Справа № 341/933/23
Провадження № 22-ц/4808/284/24
Головуючий у 1 інстанції Мергель М.Р.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,

суддів: Баркова В.М. Мальцевої Є.Є.,

секретаря Кузів А.В.,

з участю представника відповідача - ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника Бурштинської міської ради Кудиби З.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду, ухвалене головуючим суддею Мергелем М.Р. 28 листопада 2023 року в м. Галичі Івано-Франківської області, повний текст якого складено 04 грудня 2023 року, у справі за позовом Бурштинської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року представник Бурштинської міської ради звернувся в суд з позовом, вимоги якого збільшив під час розгляду справи, до ОСОБА_1 про стягнення неодержаних доходів у вигляді орендної плати за земельну ділянку, інфляційного збільшення заборгованості та 3 відсотків річних.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ТОВ «ВАД» та ОСОБА_1 01.04.2017 було укладено договір про будівництво комплексу виробничих приміщень, відповідно до якого сторони взяли участь в організації будівництва та введення в експлуатацію виробничого комплексу приміщення газозаправної станції з автомийкою на земельній ділянці міської ради по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:004:0096. 11 вересня 2020 року ОСОБА_1 зареєстрував за собою право власності на збудоване приміщення газозаправної станції з мийкою на два автомобілі загальною площею 145 кв.м.

Позивач зазначив, що 31 березня 2016 року між Бурштинською міською радою та ТОВ «ВАД» було укладено договір оренди земельної ділянки, який припинений 12 серпня 2021 року. Саме до цього часу в ТОВ «ВАД» існували зобов`язання щодо щомісячної сплати оренди за земельну ділянку. Рішенням господарського суду від 08 лютого 2023 року з ТОВ «ВАД» на користь міської ради було стягнуто заборгованість з орендної плати з використання земельної ділянки.

27 грудня 2022 року між Бурштинською міською радою та ОСОБА_1 було укладено новий договір оренди земельної ділянки для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу в АДРЕСА_1 площею 0,03504 га терміном на 10 років з врахуванням коофіцієнту 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Разом з тим позивач посилався на те, що вказана земельна ділянка використовувалась відповідачем на протязі тривалого часу, оскільки він ухилявся від укладення договору оренди після припинення договору з попереднім орендарем.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України. Також представник міської ради посилався на те, що відповідач по договору оренди від 27 грудня 2022 року сплатив за грудень 2022 року 1 365,10 грн, а за січень березень 2023 року 28 650,00 грн тільки 30 березня 2023 року. Відтак, позивач вважав, що з відповідача належить стягнути неодержані доходи у вигляді орендної плати за земельну ділянку у розмірі 133 114,30 грн, а також заборгованість по орендній платі за квітень 2023 року в розмірі 9 550,00 грн.

Крім того, представник Бурштинської міської ради просив стягнути з відповідача, який прострочив виконання зобов`язання, в порядку статті 625 ЦК Уккраїни за період з 01.09.2021 по 31.05.2023 25 408,00 грн - 3% річних та 4 262,27 грн - інфляційних втрат.

Рішенням Галицького районного суду від 28 листопада 2023 року позов Бурштинської міської ради задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Бурштинської міської ради неодержані доходи у вигляді орендної плати за земельну ділянку у розмірі 120 012, 95 грн, інфляційне збільшення заборгованості у розмірі 23 479,87 грн та 3 % річних у розмірі 3 739,07 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення змінити, зменшивши розмір неодержаних доходів у вигляді орендної плати за земельну ділянку до 46 920,87 грн, інфляційне збільшення заборгованості до 14 465,45 грн, а також 3% річних до 1 411,48 грн.

