Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5084/23 Головуючий у 1-й інст. Корбут В.В.
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Павицької Т.М., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №274/5084/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою через адвоката Геращенко Тетяну Василівну,

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 листопада 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Корбута В.В. у м.Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, які стягуються щомісяця з ОСОБА_2 на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду від 13 грудня 2018 року на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . У період спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4 , яка наразі проживає разом із нею. Хоча рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2018 року розмір аліментів збільшений до 1 500 грн, але наразі батько дитини сплачує на утримання доньки занадто малу суму. Донька навчається у старших класах, готується до вступу до вищого навчального закладу, відвідує репетиторів, що потребує додаткових витрат. Вона постійно несе витрати на оздоровлення, спортивні заняття, лікування, оскільки донька дуже часто хворіє. Разом із тим, її матеріальне становище не дозволяє самостійно без належної участі відповідача утримувати дитину, щоб забезпечити гармоній розвиток ОСОБА_4 . Через стан свого здоров`я наразі вона не працює. Натомість ОСОБА_2 офіційно працевлаштований та є військовослужбовцем 26-ої окремої артилерійської бригади імені генерала-хорунжого ОСОБА_5 . У інтересах дитини відраховувати аліменти з грошового забезпечення батька у частці, а не сплачувати їх у твердій грошовій сумі. Відповідач аліментів на утримання інших осіб, окрім доньки ОСОБА_4 , не сплачує.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволений. Розмір аліментів, присуджений рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 грудня 2018 року в справі №274/3917/18 змінений. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судового збору.

Відповідач ОСОБА_2 , не погодившись із рішенням суду першої інстанції, через адвоката Геращенко Т.В. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що суд першої інстанції не врахував стан здоров`я ОСОБА_2 , незважаючи на подання його представником 13 листопада 2023 року клопотання про долучення доказів про стан здоров`я останнього. Судом враховано лише те, що відповідач є військовослужбовцем. Додані до апеляційної скарги довідка військово-лікарської комісії від 27 листопада 2023 року та виписний епікриз від 21 листопада 2023 року підтверджують хворобливий стан здоров`я батька дитини та мають суттєве значення для ухвалення рішення, а також вказують на неможливість сплачувати ним щомісяця аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу). Ці документи не могли бути надані в суді першої інстанції, але мають суттєве значення, а тому повинні бути досліджені при перегляді рішення судом апеляційної інстанції. Розмір додаткового грошового забезпечення зменшується щомісяця, оскільки ОСОБА_2 за станом здоров`я позбавлений можливості виконувати бойові завдання та безпосередньо брати участь у воєнних (бойових) діях. Окрім того, суд не врахував, що на утриманні відповідача перебувають матір та дружина, що перешкоджає здійснювати утримання доньки ОСОБА_4 у більшому розмірі, ніж це передбачено рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 грудня 2018 року в справі №274/3917/18.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 адвокат Антонюк О.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Наголошує на тому, що сам факт супротиву відповідача зміні способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від доходів вже свідчить про відношення батька до доньки. Наявність у ОСОБА_2 нової сім`ї не є підставою ухилятися від виконання батьківських обов`язків чи підставою применшення свого матеріального стану. Стан здоров`я ОСОБА_2 не став підставою для звільнення його з лав ЗСУ, він продовжує службу, а тому будь-яких підстав для ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків немає.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Геращенко Т.В. апеляційну скаргу підтримала та просить її задовольнити. Пояснила, що відповідач згоден платити аліменти у частці від його доходу, але розмір частки має бути значно меншим за 1/4.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Антонюк О.М. до суду надійшла заява про здійснення розгляду справи у відсутність сторони позивача. Одночасно у заяві зазначено, що ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнає, просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.6).

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За таких обставин, оскільки відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_4 , то законом на нього покладений обов`язок здійснювати утримання дівчинки до її повноліття.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 грудня 2018 року збільшений розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2012 року та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1 500 грн, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8).

У частині першій ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст.150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини другої ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою ст.192 СК України унормовано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції, відображеної у постанові Верховного Суду від 30 березня 2023 року в справі №509/5304/20, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22.

У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року в справі №712/6313/21 зазначено, що при розгляді позовів щодо зміни розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року в справі №343/945/19, від 12 січня 2022 року в справі №545/3115/19, від 23 травня 2022 року в справі №752/26176/18.

За таких обставин, можливо дійти висновку, що СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Зокрема, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Також у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року в справі №712/6313/21 виснувано, що у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на утриманні відповідача перебуває його матір та дружина не змінюють висновків суду першої інстанції щодо розміру визначеної ним частки.

Так, ОСОБА_7 є матір`ю відповідача (а.с.46). ОСОБА_7 згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 13 квітня 2010 року №132915 має безстроковий статус особи з інвалідністю 2-ої групи за загальним захворюванням, а відповідно до довідки від 17 жовтня 2023 року №268 хворіє на діабетичну проліфертину ретінопатію обох очей і має незрілу катаракту обох очей (а.с.47,49).

