Справа № 373/234/24
Номер провадження 2/373/337/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі: головуючої судді Керекези Я.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 373/234/24за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

представник позивача ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_4 ,

встановив:

Представник позивача адвокат Ткаченко А. П. звернулася до суду із позовом та просить зменшити розмір аліментів, що стягуються із позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу, виданого 02 квітня 2018 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області по справі № 373/498/18, із 1/4 частини на 1/6 частину доходів щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду судової сила та до повноліття дитини. Просить відкликати з Переяслав-Хмельницького відділу ДВС у Бориспільському районі Київської області вищезазначений судовий наказ.

Посилається на те, що відповідно до судового наказу, виданого 02 квітня 2018 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи із 26 березня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість по сплаті аліментів у нього відсутня. 10 липня 2018 року позивач зареєстрував шлюб із ОСОБА_6 , від якого народилася донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дружина позивача, яка в даний час не працює (перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), та дитина від другого шлюбу перебувають на повному утриманні позивача. Дана обставина істотно впливає на майновий стан ОСОБА_1 , обумовлює його тяжкість і об`єктивну неспроможність сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі. Вважає, що наявні правові підстави для зменшення розміру аліментів із 1/4 до 1/6 частини.

Ухвалою від 01 лютого 2024 року було відкрито провадження у даній справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін по справі (а.с.24).

28 березня 2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов (а.с.32-43), відповідно до якого вона просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Посилається на те, що на протязі чотирьох останніх років позивач, крім сплати офіційних аліментів, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Розмір призначених аліментів є досить невеликий( 2018- 2021 рр. до 1000 грн 00 коп., із 2022 року до середини 2023 року до 2000 грн 00 коп.) та не може забезпечити всіх потреб дитини в утриманні. Утримання, забезпечення всім необхідним та організація відпочинку дитини в більшій мірі покладається на відповідача. Отримані кошти є неспівмірними із витратами відповідача на дитину. Із середини 2023 року у позивача змінився розмір заробітної плати, відповідно, і збільшився розмір аліментів, які він сплачував на дитину. Зазначає, що позивачем був зареєстрований шлюб з іншою жінкою у 2018 році, дитина від цього шлюбу народилася у 2021 році, із позовом про зменшення розміру аліментів він звернувся тільки в даний час, коли у нього збільшився розмір офіційних доходів. Відпустка по догляду за дитиною у дружини позивача має закінчитися через місяць, вона матиме можливість почати працювати та приймати участь у фінансовому забезпеченні сім`ї. Крім того, посилання позивача на наявність дитини від другого шлюбу не може свідчити про погіршення його матеріального стану та не може слугувати підставою для зменшення розміру аліментів на утримання першої дитини, оскільки не може бути збільшено утримання однієї дитини за рахунок іншої. Вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки матеріальне становище позивача з часу призначення аліментів не погіршилося, а навпаки покращилося (зріс розмір його заробітної плати).

09 квітня 2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.46-49), відповідно до якої він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У відзиві на позов він просить поновити строк для подачі клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, з викликом сторін по справі. Просить справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні, з викликом сторін. Посилається на те, що до липня 2023 року не був працевлаштований, аліменти сплачував через виконавчу службу, виходячи із середнього розміру заробітної плати по регіону. Заперечує проти посилання відповідача щодо неучасті його в утриманні сина. Натомість вказує, що ним було придбане ортопедичне взуття, електросамокат, якісні навушники, ігрова консоль. Крім того, із липня 2023 року він проходить службу в ЗСУ та частину заробітної плати витрачає на укомплектування роти, в якій він служить. Його власний автомобіль було знищено під час виконання бойового завдання. Більша частина його заробітної плати покриває витрати, пов`язані із несенням військової служби. Щодо припущень відповідача про вихід його дружини на роботу, то зазначає, що вона має намір продовжити відпустку по догляду за дитиною, тому і в подальшому перебуватиме на його утриманні.

Ухвалою від 22 квітня 2024 року (а.с.71) справу було призначено до розгляду в судовому засіданні, з викликом сторін по справі.

29 квітня 2024 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на те, що утримання дитини - це щоденні дії, пов`язані із забезпеченням дитини всім необхідним для повноцінно розвитку, а не одноразові подарунки на свята. У відповіді на відзив позивач зазначає, що до липня 2023 року був не працевлаштований. Разом з тим, вказує, що був директором транспортної логістики та мав у підпорядкуванні 218 транспортних засобів. Посилання позивача на здійснення витрат на утримання роти, в якій він проходить службу, неніяким чином не може вливати на розмір аліментів, які він сплачує на утримання дитини. Крім того, із публічних дописів дружини позивача та його особисто у соціальних мережах вбачається, що ними проводилися збори грошових коштів на засоби, необхідні для ведення воєнних дій. Дана обставина спростовує доводи відповідача про витрачання власних коштів на ці потреби. Стосовно клопотання позивача про виклик свідка, то вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки не оформлене у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Цьома Р.А. позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення.

Судом встановлено наступне.

Сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 25 червня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області (актовий запис № 131).

