Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/389/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючий-суддя Надопта А.А.,

секретар судового -засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради, третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла мати позивачки по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє місце проживання якої було АДРЕСА_1 .

Так, як позивачка ОСОБА_1 , постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 на момент її смерті, а фактично за вказаною адресою: АДРЕСА_1 , проживає з моменту свого народження, має намір прийняти спадщину, після смерті своєї матері та оформити правовстановлюючі документи на будинок, у якому вона і надалі продовжує проживати разом зі своєю сім`єю, після смерті спадкодавця, то з цим питанням звернулася до нотаріуса.

На початку жовтня 2023року, позивачка ОСОБА_1 звернулася за усною консультацією до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори, Боричок К.В., яка роз`яснила їй порядок оформлення прав на спадщину та надала перелік необхідних документів, які потрібно було зібрати для оформлення спадкових прав.

23 листопада 2023 року, позивачка, зібравши частину необхідних документів для оформлення нотаріусом права на спадщину, знову звернулася до державного нотаріуса Виноградівської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право спадщину, після смерті своєї матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після вивчення поданих нотаріусові документів, які позивачка вважала такими, що підтверджують право спадкодавця на нерухоме майно, завідуючою Виноградівською державною нотаріальною конторою було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, роз`яснено право звернення до суду

Внаслідок чого, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою своєчасно у судове засідання не з`явилася, однак її представник ОСОБА_3 , подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач-представник Виноградівської міської ради, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно, у судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяви про розгляд справи за його відсутності.

Представник Виноградівської державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явивився.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла мати позивачки по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє місце проживання якої було АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , яке видане повторно Виноградівським ВДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03.11.2023, серії НОМЕР_1 ). Зазначені обставини стверджуються довідкою №20.8-07/411 від 02.11.2023, виданою виконавчим комітетом Виноградівської міської ради Закарпатської області, якою підтверджено, де проживала на момент смерті покійна мати позивачки та, хто проживав разом з нею на момент смерті, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської області за №20.8-07/411 від 02.11.2023 року.

Факт родинних відносин позивачки ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_2 , підтверджується свідоцтвом про одруження позивачки ОСОБА_1 , видане Оноцькою сільською радою депутатів трудящих Виноградівського району Закарпатської області, серії НОМЕР_2 від 11.02.1971 року, та свідоцтвом про народження позивачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де батьками дитини записані мати: ОСОБА_2 , батько ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтва про одруження позивачки ОСОБА_1 , виданого Оноцькою сільською радою депутатів трудящих Виноградівського району Закарпатської області, серії НОМЕР_2 від 11.02.1971 року; копія свідоцтва про народження ОСОБА_6 , серії НОМЕР_3 від 07.07.1952 року.

Так, як позивачка ОСОБА_1 , постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 на момент її смерті, а фактично за вказаною адресою: АДРЕСА_1 , проживає з моменту свого народження, має намір прийняти спадщину, після смерті своєї матері та оформити правовстановлюючі документи на будинок, у якому вона і надалі продовжує проживати разом зі своєю сім`єю, після смерті спадкодавця, то з цим питанням звернулася до нотаріуса.

На початку жовтня 2023 року, позивачка ОСОБА_1 звернулася за усною консультацією до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори, Боричок К.В., яка роз`яснила їй порядок оформлення прав на спадщину та надала перелік необхідних документів, які потрібно було зібрати для оформлення спадкових прав.

23 листопада 2023 року, позивачка, зібравши частину необхідних документів для оформлення нотаріусом права на спадщину, знову звернулася до державного нотаріуса Виноградівської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право спадщину, після смерті своєї матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після вивчення поданих нотаріусові документів, які позивачка вважала такими, що підтверджують право спадкодавця на нерухоме майно, завідуючою Виноградівською державною нотаріальною конторою було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, роз`яснено право звернення до суду за захистом невизнаних, оспорюваних або порушених прав спадкоємця

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, яка діяла на момент відкриття спадщини, після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом

шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Після смерті матері позивачки, ОСОБА_2 , відкрилася спадщина на належне їй до дня смерті нерухоме майно, яке складається з житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 та земельних ділянок площею: 0,14 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за цією ж адресою та земельних ділянок загальною площею 0,26 га для ведення особистого селянського господарства: площею 0,18 га в контурі № НОМЕР_4 , урочище «Грунок», с. Онок; площею 0,08 га в контурі № НОМЕР_5 , урочище «Грунок», с. Онок.

