Справа № 489/3642/23
Провадження №2-с/489/33/24
УХВАЛА

про скасування судового наказу

09 квітня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі: судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 14 липня 2023 року виданого за заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення суми боргу за спожиту теплову енергію в солідарному порядку з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2

встановив.

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, якою просять скасувати судовий наказ Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2023 року виданого за заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення суми боргу за спожиту теплову енергію в солідарному порядку з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Посилаючись на те, що зі змісту судового наказу вбачається, що, зокрема, з неї стягується борг за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2020 по 01.06.2023 за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою вона не проживає з 2006 року і споживачем теплової енергії не була та не є власницею вищевказаної квартири. В зазначеній квартирі вона проживала з бабусею до 2006 року. з 21.08.2006 право власності на зазначену квартиру набули ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на підставі договору купівлі продажу, а 08.10.2013 зазначена квартира була продана громадянці ОСОБА_5 . Про наявність спірного судового наказу їй стало відомо лише 01.04.2024, коли з її банківського рахунку були списані кошти Інгульським ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У порядку ч. 2 ст. 171 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, суд знаходить поважними причини пропуску строку для звернення до суду із заявою про скасування судового наказу та вважає за можливе поновити пропущений строк на подання заяви про скасування судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Оцінивши викладені заявником обставини, судом встановлено, що між сторонами існує спір, а тому вважає, що доводи викладені боржником, потребують додаткового дослідження, що неможливо здійснити в рамках наказового провадження, з матеріалів та обставин даної справи вбачається, що між сторонами наявний спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а відтак заяву ОСОБА_1 слід задовольнити, а судовий наказ скасувати.

Що стосується вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» на користь заявника судових витрат які складаються з судового збору в сумі 151,40 грн., суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 164 ЦПК України регулюється, що в разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається, так як при пред`явленні стягувачем позову, ця сума зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Одночасно питання з повернення боржнику судового збору, внесеного ним за подачу заяви про скасування судового наказу, у випадку пред`явлення чи не пред`явлення стягувачем відповідного позову, цією нормою процесуального права окремо не вирішено.

Відповідно до частини восьмої статті 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Відтак, вимоги, що пов`язуються з розподілом судових витрат, понесених боржником у випадку задоволення його заяви про скасування судового наказу, вирішується у відповідності до статей 133, 141 ЦПК України. Зазначені норми процесуального права мають загальний характер, і тому підлягають застосуванню в порядку цивільного судочинства, яке здійснюється за правилами передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного, позовного (загального або спрощеного), та окремого провадження (частина 2 статті 19 ЦПК України), у випадку відсутності особливостей розподілу витрат, що визначаються окремо у цих провадженнях, та у разі прийняття остаточного рішення у справі.

За змістом частини 1 статті 141 ЦПК України вбачається, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, квитанцій, рахунків тощо).

Відповідно до положень статті 42 ЦПК України та частини 9 статті 10 ЦПК України, сторонами, які понесли судові витрати, у справах наказного провадження є боржник та стягувач.

При цьому витрати, які поніс стягувач за подачу заяви про видачу судового наказу врегульовано спеціальною нормою процесуального права, а витрати, які поніс боржник при подачі заяви про скасування судового наказу, спеціальними нормами не врегульовано, а отже до цих витрат, можуть бути застосовані загальні норми процесуального права, якою є стаття 141 ЦПК України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 за подання заяви про скасування судового наказу сплачено судовий збір у розмірі 151,40 грн., враховуючи що судовий наказ підлягає скасуванню, суму сплаченого судового збору необхідно стягнути з ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» на користь ОСОБА_1 , застосувавши при цьому до спірних відносин вимоги статті 141 ЦПК України, яка регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), та врахувавши одну із основних засад цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Керуючись ст. ст. 170, 171 ЦПК України, суд

ухвалив:

поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з заявою про скасування судового наказу.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 14 липня 2023 виданого за заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення суми боргу за спожиту теплову енергію в солідарному порядку з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Судовий наказ №2-н/489/925/23 (справа №489/3642/23) від 14 липня 2023, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва за заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення суми боргу за спожиту теплову енергію в солідарному порядку з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 151 грн. 40 коп.

Роз`яснити Приватному акціонерному товариству «Миколаївська теплоелектроцентраль» право на звернення до суду з тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О. Рум`янцева