Посилається на те, що договір оренди землі був укладений між сторонами тільки 27 грудня 2022 року, а його державна реєстрація відбулась 22 березня 2023 року. До цього часу позивач не проявляв наміру укласти договір, а ініціатором укладення договору був особисто ОСОБА_1 , який ще 28 червня 2022 року звернувся до Бурштинської міської ради з відповідною заявою. За користування земельною ділянкою без укладення договору оренди за період з липня 2021 року по червень 2022 року на прохання працівників Бурштинської міської ради ним 28 червня 2022 року було оплачено 14 422,42 грн. Питання щодо укладення договору оренди було тоді знято з розгляду сесії міської ради, оскільки державним реєстратором було допущено помилку в зазначенні коду цільового призначення земельної ділянки. Після виявлення помилки Головне Управління Держгкеодастру видало міській раді витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 21 жовтня 2022 року, в якому вартість земельної ділянки по АДРЕСА_1 становила 996 523,32 грн. До цього часу орендна плата за вказану земельну ділянку розраховувалась органом місцевого самоврядування на підставі отриманого позивачем витягу з технічної документації з нормативої грошової оцінки земельної ділянки від 16 лютого 2022 року в розмірі 199 304,66 грн. Виходячи з вказаного розміру ним здійснено оплату за користування земельною ділянкою. Вказує, що суд не врахував лист Головного управління ДПС в Івано-Франіквській області від 28 липня 2023 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 було сплачено 14 422,42 грн орендної плати з фізичних осіб по Бурштинській ТГ.

Апелянт зазначив, що суд не перевірив розрахунок орендної плати, наданий позивачем. Проте, з огляду на вказаний розрахунок, позивач самовільно без достатньої правової підстави збільшував розмір орендної плати без будь-яких документально підтверджених підстав.

Вважає, що позивач повинен розрахувати заборгованість з неодержаних доходів у вигляді орендної плати, виходячи з розміру, яку сплачував попередній орендар ТОВ «ВАД» в сумі 3 774,68 грн щомісячно. Відтак, сума заборгованості, враховуючи різницю вже сплачених коштів в розмірі 14 442,42 грн, за період з серпня 2021 року по грудень 2022 року повинна становити 46 920,87 грн.

Аналогічно, на думку апелянта, невірно розраховано інфляційне збільшення заборгованості, оскільки враховувалась помилкова сума оренди. А 3% річних суд повинен був розраховувати за останній рік, застосувавши строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки.

Представником Бурштинської міської ради відзив на апеляційну скаргу подано після закінчення встановленого судом строку на його подання і клопотання про продовження строку при цьому не заявлено.

В силу вимог статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У зв`язку з наведеним апеляційний суд залишає цей відзив без розгляду.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів .

Представниця Бурштинської міської ради доводів скарги не визнала, посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у період з серпня 2021 року до грудня 2022 року ОСОБА_1 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законом порядку. Водночас у матеріалах справи відсутній укладений зазначений у цей період договір оренди спірної земельної ділянки і відсутні докази проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки. Таким чином, відповідач користувався у цей період такою земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Відповідно суд встановив наявність достатніх правових і фактичних підстав для стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю з серпня 2021 року до грудня 2022 року.

Суд вважав, що сторона позивача надала обґрунтований розрахунок збільшення нормативної грошової оцінки земельної ділянки з 2015 року з урахуванням коефіцієнтів індексації за відповідні роки у разі перевищення індексу споживчих цін. Відповідно, нормативна грошова оцінка земельної ділянки як землі «Іншої комерційної діяльності», код 1.11.6, у 2021 році становила 905943,73 грн, у 2022 році 996538,1 грн.

Виходячи з того, що за період з серпня 2021 року до 19.10.2022 код класифікації земельної ділянки через помилку державного реєстратора був зазначений неправильно (12.04), суд вважав обґрунтованим нарахування позивачем відповідної плати за ставкою 10% річних від розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки як землі «комерційного призначення».

З огляду на те, що з 19.10.2022 земельній ділянці присвоєно правильний код класифікації (12.11) і при цьому відповідним рішенням органу місцевого самоврядування не було визначено ставок орендної плати на 2022 рік для таких земель, то суд погодився з наданим позивачем розрахунком про нарахування відповідних платежів за період з 19.10.2022 до 26.12.2022 на підставі приписів пунктів 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 ПК України, тобто за мінімальною ставкою 3 % нормативної грошової оцінки.

Відтак відшкодування безпідставно збереженого майна у вигляді орендної плати за період з серпня 2021 року до 26.12.2022, на думку суду, становить 120 012,95 грн.

Врахувавши наданий позивачем уточнений розрахунок інфляційних втрат і 3% річних, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 23 479,87 грн та 3 % річних у розмірі 3 739,07 грн, тобто часткового задоволення позову в цій частині.

При цьому суд виходив з того, що сторона відповідача не спростувала правильність нарахування інфляційних втрат і 3 % річних на суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача.

З вказаними висновками місцевого суду колегія погоджується.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи 01.04.2017 між ТОВ «ВАД» та ОСОБА_1 укладено договір про будівництво комплексу виробничих приміщень. Відповідно до пункту 1.1 цього договору предметом договору є участь сторін щодо організації будівництва та введення в експлуатацію виробничого комплексу виробничих приміщень, а саме приміщення газозаправної станції з автомийкою на два автомобілі на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:004:0096 (а. с. 18-19).

11.09.2020 ОСОБА_1 зареєстрував за собою право власності на приміщення газозаправної станції з автомийкою на два автомобілі, загальною площею 145 кв. м. на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 20).

Відповідно до рішення Бурштинської міської ради від 02.04.2021 № 113/10-21 «Про припинення договору оренди земельної ділянки з ТОВ «ВАД» в АДРЕСА_1 у зв`язку зі зміною власника нерухомого майна» припинено з ТОВ «ВАД» договір оренди земельної ділянки від 31.03.2016 (а. с. 21).

16.04.2021 позивач та ТОВ «ВАД» уклали угоду про розірвання договору оренди вказаної вище земельної ділянки (а. с. 22).

Припинення права оренди землі зареєстровано 12.08.2021, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а. с. 23).

28.06.2022 ОСОБА_1 звернувся до Бурштинської м/р з заявою № 828/Л.2022 та просив поновити (заключити з ним на 10 років) термін дії договору оренди земельної ділянки для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, будівництва автогазозаправочного пункту (КЦПЗ 12.04) (а. с. 94).

Рішенням Бурштинської міської ради від 08.12.2022 № 61/40-22 вирішено укласти договір оренди земельної ділянки з громадянином ОСОБА_1 для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу в АДРЕСА_1 , площею 0,3504 га, терміном на 10 років з врахуванням коефіцієнту 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, кадастровий номер :01:004:0096 (а. с. 24).

На підставі цього рішення 27.12.2022 між Бурштинською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі (далі Договір )(а. с. 25-27).

Згідно з пунктами 2, 3, 5 Договору в оренду передається земельна ділянка площею 0,3504 га. Земельна ділянка передається в оренду для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка є предметом цього Договору, може змінюватись щорічно. Станом на дату укладення Договору нормативна грошова оцінка становить 996 523,32 грн (284,40 м/кв).

Відповідно до пункту 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на дату виникнення обов`язку щодо сплати орендної плати.

У пункті 6 Договору зафіксовано цільове призначення земельної ділянки: 12.11 для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу.

Право оренди земельної ділянки за ОСОБА_1 зареєстровано 22.03.2023, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав (а. с. 30).

Відповідно до копії витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 16.02.2022 нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер :01:004:0096, становить 199304,66 грн (а. с. 91).

Відповідно до копії витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 21.10.2022 нормативна грошова оцінки цієї земельної ділянки, становить 996 523,32 грн (а. с. 31).

Відповідно до квитанції від 28.06.2022 № 0.0..1 ОСОБА_1 сплатив 14422,42 грн, призначення платежу: орендна плата за липень 2021 червень 2022 (а. с. 96).

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатив Бурштинській міській раді орендну плату в розмірі 1365,10 грн, що підтверджується дублікатом квитанції від 30.03.2023 № Р24АD2107, 28650,0 грн відповідно до квитанції від 30.03.2023 № Р24АD1352, 28650,0 грн згідно квитанції від 15.06.2023 (а.с. 97-99).

Згідно зі змістом листа від 04.10.2022 Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області установлено, що під час приведення у відповідність відомостей про цільове призначення земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , на території Буршинської міської ради, кадастровий номер :01:004:0096, до Класифікації, державний реєстратор Відділу у Галицькому районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області допустив помилку, а саме замість коду цільового призначення 1.11.6 (для комерційного призначення) помилково вніс код 12.04 (Для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства), тоді як необхідно було внести правильний код 12.11 (Для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу).

Цільове призначення земельної ділянки було змінено з категорії 12.04 на категорію 12.11 «Для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу», що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.10.2022 (а. с. 110).

Рішенням Бурштинської міської ради від 24.06.2016 № 04/14-16 (Додаток № 1) затверджено ставку річної орендної плати для фізичних осіб за користування земельними ділянками з цільовим призначенням «промислове та інше комерційне використання» на рівні 10%.

Рішенням Бурштинської міської ради від 29.06.2021 № 05/14-21 «Про встановлення місцевих податків і зборів в частині плати за землю на території Бурштинської міської територіальної громади» з 01.01.2022 на території Бурштинської міської територіальної громади встановлено ставки орендної плати за землю (Додаток 3) (а. с. 144-145).

Відповідно до Додатку 3 до рішення Бурштинської міської ради від 29.06.2021 № 05/14-21 ставки орендної плати за землю вводяться в дію з 01.01.2022, а саме для виду цільового призначення земель код 12.04 Для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, ставка орендної плати становить 10 % від нормативно грошової оцінки (а. с. 168). При цьому ставки орендної плати за землю з кодом 12.11 «Для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу» указаним рішенням не встановлено.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є правовідносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Приписами частин 1, 2 статті 83 ЗК України встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 цього Кодексу).

Частина 1 статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Отже за змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна урегульовано главою 83 ЦК України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом приписів глави 83 ЦК України кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Для кондикційних зобов`язань характерним є приріст майна в набувача без достатніх правових підстав і важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Таким чином до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України. Така ж правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20.

Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).

Частиною 1 статті 21 Закону України «Про плату за землю» встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

З вищенаведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» та «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності».

Відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Єдиною можливою формою здійснення ним як землекористувачем плати за землю є орендна плата.

Належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи, доведено, що відповідач з 11 вересня 2020 є власником об`єктів нерухомого майна розташованих за адресою: по АДРЕСА_1 , що знаходяться на земельній ділянці площею 0,3504 га. До 12 серпня 2021 року у ТОВ «ВАД» існували зобов`язання з виконання вимог договору оренди цієюї земельною ділянки. Договір оренди між відповідачем та міською радою було укладено 27 грудня 2022 року.

Відтак, у період з 13 серпня 2021 року по 26 грудня 2022 року ОСОБА_3 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законом порядку.

При цьому, в матеріалах справи відсутній укладений в зазначений позивачем період договір оренди спірної земельної ділянки і відсутні докази проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки. Таким чином, відповідач користувався цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Відповідно до пункту 289.1 статті 289 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення станом на 1 січня поточного року, за певною формулою (пункт 289.2 статті 289 ПК України).

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (частина друга статті 20 Закону України «Про оцінку земель»).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 вересня 2020 року у справі № 922/3361/19 зазначено, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку.

Абзацом 1 пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

З огляду на вищезазначені обставини, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного переконання щодо обгрунтованості позову Бурштинської міської ради та частково задовольнив такі вимоги.

