ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3611/23Головуючий у 1-й інстанції Кунець Н.Р.
Провадження № 22-ц/817/344/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря Жук В.М.

та представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кметика Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/3611/23 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кметика Ярослава Степановича на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року про закриття провадження у справі, постановлену суддею Кунець Н.Р., певний текст якої складено 30.01.2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кметик Ярослав Степанович до ОСОБА_2 про поділ будинковолодіння, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

у лютому 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кметик Я.С., звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3 про поділ будинковолодіння, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності.

Протокольною ухвалою суду від 01.08.2023, постановленою у судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату із занесенням до протоколу судового засідання, замінено неналежного відповідача у справі ОСОБА_3 на належного ОСОБА_2 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кметик Я.С. до ОСОБА_2 про поділ будинковолодіння, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності, закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

В апеляційні скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Кметик Я.С. просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника посилається на те, що закриваючи провадження у справі суд першої інстанції вказав на те, що Тернопільським міськрайонним судом 23.02.2017 року в справі № 607/1168/15-ц вже розглядалась аналогічна справа з тими ж самими сторонами по справі та з аналогічними позовними вимогами. Проте з таким твердженням суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в рішенні Тернопільського міськрайонного суду від 23.02.2017 року у справі № 607/1168/15-ц ґрунтувались на тому, що з метою оформлення спадщини після смерті своє матері, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами, де просила виділити в натурі їй 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 згідно Варіанту № 1 Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 01/12 складеного СПД ФО ОСОБА_4 від 12 грудня 2016 року. Жодних вимог щодо виділення в окреме будинковолодіння та скасування права спільної часткової власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , позивачка не заявляла.

Звертаючись із позовом у даній справі, із урахуванням заяви про зміну предмета позову, ОСОБА_1 просила суд поділити домоволодіння /житлового будинку з надвірними спорудами/ АДРЕСА_1 виділивши в окреме будинковолодіння та визнати право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а не виділити частки в даному домоволодвнні, як це зазначалось в рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23.02.2017 року у справі № 607/1168/15-ц.

З урахуванням зазначеного відсутні підстави вважати, що позовні вимоги ОСОБА_1 в справі № 607/1168/15-ц є ідентичними до позовних вимог у справі № 607/3611/23, а відтак суд першої інстанції безпідставно виніс оскаржувану ухвалу.

Відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кметика Я.С. до суду апеляційної інстанції не поступав.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Кметик Я.С. апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на поштову адресу, однак вона повернулась на адресу Тернопільського апеляційного суду як не отримана з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кметик Я.С., звернулась в суд із позовом до ОСОБА_5 про поділ будинковолодіння, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.10.2023, прийнято до розгляду заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кметика Я.С. про зміну предмету позову. Постановлено з урахуванням заяви про зміну предмету позову вважати позовними вимогами, заявленими у даній цивільній справі, такі вимоги: 1. Поділити домоволодіння (житлового будинку з надвірними спорудами) АДРЕСА_1 виділивши: в окреме будинковолодіння та визнати право власності за ОСОБА_1 на приміщення за адресою АДРЕСА_1 , зокрема: підвал, площею 3,8 кв.м. поз. І та 5,0 кв.м. поз. II.; коридор, площею 3,2 м. кв. поз. 1-5 та 5,2 кв.м. поз. 1-6; кухня, площею 11,6 кв.м. поз. 2-1; житлова кімната, площею 16,2 кв.м. поз. 2-2; 89% сараю (літера «Б»); в окреме будинковолодіння та визнати за ОСОБА_2 право власності на приміщення за адресою АДРЕСА_1 , зокрема: коридор - котельня, площею 7,2 кв.м. поз. 1-1, житлова кімната, площею 12,00 кв.м. поз. 1-2, житлова кімната, площею 16,8 кв.м. поз. 1-3, кухня, площею 7,6 кв.м. поз. 1-4, санвузол, площею 3,0 кв.м. поз. 1-7, гараж під літ. Е, площею 20,3 кв.м., підвал під літ. Пд, площею 12,9 кв.м. 2. Припинити за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності по частині за кожним на будинковолодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кметик Я.С. в судовому засіданні суду пояснили, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.02.2017 у справі № 607/1168/15-ц здійснено поділ будинковолодіння між його двома співвласниками, а саме нею та ОСОБА_2 . Однак у зв`язку із тим, що у вказаному рішенні суду не зазначено про припинення права спільної часткової власності співвласників будинку, їй було усно відмовлено у реєстрації права власності на виділену в натурі частку житлового будинку АДРЕСА_1 . Відтак на переконання позивача, необхідно винести ще одне рішення, яким здійснити поділ вказаного житлового будинку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 01/12 складеного СПД ФО ОСОБА_4 12.12.2016, із визнанням права власності та припиненням права спільної часткової власності.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.02.2017 у справі № 607/1168/15-ц, яке набрало законної сили 24.03.2017, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, задоволено. Виділено в натурі ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 згідно Варіанту № 1 Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 01/12 складеного СПД ФО ОСОБА_4 12.12.2016.

