Справа № 191/3855/23
Провадження № 2/191/1029/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Окладнікової О.І.,

за участю секретаря судового засідання Заламай О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про виділ в натурі нерухомого майна в самостійний об`єкт,

ВСТАНОВИВ:

04.09.2023 року до суду звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до відповідача про виділ в натурі нерухомого майна в самостійний об`єкт.

У позовній заяві позивач посилалася на те, що вона є власником 3/5 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою синельниківською державною нотаріальною конторою 02.06.2022 року, реєстр №152, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №46964707.

Власником іншої 2/5 частки вищевказаного житлового будинку є ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого Першою синельниківською державною нотаріальною конторою за № 47 від 18.01.1996 року, зареєстрованого 17.09.1996 р. Синельниківським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі Д-1 стор.97 за реєстром № 1389/7.

Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 621 кв.м., яка знаходиться у користуванні позивача та ОСОБА_2 .

Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» ДОР» від 16 червня 2023 року, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходяться споруди: житловий будинок А1-1, з прибудовами а2-1, а3-1, а4-1, а5-1, а6-1, загальною площею 110,8 кв.м., житловою площею 67,9 кв.м., літня кухня Б, прибудова до літньої кухні б, літня кухня В, гараж Г, сарай О, сарай Е, погріб П, погріб № 4, літній душ Л, вбиральня Д, вбиральня Ж, огорожа № 1,2,3,5, водоколонка № 6.

Відповідно до заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2022 року власниці іншої 2/5 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 було виділено в натурі належну їй частку нерухомого майна, а саме: А 1-1 житловий будинок з прибудовами а5-1, а6-1: коридор II, площею 3,6 кв.м., кухня 2-1, пл.12,5 кв.м., санвузол 2-2, пл.4,7 кв.м., кімната 2-3, пл.8,5 кв.м., кімната 2-4, пл.6,9 кв.м., кімната 2-5 пл.9,5 кв.м., кімната 2-6, пл.12,3 кв.м., що становить загальну площу 58,0 кв.м., житлову площу 37,2 кв.м., надвірні будівлі та споруди: літню кухню В, гараж Г, сарай О, погріб № 4, літній душ Л, вбиральню Ж, огорожу № 1,2 та припинено право спільної часткової власності нерухомого майна.

Позивач вважає, що для реалізації її права на розпорядження нерухомим майном, яке належить їй на праві приватної власності, також необхідне його виділення в натурі в самостійний об`єкт.

Позивач звернулася до КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» ДОР» з метою отримання висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

10 липня 2023 року позивач отримала висновок за № 515, яким визначено склад новоутвореного об`єкту нерухомого майна - 3/5 часток власниці ОСОБА_1 , яка складається з: А1-1 житловий будинок, прибудови а2-1, а3-1, а4-1 з переліком приміщень: коридор І, площею 4,3 кв.м, кухня І, пл.5,6 кв.м., коридор 2, пл. 5,5 кв.м., кімната 3, пл.8,0 кв.м., кухня 4 пл.6,7 кв.м., кімната 5,пл.10,4 кв.м., кімната 6 пл.12,3 кв.м., загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м., надвірні будівлі та споруди: літня кухня Б, прибудова до літньої кухні літ.б, сарай Е, погріб літ.П, вбиральня Д, огорожа № 3,5,водоколонка № 6.

Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 10.07.2023 року та технічного паспорту на зазначений житловий будинок вбачається, що створений об`єкт нерухомого майна є відокремленим, має окремий вихід і може бути виділений в натурі.

Ухвалою суду від 21.09.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою суду від 10.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У сьогоднішнє судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, просили прийняти рішення по справі відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою синельниківською державною нотаріальною конторою 02.06.2022 року за реєстровим №152, належить 3/5 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.06.2022 року за №301930451 (а.с.4, 5).

Власником інших 2/5 часток вищевказаного житлового будинку є ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого Першою синельниківською державною нотаріальною конторою за № 47 від 18.01.1996 року, зареєстрованого 17.09.1996 р. Синельниківським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі Д-1 стор.97 за реєстром № 1389/7, які заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2022 року було виділено в натурі ОСОБА_2 , а саме: А 1-1 житловий будинок з прибудовами а5-1, а6-1: коридор II, площею 3,6 кв.м., кухня 2-1, пл.12,5 кв.м., санвузол 2-2, пл.4,7 кв.м., кімната 2-3, пл.8,5 кв.м., кімната 2-4, пл.6,9 кв.м., кімната 2-5 пл.9,5 кв.м., кімната 2-6, пл.12,3 кв.м., що становить загальну площу 58,0 кв.м., житлову площу 37,2 кв.м., надвірні будівлі та споруди: літню кухню В, гараж Г, сарай О, погріб № 4, літній душ Л, вбиральню Ж, огорожу № 1,2 та припинено право спільної часткової власності нерухомого майна (а.с.6-7).

Висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкту нерухомого майна КП «НМБТІ» від 10.07.2023 №515 визначено склад новоутвореного об`єкту нерухомого майна - 3/5 часток власниці ОСОБА_1 , яка складається з: А1-1 житловий будинок, прибудови а2-1, а3-1, а4-1 з переліком приміщень: коридор І, площею 4,3 кв.м, кухня І, пл.5,6 кв.м., коридор 2, пл. 5,5 кв.м., кімната 3, пл.8,0 кв.м., кухня 4 пл.6,7 кв.м., кімната 5,пл.10,4 кв.м., кімната 6 пл.12,3 кв.м., загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м., надвірні будівлі та споруди: літня кухня Б, прибудова до літньої кухні літ.б, сарай Е, погріб літ.П, вбиральня Д, огорожа № 3,5,водоколонка № 6. Об`єкт нерухомого майна створено шляхом виділу, без втручання в несучі конструкції будівлі, без проведення будівельних робіт з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів та правил. За технічними показниками частина об`єкта є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділена в натурі (а.с.14).

Згідно ст. ст. 321, 317, 319 ЦК України, право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини, цього майна у власність, учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі. доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Відповідно до частини першої статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1., 2.4. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна від 18 червня 2007 року № 55, поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 545/3753/16-ц, провадження № 61-40289 св 18.

Згідно ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як випливає з положення ч.1 та ч.3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Відповідно до п. 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються:

1) договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду;

2) документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки.

За змістом положень статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Пунктом 2.6. глави 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 6 липня 2007 р. за № 774/14041, передбачено підготовку суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав.

Таким чином, суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 317, 319, 355, 356, 357, 358, 364, 367 ЦК України, ст. ст. 6,13, 18, 263-268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про виділ в натурі нерухомого майна в самостійний об`єкт задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в натурі в самостійний об`єкт (окрему інвентарну одиницю) 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (загальною площею 52,8 м?, житловою площею 30,7 м?), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме А1-1 житловий будинок, прибудови а2-1, а3-1, а4-1 з переліком приміщень: коридор І площею 4,3 м?, кухня І пл. 5,6 м?, коридор 2 пл.5,5 м?, кімната 3 пл.8,0 м?, кухня 4 пл.6,7 м?, кімната 5 пл.10,4 м?, кімната 6 пл.12,3 м?, а також надвірні будівлі та споруди: літня кухня Б, прибудова до літньої кухні літ. б, сарай Е, погріб літ. П, вбиральня Д, огорожа №3,5, водоколонка №6.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 05.04.2024 року.

Суддя О.І. Окладнікова