Справа № 939/2958/23
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді - Герасименко М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення невиплаченої одноразової допомоги на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2004 року перебуває у трудових правовідносинах з АТ «Українська залізниця». На даний час працює на посаді старшого касира квиткового станції Ірпінь виробничого підрозділу Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця. У вересні 2022 нею (позивачем) подано заяву про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідно до п. 3.10 колективного договору, яким передбачено виплачувати працівникам, які безперервно працювали в АТ «Українська залізниця» не менше 6 місяців та подали письмову заяву, надавати один раз у календарному році матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом у звітному році. Сума матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік, яку роботодавець мав їй виплатити становить 14 886,00 гривень. Проте відповідач свої зобов`язання за колективним договором не виконав, матеріальну допомогу на оздоровлення у вказаному розмірі їй не виплатив, чим грубо порушив її гарантовані права. Тому просила стягнути з відповідача на її користь невиплачену матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік у розмірі 14 886,00 гривень.

19 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання.

09 січня 2024 року до суду від представника відповідача АТ «Українська залізниця» надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що АТ «Укрзалізниця» є підприємством, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави». Розпорядженням КМУ від 24 лютого 2022 року № 188-р затверджено план запровадження і забезпечення здійснення заходів правового режиму воєнного стану в Україні. Пунктом 24 зазначеного плану на період воєнного стану визначено такий захід, як забезпечення живучості АТ «Укрзалізниця», як головного об`єкта національної економіки у сфері залізничної логістики для безперебійного функціонування в умовах воєнного стану та виконання завдань і замовлень органів державної влади та органів військового управління. Верховна Рада України прийняла Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2023 року № 2136-ІХ, відповідно до ч. 2 ст. 1 якого, на період дії військового часу вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених ст. 43 Конституції України. Згідно з вимогами вказаного Закону на час військового стану дія окремих положень колективного договору за ініціативою роботодавця може бути зупинена. Вважав, що зазначений Закон встановлює право роботодавця під час режиму військового стану приймати рішення про призупинення дії окремих положень колективного договору. З початку військової агресії з боку РФ фінансово-економічне становище АТ «Укрзалізниця» значно погіршилося, внаслідок руйнування багатьох об`єктів дорожньої інфраструктури, суттєвим зниженням комерційних перевезень, виконанням безоплатних державних замовлень по евакуації населення, перевезення вантажів гуманітарної допомоги. Правлінням АТ «Укрзалізниця» було прийнято рішення від 14 березня 2022 року, згідно п. 1.1.4 якого, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, призупинені додаткові виплати, що передбачені колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління (за виключенням матеріальної допомоги на лікування і поховання). Правління АТ «Укрзалізниця» у рамках компетенції, наданої йому статутом АТ «Укрзалізниця» та у відповідності зі ст. 11 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», прийняло законне та правомочне рішення щодо зупинення положень колективного договору, що передбачають виплату працівникам АТ «Укрзалізниця» додаткових видів матеріальної допомоги, що не передбачені трудовим законодавством України. Представник звернув увагу на тимчасовість зупинення нарахування і виплати окремих видів матеріальної допомоги, передбачених колективним договором, яка полягає в тому, що у працівників АТ «Укрзалізниця» зберігається право на отримання відповідних виплат, а його реалізація відкладається до закінчення дії правового режиму військового стану або до прийняття додаткових рішень правління АТ «Укрзалізниця». Станом на день звернення позивача із заявою про надання матеріальної допомоги на оздоровлення, а саме 20 вересня 2022 року, ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та рішення Правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року вже набули чинності, а тому застосування зворотної дії норм Закону до спірних правовідносин у даному випадку відсутнє. Враховуючи наведені обставини, просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01 вересня 2004 року по теперішній час ОСОБА_1 перебуває у трудових правовідносинах з АТ «Українська залізниця». З грудня 2018 року працює старшим касиром квитковим станції Ірпінь виробничого підрозділу Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (а.с. 7-8, 32-33).

Між адміністрацією Київської дирекції залізничних перевезень та Київським територіальним комітетом профспілки залізничників і транспортних будівельників України укладено Колективний договір на 2001-2005 роки, пролонгований на 2006-2023 роки (а.с. 29-31).

Зі змісту п. 3.10 Колективного договору вбачається, що працівникам дирекції, які безперервно пропрацювали у підрозділах АТ «Укрзалізниця» не менше шести місяців та подали письмову заяву, надається один раз у календарному році матеріальна допомога на оздоровлення, як правило, разом із наданням щорічної відпустки, у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на перше січня звітного року.

20 вересня 2022 року позивачем подано заяву про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення згідно колективного договору (а.с. 28).

Рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року було призупинено здійснення додаткових виплат, передбачених галузевою угодою та колективними договорами, зокрема матеріальної допомоги, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні. Винятком було визначено лише виплату матеріальної допомоги на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління, що підтверджується копією витягу з протоколу засідання правління АТ «Укрзалізниця» № Ц-54/31 Ком.т. від 14 березня 2022 року, копією листа АТ «Українська залізниця» від 06 вересня 2022 року (а.с. 47-48, 49).

Зазначені обставини свідчать про те, що виконання відповідачем обов`язку з виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 р. призупинено на час воєнного стану.

При цьому рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року жодною особою не оскаржувалось, а тому є діючим і чинним на даний час.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

Згідно з вимогами статті 13 КЗпП України зміст колективного договору визначається сторонами. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, щодо нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.). Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії.

Аналогічні вимоги закріплені в статті 7 Закону України «Про колективні договори і угоди».

Положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації, фізичної особи, яка використовує найману працю, незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, фізичної особи, яка використовує найману працю, так і для працівників (стаття 18 КЗпП України).

Частиною другою статті 97 КЗпП України визначені форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат, що встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається, зокрема, на те, що відповідач фактично відмовився виплачувати на її користь допомогу на оздоровлення.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження порушення прав позивача, зокрема доказів про відмову у виплаті їй матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 р.

Також, суд враховує, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ на території України введений воєнний стан, який був неодноразово продовжений і триває станом на час розгляду справи.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав та свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб визначені положеннями Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 6 цього Закону в Указі Президента «Про введення воєнного стану в Україні» зазначений вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку із введенням воєнного стану, зазначений строк дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Крім того, 15 березня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який набув чинності 24 березня 2022 року, і визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Пунктом другим розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» регламентовано, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, установлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Отже положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.

При цьому, системний аналіз законодавства свідчить про те, що дія ч. 1 ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якою роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору, поширюється на правовідносини, що виникли з 24 лютого 2022 року.

Отже, оскільки виплати, які є предметом спору у даній справі, передбачені умовами колективного договору, їх зупинення відповідачем узгоджується із положенням ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Вказаний Закон є чинним, не скасований, не визнаний неконституційним, а тому підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, підстав для стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь позивача матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік суд не вбачає, а тому вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ст. 9, 10, 13, 18, 97 КЗпП України, ст. 10-13, 77, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди», ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення невиплаченої одноразової допомоги на оздоровлення відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 08 квітня 2024 року.

СуддяМ.Герасименко