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03 травня 2018 року (а.с.9) шлюб між сторонами був розірваний.

За час сумісного проживання сторін у шлюбі у них народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

02 квітня 2018 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області був виданий судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи із 26 березня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

10 травня 2018 року старшим державним виконавцем Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Павлютенко М.А. було відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню вищезазначеного судового наказу (а.с.11).

Відповідно до розрахунку, зробленого державним виконавцем, у ОСОБА_1 відсутня заборгованість по сплаті аліментів (а.с.13-14).

10 липня 2018 року позивач зареєстрував шлюб із ОСОБА_6 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 10 липня 2018 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у місті Києві (а.с.15).

Від сумісного проживання із дружиною у цьому шлюбі відповідач має доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).

Відповідно до довідки Вишгородської міської ради № 2 від 02 січня 2024 року (а.с.17) ОСОБА_1 фактично проживає разом із дружиною ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 .

Дана обставина підтверджується і актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 02 січня 2024 року (а.с.18). Крім того, в даному акті зазначено, що дружина позивача та донька перебувають на його утриманні, оскільки в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не має можливості працювати.

Подані відповідачем копії звітів про здійснені відрахування та виплату ТОВ «ФОРВАД-С ЛОГІСТИК» (40-43) аліментів, що стягувалися із ОСОБА_1 , спростовують доводи позивача про його не працевлаштування до липня 2023 року.

На підтвердження понесених витрат на утримання сина ОСОБА_5 , крім сплати обов`язкових аліментів, відповідачем подано копію квитанції із додатку «ПриватБанк» про оплату медичних послуг (а.с.50).

Крім того, позивачем на підтвердження позовних вимог подано скріншот переписки із продавцем електросамокату (а.с.51-52), скріншот переписки із сином (а.с.53); копію фіскального чеку (а.с.54); копії платіжних інструкцій(а.с.55-59), що не містять ні даних про отримувача, ні вказівки на призначення платежу; копії квитанцій про перерахування дружиною позивача ОСОБА_9 на рахунок Переяславського відділу державної виконавчої служби певної суми коштів (а.с.60-65); докази на підтвердження придбання телевізора марки «JBC» (а.с.66- 67); копії квитанції, фіскального чека, копію наряду-замовлення (а.с.68-70).

Відповідачем подано скріншоти на підтвердження проведення позивачем зборів коштів на потреби ЗСУ.

Свідок ОСОБА_11 , батько позивача, показав суду, що його син ОСОБА_1 окрім сплати аліментів завжди надавав сину й іншу підтримку: купував ортопедичне взуття, возив до лікарів, купував подарунки на свята. Він (свідок) також возив продукти харчування дитині, і в садочок та школу також. Після того, як син пішов в ЗСУ, він вже не має такої можливості. І на зараз свідок із своєю дружиною матеріально підтримують другу дружину та доньку сина. Також надають допомогу у придбанні військового спорядження та приладів. Зараз син отримує приблизно 35-50 тис. гривень грошового забезпечення, по мірі можливості, переводить кошти на картку своєї дружини, а вона вже потім пересилає через виконавчу службу аліменти на утримання сина. Офіційно син був мобілізований влітку 2023 року. До того ніби працював, але коштів не отримував, з початку війни був у ТРО.

Суд приймає до уваги подані сторонами докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами сімейного законодавства щодо обов`язку батьків утримувати неповнолітніх дітей та їх правом на зменшення розміру стягуваних аліментів у випадку зміни матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я або інших обставин, що можуть вплинути на розмір сплачуваних аліментів.

Відповідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Разом з тим, зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

В даному випадку суди повинні врахували те, чи довів позивач належними та допустимими доказами погіршення свого майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Такий правовий висновок зроблено ВС у справі №715/2073/20 (постанова від 28 травня 2021 року), № 565/2071/19 (постанова від 16 вересня 2020 року).

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши надані сторонами у справі докази, зокрема які стосуються доходів позивача, в тому числі й у взаємозв`язку із розміром відрахованих аліментів (а.с. 13-14, 40-43), слід констатувати, що доходи останнього збільшилися.

Посилання позивача на те, що він несе значні витрати через службу в ЗСУ, заслуговують на увагу та повагу, разом з тим, в розумінні норм ЦПК України щодо доказів та доказування самого по собі зазначення в позові про службу в ЗСУ та понесення витрат на потреби фронту без надання відповідних доказів недостатньо.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в ході розгляду даного спору позивачем не надано суду достатніх та переконливих доказів, які б вказували на те, що ця зміна у сімейному стані (укладення шлюбу вдруге на народження другої дитини) впливає на його матеріальну змогу виплачувати аліменти на утримання сина від першого шлюбу у визначеному судом розмірі.

Будь-яких доказів про зміни у майновому стані позивача в бік погіршення з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання сина суду не надано.

А зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 сина ОСОБА_5 , 2014 року народження, та суперечитиме її інтересам.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,, зареєстрований по АДРЕСА_2 ; проживаючий по АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована по АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текс рішення виготовлено 03 травня 2024 року.

Суддя: Я. І. Керекеза