Cправа №549/83/24
Провадження№2-о/549/21/24
РІШЕННЯ

Іменем України

03 квітня 2024 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого - судді Крєпкого С.І.

секретаря судового засідання - Бибик О.В.

за участю: заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Чорнухи цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті особи,

установив:

Заявник звернувся із зазначеною заявою, яку обгрунтовано тим, що він є внутрішньо переміщеною особою у зв`язку із збройною агресією російської федерації.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Маріуполь Донецької області ним та його дружиною було виявлено тіло його тітки ОСОБА_2 за місцем проживання в АДРЕСА_1 .

Звернутись до медичних закладів для отримання медичного свідоцтва про смерть, повідомити поліцію не могли через відсутність зв`язку та бойові дії на території міста Маріуполь.

Прохав суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Маріуполь Донецької області, оскільки позбавлений змоги оформити свої спадкові права.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засіданні не з`явився, повідомлявся про день, час і місце судового розгляду справи (а.с.33,42).

Суд, заслухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 27.08.2011 складено заповіт, посвідченого нотаріально, згідно з яким все своє майно вона заповідала ОСОБА_1 (а.с.14, 15-17).

За повідомленням Маріупольського районного управління поліції від 05.01.2024, здійснити виїзд співробітниками поліції на звернення ОСОБА_1 щодо смерті ОСОБА_3 у м.Маріуполь не є можливим в умовах воєнного стану та проведення активних бойових дій.

Враховуючи, що ОСОБА_3 померла у м.Маріуполь без ознак насильницької смерті у віці понад 60 років, для проведення судово-медичної експертизи не направлялась.

Суд за клопоптанням заявника звертався до органів Пенсійного фонду України задля з`ясування питання чи отримувала вона пенсію у 2022-2024 роках (а.с.39).

За повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 25.03.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку в управління з дислокацією у м.Маріуполь як отримувач пенсії за віком.

Виплата пенсії проведена по 28.02.2022.

За період з 01.03.2022 по 31.08.2022 нарахування ОСОБА_2 пенсійних коштів проводилось шляхом включення до сформованої відомості через поштове відділення у м.Маріуполь, які передавались для виплати до виплатних об`єктів А.Т. "Укрпошта", але кошти не були отримані пенсіонером.

З 01.09.2022 виплата пенсії втоматично припинена у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд відповідно до вимог пункту 4 ч.1 ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Допитані як свідки заявник та ОСОБА_5 - дружина заявника, кожен окремо показали, що з 06 березня 2022 року обстріли були і вдень і вночі. Виїжджати тітка ОСОБА_2 відмовилася, і вони вирішили залишитись з нею у м.Маріуполь.

Від обстрілів вони ховались у підвалі, а тітка ОСОБА_2 знаходилась у квартирі. У підвал не спускалась.

Виявили тіло вранці 22 березня 2022 року після повернення з підвалу. Перебували там з вечора 21.03.2023. ОСОБА_2 лежала на дивані без ознак насильницької смерті. У неї був підвищений тиск, хворе серце.

Покликали сусідів, почали копати могилу у дворі будинку. Через обстріли копали два дні. Поховали ОСОБА_2 24.03.2022 на простирадлі. В подальшому вони виїхали з Маріуполя.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною першою статті 315 ЦПК України визначено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом.

Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з положеннями частини другої статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Частинами першою, другою статті 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування в контексті статті 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 року № 1064.

Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року (з наступними змінами), визначено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Вказані нормативно-правові акти не містять спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на території бойових дій, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті в позасудовому порядку.

Відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" (далі - Перелік), затверджених Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309, Маріупольський район є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.

Активні бойові дії на території Донецької області продовжуються дотепер, обстріли м. Маріуполя у березні 2022 року є загальновідомим фактом.

Вирішуючи в окремому провадженні справи про встановлення факту смерті особи після 23 лютого 2022 року на тимчасово окупованій території України, суди не можуть ігнорувати обставини, в яких опинилися заявники після повномасштабного військового вторгнення російської федерації на територію України та об`єктивні складнощі, які можуть виникнути у них при наданні доказів на підтвердження відповідного факту.

Специфіка розгляду справ в порядку окремого провадження, зокрема особливої ролі суду при з`ясуванні обставин справи; об`єктивних складнощів, які можуть виникнути у заявників при наданні доказів для встановлення факту смерті особи після 23 лютого 2022 року на тимчасово окупованій території України, в своїй сукупності дають підстави для висновку, що суди мають зважати на вказані обставини та, керуючись завданням цивільного судочинства, уникати спрощеного та формального підходу при вирішенні таких справ.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.

Вочевидь вказаний перелік доказів та засобів доказування не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин (постанова Верховного Суду від 24 жовтня 2023 року у справі № 607/1612/23).

Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, враховуючи, що заявник позбавлений змоги отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 та реалізувати пов`язані з цим права у позасудовому порядку, а встановлення даного факту не порушує прав та інтересів третіх осіб та не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви та встановлення факту смерті ОСОБА_2 ..

Суд не знаходить підстав ставити під сумнів відомості, зазначені в заяві про встановлення факту смерті, з огляду також на вік померлої особи (81 рік).

Керуючись ст.ст.259, 264-265, ст.317 ЦПК України, суд,

ухвалив:

1.Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: м.Пирятин Лубенський район Полтавська область, вул.Соборна,42), про встановлення факту смерті особи, задовольнити повністю.

2.Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Маріуполь, Донецька область, Україна.

3.Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню.

4.Копію рішення невідкладно направити до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 08.04.2024.

Суддя С.І.Крєпкий