З наданого Бурштинською міською радою розрахунку вбачається, що орендна плата нараховувалась відповідачу виходячи з проіндексованої нормативної оцінки земельної ділянки від 18.12.2015 року у розмірі 596 415,84 грн. При цьому за період з 12 серпня 2021 року (дата розірвання договору оренди з попереднім орендарем) по 19 жовтня 2022 року (дата зміни цільового призначення земельної ділянки) розмір орендної плати розраховувався на підставі рішень Бурштинської міської ради від 24.06.2016 № 04/14-16 та від29.06.2021 № 05/14-21 за 10-відсотковою ставкою для земельних ділянок з цільовим призначенням «комерційне використання». З 19 жовтня 2022 року цільове призначеня земельної ділянки змінилось на категорію 12.11, яка відсутня в рішенні Бурштинської міської ради для визначення ставки орендної плати. Відтак, з 19 жовтня 2022 року до 27 грудня 2022 року (дата укладення договору оренди з відповідачем) розрахунок заборгованості неодержаних доходів у вигляді орендної плати здійснювався за мінімальною 3 відсотковою ставкою.

Колегія суддів зауважує, що вказаний розрахунок здійснений з урахуванням відомостей про нормативну грошову оцінку земель, коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель, та є обгрунтованим.

Відтак, надуманими є посилання апелянта на те, що міська рада самовільно без достатньої правової підстави збільшувала розмір орендної плати. Натомість свого контррозрахунку відповідно до дійсної нормативної грошової оцінки земельної ділянки ОСОБА_1 не представив.

Посилання ОСОБА_1 на те, що позивач повинен розрахувати заборгованість з неодержаних доходів у вигляді орендної плати, виходячи з розміру, яку сплачував попередній орендар ТОВ «ВАД» в сумі 3 774,68 грн щомісячно, колегія відхиляє. Так, як встановлено з матеріалів справи ТОВ «ВАД» сплачувало орендну плату в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки, що було визначено договором оренди з міською радою від 31.03.2016. Разом з тим рішенням Бурштинської міської ради від 24.06.2016 № 04/14-16 затверджено ставку річної орендної плати для фізичних осіб за користування земельними ділянками з цільовим призначенням «промислове та інше комерційне використання» на рівні 10% та в подальшому не змінювалась. І саме відповідно до такої процентної ставки розрахований розмір неодержаних доходів з орендної плати з серпня 2021 року по жовтень 2022 року.

Доводи апеляційної скарги про неврахування того, що відповідно до копії витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 16.02.2022 нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер :01:004:0096, становить 199304,66 грн, колегія вважає безпідставним. Як було зазначено вище, станом на час укладення договору оренди земельної ділянки з попереднім орендарем ТОВ «ВАД» нормативна грошова оцінка цієї земельної ділянки з визначеним цільовим призначенням «для комерції» становила 596 415,84 грн. Цільове призначення з того часу не змінювалось, а отже помилковим є зазначення в Державному земельному кадастрі, як і цільове призначення земельної ділянки «12.04 для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту» так і оцінка в розмірі 199 304,26 грн. Відповідно вказані неточності були виправлені у жовтні 2022 року.

Посилання апелянта на неврахування погашення ним 28.06.2022 заборгованості з орендної плати в розмірі 14 420,00 грн колегія відхиляє. Оскільки сплачені кошти за відповідним кодом платежу «орендна плата» були зараховані в рахунок майбутньої орендної плати. Вказане підтверджується листом начальника Фінансового відділу Бурштинської міської ради від 28 липня 2023 року (а.с. 134), а також підтвердила в судовому засіданні апеляційного суду представниця позивача.

Аналогічно апелянт не спростував правильність нарахування інфляційних втрат і 3 % річних на суму заборгованості, яка підлягає стягненню.

З огляду на вищенаведені обставини, суд вважає, що рішення в даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. А тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Зважаючи на результати перегляду справи судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала скаргу.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

За приписами пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись статтями 374, 375, 381 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду від 28 листопада 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови виготовлено 11 березня 2024 року