Приймаючи рішення у даній справі № 607/1168/15-ц суд взяв до уваги, що згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 01/12, складеного СПД ФО ОСОБА_4 12.12.2016, експертом складено три варіанти можливого виділу в натурі, однак запропоновано за доцільне прийняти Варіант № 1 як такий що не вимагає погодження в органах архітектури і містобудування згідно чинного законодавства. Висновком встановлено,що житловий будинок АДРЕСА_1 має загальну площу 91,8 м.кв., та житлову площею 45,0 м. Будинок є одноповерховий з підвалом. Розмір 1/2 частини житлового будинку становить 45,9 м.кв. У фактичному користуванні ОСОБА_1 знаходяться приміщення, що фактично становить 40 % від загальної площі будинку та відповідна частка споруд, а саме: підвал поз. І - площею 3,8 м.кв., підвал поз. II-площею 5,0 м.кв., 1 поверх кухня поз. 2-1 - площею 11,6 м.кв., житлова кімната поз. 2-2 - площею 16,2 м.кв.(разом 45,0 кв.м.). Крім того 89 % сараю (літера «Б»), вимощенння (поз. І) та огорожу (поз. 1), що знаходяться в межах території земельної ділянки, що знаходиться в користуванні ОСОБА_1 Сарай (літера «В»), вбиральня (літера Г) сарай (літера «Д») підлягають демонтажу враховуючи їх технічний стан. Згідно проведених розрахунків загальна вартість 49 % житлового будинку (літера «А») з господарськими будівлями та спорудами становить 675 625 грн., що становить 50 % ринкової вартості житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в цілому.

Дослідивши вказаний висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, суд зазначив, що згідно варіанту поділу № 1 користувачу ОСОБА_1 необхідно замурувати прорізи між приміщеннями поз. 1-1 і поз. 1-6, приміщеннями поз. 1-2 і поз. 1-5, приміщеннями поз. 1-4 і поз. 1-5, влаштувати прорізи між приміщеннями поз. 1-5 і поз. 2-1 та в приміщення поз. 1-6 з прибудинкової території. Крім того користувачу ОСОБА_3 необхідно влаштувати прорізи між приміщеннями поз. 1-1 і поз. 1-2, приміщеннями поз. 1-2 і поз. 1-4.

За результатами розгляду справи № 607/1168/15-ц, суд прийшов до висновку, про можливість виділу в натурі ОСОБА_1 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 згідно Варіанту № 1 Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 01/12 складеного СПД ФО ОСОБА_4 12.12.2016, що відповідає фактичному користуванню сторонами спірним житловим приміщенням.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.11.2023 у справі № 607/1168/15-ц, виправлено описку в рішенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.02.2017 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, а саме у змісті рішення прізвище відповідачки ОСОБА_6 замінено на ОСОБА_7 .

Проаналізувавши суб`єктний склад сторін, підстави та предмет позову у кожній справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що вони є тотожними, оскільки: 1) мають один і той же предмет виділ в натурі 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 ; 2) обґрунтовані тотожними підставам (тими ж самими обставинами) - на підставі ст. 367 ЦК України; 3) заявлений одним і тим же позивачем до одного і того ж відповідача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку спір про поділ майна, який є предметом розгляду даної справи вже вирішений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.02.2017 у справі № 607/1168/15-ц, яке набрало законної сили 24.03.2017, ухваленим між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на таке.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 3 частини першої статті 255 ЦПК України).

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що:

"необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).

За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що:

"предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) зазначено, що:

"підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ч.ч. 1, 3 до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України).

За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.

Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.

Доводи апеляційної скарги про те, що у даній справі, із урахуванням заяви про зміну предмета позову, ОСОБА_1 просила суд поділити домоволодіння/житлового будинку з надвірними спорудами/ АДРЕСА_1 , виділивши в окреме будинковолодіння та визнати право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а не виділити частки в даному домоволодінні, як це зазначалось в рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23.02.2017 року у справі № 607/1168/15-ц, не заслуговують на увагу, оскільки дані позови є тотожними і сам факт виділу частки у майні в натурі припиняє спільну часткову власність, а тому особа стає власником виокремленого майна.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кметика Я.С. слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кметика Ярослава Степановича залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст судового рішення виготовлений 07 березня 2024 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома