Справа № 439/334/24
У Х В А Л А

іменем України

22 березня 2024 року м. Броди

Суддя Бродівського районного суду Львівської області Рахімова О.В., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Перша Львівська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання факту, що має юридичне значення,

встановив:

заявник: ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю більше, як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позовна заява оформлена з порушенням порядку, встановленого цивільним процесуальним законодавством України ( ст. ст. 175, 177 ЦПК України).

Ухвалою суду від 14.02.2024 року позовну заяву залишено без руху.

Позивача надано строк для усунення недоліків заяви - чотири дні з дня отримання копії ухвали.

Всі недоліки позовної заяви повно викладено в указаній ухвалі суду. Про наслідки невиконання вимог ухвали позивача попереджено.

Ухвалу про залишення позовної заяви без руху отримана заявником ОСОБА_1 24.02.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Крім того, ухвала суду про залишення заяви без руху розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень та є загальнодоступною.

Станом на 22.03.2024 року вищевказана ухвала суду не виконана.

Позивачу було роз`яснено, що у разі не усунення недоліків, заява буде вважатися неподаною та повернута.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити у судовий процес безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому залишення заяви без руху для того, щоб заявник усунув вказані вище недоліки, не може вважатися обмеженням доступу до правосуддя.

За таких обставин позовна заява не може бути прийнята до провадження суду.

Керуючись ст.ст.175,177, 185,186,260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Перша Львівська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання факту, що має юридичне значення - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя О.В. Рахімова