Справа № 346/40/24
Провадження № 2/346/614/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

участю секретаря Тимошишин І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, в якому у них народилися троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15.01.2019 року шлюб між сторонами розірвано. На утримання вказаних дітей згідно з рішенням цього ж суду від 24.04.2019 року присуджено з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі, а саме 1 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Однак, на даний час сума стягуваних аліментів на утримання дітей є недостатньо, оскільки інфляційні процеси, які відбулися в державі, не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання дітей. Крім того, її матеріальне становище погіршилось, адже вона не працевлаштована та живе за рахунок власних збережень. Водночас, матеріальний стан відповідача покращився, оскільки він є військовослужбовцем та є матеріально забезпеченим. Тому позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання вказаних дітей в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються з 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

21.02.2024 року відповідач подав до суду письмові пояснення, в яких вказує, що до позовної заяви не долучено жодного доказу, який би підтверджував реальні щомісячні витрати позивача на утримання дітей з урахуванням положень ст. 180 СК України, яка передбачає солідарну відповідальність батьків щодо утримання дітей. Станом на день подачі позову розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196 грн. згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», у зв`язку з чим розмір стягуваних аліментів відповідає положенням чинного законодавства в частині стягнення аліментів. Також на його утриманні перебуває його мати, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є особою з інвалідністю та отримує мінімальну пенсію. Крім того, при виконанні бойового завдання ним отримано складний перелом ноги, у зв`язку з чим він перебуває на стаціонарному лікуванні з подальшою реабілітацією, що потягне за собою витрачання значних коштів на лікування. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

04.03.2024 року представник позивача, адвокат Ломничук Ю.Ю. подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідачем не надано підтвердження здійснення догляду за матір`ю-інвалідом. Більше того, наявність такої обставини не повинна обмежувати право дітей на належне матеріальне забезпечення зі сторони батька. Твердження відповідача про отримання поранення та перебування на лікуванні також не підтверджується жодними доказами, зокрема, не долучено медичну документацію та квитанції, які б підтверджували значні матеріальні витрати на лікування. Заперечень щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідачем не висловлено. Тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явилася, 11.03.2024 року адвокат Ломничук Ю.Ю. електронною поштою надіслав до суду письмове клопотання, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у його та позивача відсутності (а. с. 67-68).

Відповідач в судове засідання не з`явився, одночасно з письмовими поясненнями подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутності (а. с. 60).

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Відповідно до даних свідоцтв про народження сторони є батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 13, 17, 21).

Згідно з даними заочного рішення Коломийського міськрайонного суду від 15.01.2019 року (справа № 346/3535/18) шлюб між сторонами розірвано, вказаних дітей залишено проживати з позивачем (а.с. 11).

Факт реєстрації проживання вказаних дітей за місцем проживання позивача також стверджується даними витягів з реєстру територіальної громади № 2022/00150543 та №2022/001530587 від 28.11.2022 року, а також №2023/010121002 від 11.12.2023 року, виданих Отинійською селищною радою ( а.с. 16, 20, 23 ).

Рішенням цього ж суду від 24.04.2019 року (справа № 346/403/19) з відповідача на користь позивача присуджено аліменти на утримання вказаних дітей в твердій грошовій сумі, в розмірі 1 500 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття (а.с. 12).

Постановою державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби у Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Козловської І.О. при примусовому виконанні виконавчого листа № 346/403/19, виданого 27.05.2019 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, звернуто стягнення на доходи ОСОБА_2 , який отримує дохід у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 40-41 ).

Відповідно до первинної медичної картки, виданої 12.12.2023 року медичною ротою військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_2 отримав травму, діагноз: пошкодження зв`язок, гематома лівого г/ стоп суглобу, з/перелом латеральної кісточки лівої гомілки (а.с. 58).

Відповідачем до письмових пояснень також долучено копії посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_3 , виданого 31.07.2019 року на ім`я " ОСОБА_6 ", та пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 , відповідно до якого ОСОБА_6 є особою з інвалідністю ІІ групи з числа учасників ліквідації аварії на ЧАЕС та отримує пенсію по інвалідності ( а.с. 59 ).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Частиною першою статті 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру.

При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених в ст.182 - 184 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.

При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Отже, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі».

В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України (в редакції Закону №2037-V-ІІІ від 17 травня 2017 року), право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Позивач скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Суд враховує, що відповідач є військовослужбовцем, отримує дохід та має можливість виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дітей.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість зміни способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та стягнення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача, що відповідатиме інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного, враховуючи позицію відповідача щодо позовних вимог, його матеріальне становища як платника аліментів, вік дітей сторін та пов`язані з цим витрати на їхнє харчування, лікування при необхідності, забезпечення найбільш необхідними речами, суд вважає за можливе визначити аліменти у розмірі 1/2 частки з усіх видів доходів відповідача, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості, та установленій судовій практиці. Доводи відповідача щодо перебування на його утриманні непрацездатної матері на увагу не заслуговують, оскільки судом встановлено, що вона є пенсіонером та отримує відповідну пенсію.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн., суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, за змістом ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано копію договору про надання правової допомоги від 28.12.2023 року; копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю, ордер, квитанцію серії ААК №563116 від 02.01.2024 року на суму 5 000 грн. та акт виконаних робіт ( надання послуг ) № 48 від 02.01.2024 року (а.с.24-28).

Як встановлено судом, 28.12.2023 року між адвокатом Ломничуком Ю.Ю. та позивачем укладено договір про надання правової допомоги, в пунктах 2.1, 2.2. якого вказано, що адвокат бере на себе виконання наступної правової роботи: дає усні консультації, висновки, довідки з правових питань; складає необхідні процесуальні документи; особисто приймає участь по захисту прав та законних інтересів клієнта по справі; підписання документів, необхідних для повноцінного надання професійної правничої допомоги. З метою отримання відомостей про факти, які можуть бути використані як джерело відомостей для клієнта та докази у судових справах звертатися з адвокатськими запитами та збирає відомості про факти, які можуть бути використані як докази, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою ( а.с.24).

Відповідно до акту виконаних робіт (надання послуг ) № 48 від 02.01.2024 року вартість робіт (послуг адвоката) встановлено в загальному розмірі 5 000 грн., про що також вказано в квитанції серії ААК №563116 від 02.01.2024 року (а.с.27, 28), а саме: консультація клієнта - 1 000 грн.; складання позовної заяви - 2 500 грн.; представництво клієнта в судових засіданнях незалежно від їх кількості - 1 500 грн. Кількість годин витраченого часу на надання послуг ( без врахування представництва в судових засіданнях ) - 7 год.

Разом з тим, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 5 00 грн. не є співмірним, зважаючи на складність справи, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг. Судом враховується також й те, що дана справа розглянута судом у порядку спрощеного провадження, в якій призначено 2 судових засідання, в жодне з яких представник позивача не з`явився. Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру та з конкретних обставин справи, пов`язаність витрат з розглядом справи, суд вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат до 3 000 грн.

На підставі наведеного, ст.ст. 180-184, 192 СК України та, керуючись ст.ст. 81, 137, 141, ч.2 ст. 247, ст.ст. 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , житель та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , уродженки та жительки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 (однієї другої) частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виконавчий лист по справі № 346/403/19, виданий Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області на виконання рішення цього суду від 24.04.2019 року, відкликати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , уродженки та жительки АДРЕСА_3 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок на користь держави на рахунок: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Стягнення аліментів розпочати з дня набрання чинності рішенням суду і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , уродженка та жителька АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , житель та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 11 березня 2024 року.

Суддя: Яремин М. П.