11 жовтня 2022 року відповідач уклав шлюб із ОСОБА_8 (а.с.47 зворот).

Самі по собі обставини одруження відповідача, хворобливий стан здоров`я його матері та встановлення останній 2-ої групи інвалідності беззаперечно не доводять перебування цих осіб на його утриманні, оскільки не надані докази про їх потреби, відсутність у них власних джерел для існування або неможливість покриття видатків за рахунок власних коштів, а також фінансування заходів саме за рахунок доходу ОСОБА_2 .

Разом із тим, за положеннями частини третьої ст.12 та частини першої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до повідомлення від 13 листопада 2023 року №1774, яке видане ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач 24 лютого 2022 року призваний на військову службу по мобілізації до в/ч НОМЕР_1 згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» (а.с.68).

Із виписки із медичної книжки старшого сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 № НОМЕР_2 убачається, що останній хворіє на цукровий діабет (а.с.59).

Окрім того, до матеріалів апеляційної скарги додано довідку військово-лікарської комісії від 27 листопада 2023 року №4449/3, що видана військовою частиною НОМЕР_3 , згідно із якою старший сержант ОСОБА_2 є обмежено придатним до військової служби у зв`язку із наявністю у нього: цукрового діабету ІІ типу середнього ступеню тяжкості; діабетичної полінейропатії нижніх кінцівок сенсорної форми з незначним порушення функцій; складного короткозорго астигматизу ступенем 1,5D при найбільшій аметропії 3,0D при гострості зору 1,0 із корекцією. Враховуючи наведене, ОСОБА_2 непридатний до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі морської піхоти, спецспорудах за винятком підрозділів забезпечення та придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, установах, організаціях, навчальних закладах (а.с.87).

Також до апеляційної скарги додано копію виписного епікризу від 21 листопада 2023 року №34588, що виданий КНП «Міська клінічна лікарня №4» ДМР, відповідно до якого останній хворіє на цукровий діабет 2 типу середнього ступеню важкості (а.с.88).

За положеннями частини першої ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини третьої ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів вважає можливим долучити до матеріалів справи документи, подані скаржником, враховуючи, що сторона відповідача не мала можливості подати їх до суду першої інстанції з незалежних від неї причин, тобто встановлено винятковість випадку.

Отже, дійсно відповідач має хворобливий стан здоров`я, але стан його здоров`я дозволяє йому продовжувати перебувати на військовій службі та одержувати грошове забезпечення, розмір якого останній належними та допустимими доказами не підтвердив у жодний спосіб, хоча перешкод у тому також не довів. Навпаки, після ухвалення Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області рішення від 13 грудня 2018 року відповідач 24 лютого 2022 року призваний на військову службу, де одержує грошове забезпечення. За таких обставин, хоча матеріалами справи підтверджується хворобливий стан здоров`я відповідача, але сам по собі цей факт не звільняє відповідача від виконання батьківського обов`язку щодо утримання своєї дитини, оскільки беззаперечно не доведено погіршення майнового становища відповідача настільки суттєво, щоб перешкоджало йому сплачувати аліменти на утримання єдиної доньки.

Належними та допустимими доказами не доведено, що сплата аліментів у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача буде для нього непосильним тягарем, а тому, виходячи від зворотного, відповідач може забезпечувати доньці ОСОБА_4 необхідний та достатній рівень для її гармонійного розвитку, при тому, що дитина досягла віку тринадцяти років та має готуватися до дорослого життя, що передбачає збільшення витрат на її утримання, а за таких обставин визначений судом розмір частки на утримання однієї дитини не є завищеним.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовує та, приймаючи до уваги вищевикладене, додаткового правового обґрунтування не потребує.

Разом із тим, у абзаці 2 частини другої ст.182 СК України зазначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У постанові Верховного Суду від 04 серпня 2022 року в справі №2-4647/04 виснувано, що встановлення мінімального розміру аліментів є законодавчою гарантією для забезпечення належного утримання дитини.

Водночас, змінюючи розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання доньки, суд першої інстанції не врахував положення Закону та усталену судову практику з приводу врегулювання подібних правовідносин, а тому в своєму рішенні помилково не зазначив, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий недолік рішення суду першої інстанції може бути виправлений судом апеляційної інстанції, враховуючи чутливість категорії справи та найвищі інтереси дитини.

За змістом частини першої ст.376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції шляхом доповнення третього абзацу його резолютивної частини після слів: «…заробітку (доходу),» словосполученням наступного змісту: «але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». У решті рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану через адвоката Геращенко Тетяну Василівну, задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 листопада 2023 року змінити.

Третій абзац резолютивної частини рішення після слів: «…заробітку (доходу),» доповнити словосполученням «але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 08 березня 2024 року.