Справа №:755/474/24
Провадження № 2/755/1219/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді: Хромової О.О.,

при секретарі: Бовкун М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про повернення стягнутого на підставі виконавчого напису,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» грошові кошти у сумі 24 460,60 грн, що були стягнуті на підставі виконавчого напису № 28394, вчиненого Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 травня 2021 року Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 28394 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 14 лютого 2019 року № 593815877 на загальну суму 40 344,92 грн. Далі, на підставі виконавчого напису 28 липня 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром О.В. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2, в межах якого з позивача було стягнуто грошові кошти у сумі 24 460,69 грн. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від

27 листопада 2023 року по справі № 755/255/23 позов ОСОБА_1 задоволено, виконавчий напис

№ 28394 визнано таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з цим позивач вважає, що правова підстава для утримання стягнутих грошових коштів відпала, тому кошти у розмірі 24 460,69 грн підлягають поверненню позивачеві.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Згідно з частинами першою, другою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

29 січня 2024 року (вх. № 5128) до суду надійшов відзив відповідача на позов, у якому ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

На обґрунтування зазначає, що у позовній заяві позивач не оспорює факту укладення кредитного договору від 14 лютого 2019 року № 593815877, не наводить доказів на спростування отримання грошових коштів відповідно до такого договору, чим підтверджує факт виникнення безспірної заборгованості за договором. Зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року кредитний договір від 14 лютого 2019 року № 593815877 та договір факторингу, відповідно до яких до відповідача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , нікчемними не визнавалися, тому відповідач мав підстави для стягнення заборгованості за договором. Вважає, що виконавчий напис, на підставі якого було здійснено стягнення, вчинено нотаріусом відповідно до вимог законодавства.

У зв`язку з вказаним вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Строки для подання відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

Позивачем заявлено позовну вимогу про повернення стягнутого на підставі виконавчого напису, визнаного таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дніпровським районним судом міста Києва розглядалася справа № 755/255/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», треті особи: Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Грисюк О.В., Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір О.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано таким, шо не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений

20 травня 2021 року Приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрований за реєстровим номером 28394, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором від 14 лютого 2019 року № 593815877, на загальну суму 40 344,92 грн.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року по справі

№ 755/255/23 набрало законної сили.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У наведеній правовій нормі мова йде про преюдиційні факти. Преюдиційність (від лат. praejudicio - предрешение) - у процесуальному праві обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набравшим законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових актів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів.

Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі

№ 922/643/19).

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 грудня 2019 року по справі № 916/1041/17).

Отже, обставини, встановлені рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від

27 листопада 2023 року по справі № 755/255/23 мають преюдиціальне значення та не доказуються при розгляді даної справи.

Судом встановлено, що 20 травня 2021 року Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за реєстровим номером 28394, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором від 14 лютого 2019 року № 593815877, на загальну суму 40 344,92 грн.

28 липня 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром О.В. відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 з виконання виконавчого напису, вчиненого 20 травня 2021 року Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрованого за реєстровим номером

28394, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором від 14 лютого 2019 року № 593815877, на загальну суму 40 344,92 грн.

Відповідно до листа Приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніра О.В. від 27 грудня 2023 року (вих. № 01-29/10146) в ході проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню № НОМЕР_2 стягнуто 27 020,17 грн, з яких: 1) заборгованість, перерахована стягувачу - 24 460,69 грн; 2) основна винагорода приватного виконавця - 2 446,08 грн; 3) витрати виконавчого провадження - 113,40 грн.

Як уже зазначалося раніше, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва

від 27 листопада 2023 року визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений

20 травня 2021 року Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрований за реєстровим номером 28394, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором

від 14 лютого 2019 року № 593815877, на загальну суму 40 344,92 грн.

Згідно із положеннями частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Постановою Верховного Суду від 18 січня 2024 року по справі № 463/7127/22 зазначено, якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня.

Схожі за змістом правові висновки містяться також у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18.

У постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2017 року у справі № 3-905гс17 та у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 757/42443/16 (провадження

№ 61-38890св18) зазначено, що виходячи зі змісту статті 1212 ЦК України можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання. Кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Відтак, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно, що мало місце і в даних правовідносинах.

У постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19 вказано, що положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Частиною першою статті 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Враховуючи, що підставою отримання відповідачем грошових коштів у сумі 24 460,69 грн було стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на підставі виконавчого напису, який рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року визнано таким, що не підлягає виконанню, тому вищевказана сума вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем відпала.

З огляду на те, що відповідач в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 з виконання виконавчого напису № 28394, вчиненого 20 травня 2021 року Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором від

14 лютого 2019 року № 593815877, на загальну суму 40 344,92 грн, отримав грошові кошти у сумі

24 460,69 грн, тому саме ця сума має бути стягнута з нього як така, що утримується безпідставно.

Згідно із статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1 073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1212, 1213 ЦК України, статтями 2, 5, 12, 13, 19, 76-82, 89, 95, 141, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про повернення стягнутого на підставі виконавчого напису - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (адреса місцезнаходження: бульвар Верховної Ради, буд. 34, офіс 511, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) грошові кошти в розмірі 24 260,60 грн (двадцять чотири тисячі двісті шістдесят гривень 60 копійок), а також судові витрати в розмірі 1 073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення суду виготовлено 27 лютого 2024 року.

Суддя О.О. Хромова