Зазначені факти належності спадкового майна та майнових прав спадкодавцеві ОСОБА_2 , підтверджуються наступними доказами: копією довідкою КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» за №800 від 23.11.2023 року, копією технічного паспорта на житловий будинок садибного типу від 16.11.2023за реєстраційним №ТІ01:7206-9273-5620-0816, копією довідки від 03.11.2023 за №20.8-07/412, виданою старостою Оноцького старостинського округу Виноградівської міської ради Закарпатської області, копією свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, виданого виконавчим комітетом Виноградівської районної ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Виноградівської районної ради народних депутатів від 19.06.1984 за №167, копія дозволу районного архітектора виконкому Виноградівської районної ради народних депутатів на виконання будівельних робіт, копія будинкової книги для прописки громадян проживаючих по АДРЕСА_2 , копія страхового свідоцтва про добровільне страхування будівель, серії А №583016 від 19.11.1984 року, копія страхового свідоцтва про добровільне страхування майна, серії 00007 №656009 від 19.03.1997 року, архівною копією рішення 9 сесії 22 скликання Оноцької сільської ради народних депутатів Виноградівського району Закарпатської області від 28 березня 1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» та архівна копія додатку до рішення Оноцької сільської ради від 28.03.1997 р. «Список громадян с. Онок, яким передаються у приватну власність земельні ділянки», копією довідки від 17.11.2023 за №20.8-07/460, виданою старостою Оноцького старостинського округу Виноградівської міської ради Закарпатської області, копією відповіді на адвокатський запит, наданої старостою Оноцького старостинського округу Виноградівської міської ради Закарпатської області за №20.8-07/286 від 14.12.2023 року.

Відповідно до ч.3 та ч.5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Після смерті матері позивачки, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , весь ризик утримання спадкового майна лежить на спадкоємиці ОСОБА_1 , яка була зареєстрована та проживала за вказаною адресою, разом з спадкодавцем на момент смерті, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За життя покійна мати позивачки ОСОБА_2 заповідального розпорядження не залишила.

Інших спадкоємцівпершої черги за законом, окрім позивачки ОСОБА_1 не має.

Станом на 16.11.2023 на замовлення позивачки було виготовленотехнічний паспорт на будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» від 23.11.2023 за №800 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 будівництвом завершений та рахується за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі довідки, виданої старостою Оноцького старостинського округу Виноградівської міської ради від 02.11.2023 за №20.8-07/410. Інвентаризаційна вартість майна станом на листопад 2023 року становить 462477 гривень.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

В судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, втому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, доскладу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 1216 1223 ЦК України.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно до ч.1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно положень ст. 380 ЦК України, об`єктом права власності може бути житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Відповідно до ч.1 ст.381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

За життя мати позивачки, спадкодавець ОСОБА_2 набула право власності на передані їй у приватну власність земельні ділянки, які перебували у її постійному користуванні, згідно рішення 9 сесії 22 скликання Оноцької сільської ради народних депутатів Виноградівського району Закарпатської області від 28 березня 1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», проте державні акти не отримала, оскільки після виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) у травні 1997 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У пункті 7 розділу X Перехідні положення ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування,до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Підставою звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця.

Оскільки, позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом, після смерті матері,то вважається, що позивач набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали покійній ОСОБА_2 , на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України.

Таким чином, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельних ділянок, яке спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 3, 4, 9, 10 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповіднодо ч. 1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 80, п. "г" ч. 1 ст. 81 та ч. 1 ст. 131ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, втому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, позивач як спадкоємиця за законом першої черги, звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом державнимнотаріусом їйбуло відмовлено,у зв`язкуз тим, що на вказані спадкові земельні ділянки відсутні документи, які б посвідчували зареєстроване право власності спадкодавця.

З огляду на те, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку за життя спадкодавця проведена не була, а тому правовстановлюючі документи, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно (земельні ділянки) відсутні, нотаріусом повідомлено про неможливість оформлення у нотаріальному порядку вказаної спадщини.

Відповідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 3.5 листа визначено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно зі статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майнота їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Отже, до спадкової маси входить також право на завершення приватизації спірних земельних ділянок, у тому числі право на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та право на реєстрацію в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на ці земельні ділянки, оскільки правоназавершення процедури приватизації, яке належало померлій ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача, яка є спадкоємця померлої, та підлягає захисту в судовому порядку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки. Зокрема, суд дійшов висновків що: «Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку».

Згідно правового висновку Верховного суду викладеного у постанові від 29.08.2019 року, у справі №554/1195/17 слідує, що наявність чи відсутність відмови органу приватизації не є обов`язковим фактом, з яким закон пов`язує можливість ухвалення судом рішення про визнання за спадкоємцем права на завершення приватизації.

Оскільки, інтерес позивача не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а нотаріусом відмовлено в оформленні спадщини, позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За таких обставин, виходячи з приписів статей 15, 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зважаючи на викладені обставини справи, позивач має право просити суд, визнати за собою право власності на житловий будинок та право на завершення приватизації земельних ділянок,в порядку спадкування за законом.

Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що існують обставини, які є підставою для задоволення заявленного позову.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрованою та проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 право власності на спадкове майно:

житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 157,2 кв. м., в тому числі житлова 49,5 кв. м.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрованою та проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 право на завершення приватизації земельних ділянок площею:

-0,14 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

- 0,26 га для ведення особистого селянського господарства: площею 0,18 га в контурі № НОМЕР_4 , урочище «Грунок», с. Онок; площею 0,08 га в контурі № НОМЕР_5 , урочище «Грунок», с. Онок Берегівського району Закарпатської області, у тому числі право на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та, право на реєстрацію в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на ці земельні ділянки, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта