2021 р. в сумі 79812,40 грн., що складається з тілу кредиту 9900 грн., комісії 1849,30 грн. та заборгованості по процентам 68063,10 грн. (з яких позивач диспозитивно просить стягнути лише 48758,10 грн., а усього 60507,40 грн.). Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.

Крім того, станом на 31.01.2024 р. відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором №4801251 від 09.09.2021 р. в сумі 90750 грн., яка складається з: 15000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 75750 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з умов пунктів 1.3, 1.4. договору №101827280 від 04.09.2021 р., кредит надається строком на 28 днів з 04.09.2021 р., термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 02.10.2021 р.. Відповідно пунктів 1.3, 1.4. договору №4801251 від 09.09.2021 р., кредит надається строком на 30 днів з 09.09.2021 р., термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 09.10.2021 р..

Відповідно до п.2.3.1.2 кредитних договорів позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору.

Однак, в порядку ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів пролонгації строку кредитування, зокрема, доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п. п. 4.1., 4.2. договорів. Не доведено також підставності застосування у спірних відносинах Правил надання фінансових кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», а саме, що саме вони у відповідній редакції були погоджені із відповідачем при укладенні договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості висловила позицію, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

З відомостей про щоденні нарахування та погашення судом установлено, що після закінчення строку дії договорів позики позивачем нараховувалися проценти згідно п.1.6. договору, тобто після закінчення строку дії договорів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 р. у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16, рішенні Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ст.1050 ЦК України.

Посилання позивача на п. 7.1. договорів, відповідно до якого права та обов`язки сторін, що ними обумовлені, виникають з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діють до повного виконання сторонами своїх зобов`язань як на підставу нарахування процентів за користування кредитом поза встановлений договорами строк кредитування не заслуговує на увагу, оскільки ці пункти договорів регулюють інші відносини та не визначають погоджений сторонами строк кредитування.

Відтак, суд вважає безпідставним нарахування процентів після спливу терміну кредитування на підставі п. 2.3.1.2. договорів (якими, по суті, позивач обґрунтовує позовні вимоги у позовній заяві).

В письмових поясненнях, поданих 28.02.2024 р., позивач змінив таке обґрунтування та ствердив, що нарахування процентів за стандартною (базовою) ставкою 5% поза строком кредитування є не нарахування процентів за користування кредитом, а мірою відповідальності, передбаченою ч. 2 ст. 625 ЦК України за збільшеною і погодженою сторонами в п. 4.2. договорів процентною ставкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Однак, суд виходить з того, що така підстава позову у позовній заяві не заявлялась. Позовні вимоги стосуються виключно стягнення суми основного боргу, комісії та процентів за користування кредитом, а не процентів, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зазначені письмові пояснення не були подані представником позивача в порядку та строки, визначені в ч. 3 ст. 49 ЦПК України, а відтак не мають наслідком зміну підстав позову. Суд не вбачає підстав виходити за межі позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованим нарахування відсотків за користування кредитом у відповідності до погоджених графіків платежів (додаток №1 до договорів) та відомостей про щоденні нарахування та погашення: за кредитним договором №101827280 від 04.09.2021 р. в сумі 4712,40 грн., що разом із сумою тіла кредиту та комісією становитиме 16493,20 грн., а за кредитним договором №4801251 від 09.09.2021 р. в сумі 9000 грн., що разом із сумою тіла кредиту та комісією становитиме 26850 грн.

Таким чином, позов слід задовольнити частково в сумі 43343,40 грн. (16493,40 грн.+ 26850 грн.).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Позивачем при поданні позову понесено судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 3028 грн. а також сплачено витрати на правову допомогу у розмірі 25000 грн..

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023 р.; платіжну інструкцію № від 10.01.2024 р.; прас-лист АО «Лігал Ассістанс» затверджений Рішенням Загальних зборів №03-01/2023 р. від 03.01.2023 р.; заявку на надання юридичної допомоги №904 від 02.01.2024 р.; витяг з акту №4 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 р..

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідач не заперечував того, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, посилався лише на необхідність їх стягнення пропорційно до задоволених вимог.

За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеної суми позову.

Судом задоволено позовні вимоги на суму 43343,40 грн., отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 867,68 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7163,84 грн..

Керуючись ст. ст. 141, 265 ЦПК України, ст.ст. 526, 1049-1054 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ТОВ "Коллект Центр" (м. Київ, вул. Мечнікова, 3, оф.306, ) 43343,40 грн..

В частині решти вимог у позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ТОВ "Коллект Центр" (м. Київ, вул. Мечнікова, 3, оф.306, ) 867,68 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ТОВ "Коллект Центр" (м. Київ, вул. Мечнікова, 3, оф.306, ) 7163,84 грн. витрати понесені на правову допомогу.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.03.2024 р..

Суддя Соловйов А.В.