справа № 489/6072/23
провадження №6/489/131/24
УХВАЛА

08 квітня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Воробйова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.12.2023 по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У березні 2024 ОСОБА_1 звернувся до суду зі заявою про розстрочення виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.12.2023 по цивільній справі № 489/6072/23 строком на 10 місяців до 22.01.2025.

Як на підставу для розстрочення рішення посилається на те, що в нього наявні обставини внаслідок яких він не може виконати рішення суду відразу та в повному обсязі, так як не має доходів, що дозволяють погасили борг у розмірі 50320,80 грн. та на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей 2011, 2017, 2023 років народження. У зв`язку із цим, посилаючись на скрутний фінансовий стан просить розстрочити виконання рішення на 10 місяців.

У судове засідання, призначене на 04.04.2024, учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомленні належним чином, що відповідно до частини другої статті 435 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви за їх відсутності.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 надав до суду 04.04.2024 заяву в якій просив розглянути заяву про розстрочення рішення за його відсутності та її задовольнити.

Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За частинами п`ятою, дев`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення судового рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.12.2023, зміненим постановою Миколаївського апеляційного суду від 18.03.2024, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 630943660 від 06.06.2018, яка станом на 28.02.2023 становить в розмірі 50320,80 грн. та судовий збір у сумі 2236,70 грн.

Доказів видачі позивачу виконавчого листа матеріали цивільної справи не містять.

Правове обґрунтування та мотиви суду

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997, пункт 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії», №22774/93, п.74, ECHR 1999-V).

Відповідно до частин першої, третьої - п`ятої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен врахувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини справи. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Задоволення заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Така правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 (справа №796/43/2018), у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 (справа №2-1230/11).

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідач не довів виключних обставин для розстрочення виконання рішення суду.

Посилання заявника на наявність в нього трьох дітей та відсутність доходів, не є такими, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, розмір стягнення за яким не є значним, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Крім того, наведені обставини жодними доказами заявник не підтвердив.

Також суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів звернення АТ «Сенс Банк» після набрання рішення законної сили до суду із заявою про видачу виконавчого листа, а відтак на момент звернення заявника до суду та винесення цієї ухвали рішення суду до виконання стягувачем не звернуто.

Оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності і взаємному зв`язку та враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заяви про розстрочення виконання рішення.

Керуючись статтею 435 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 08.04.2024.

Суддя І.В.Коваленко