Справа № 510/366/16-ц
Провадження № 2/510/49/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відвід судді

15.02.24 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Сорокіна К.В.,

за участю секретаря судового засідання Туренко І.В.

розглянувши у судовому засіданні заяву судді Сорокіна Костянтина Валерійовича про самовідвід судді по цивільній справі № 510/366/16-ц за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права на обов`язкову частку у спадщині, -

УСТАНОВИВ:

У провадженні судді Сорокіна К.В. перебуває цивільна справа № 510/366/16-ц за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права на обов`язкову частку у спадщині.

Від головуючого по справі судді Сорокіна К.В. надійшла заява про самовідвід, в якій зазначено, що 31.01.2024 р. від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду надійшла заява, яка адресована голові Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І., в якій, з боку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , висловлено припущення про корупційну складову між ОСОБА_4 , адвокатом Вальченко В.В. та суддею Сорокіним К.В., оскільки розгляд справи триває з 2015 р.. У заяві зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не вірять в об`єктивність судді, а також зазначено, що вони залишають за собою право звернутись до ДБР.

Дана заява не розцінюється як заява про відвід судді, оскільки не містить посилання на вимоги діючого законодавства, однак свідчить про недовіру ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судді Сорокіну К.В. під час розгляду даної цивільної справи.

Таким чином, з метою уникнення закидів у необ`єктивному та упередженому розгляді зазначеної цивільної справи з боку сторін, та недопущення сумніву, щодо об`єктивності та неупередженості судді у сторонніх спостерігачів, головуючий по справі вважав за необхідне заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно ч.ч. 7,8 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до положень ч.ч. 2,3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. ст. 1, 8, 9 КПК, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права для України, в своєму рішенні у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (заява №33949/02) зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and ЗО; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 49).

Стосовно об`єктивного критерію в цьому ж рішенні далі Суд зазначив, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45) (п. 53).

Таким чином, на думку Європейського суду з прав людини, наявність об`єктивно обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді, навіть без наявності ознак, які б вказували на прояв особистої упередженості з боку судді, все одно свідчить про недодержання судом принципу безсторонності за об`єктивним критерієм та призводить до порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з метою уникнення закидів у необ`єктивному та упередженому розгляді справи з боку сторін, та недопущення сумніву, щодо об`єктивності та неупередженості судді у сторонніх спостерігачів, під час розгляду означеної цивільної справи, заява про самовідвід головуючого підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 41 ЦПК України, у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 33 ЦПК України встановлено, що визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням заяви про самовідвід головуючого по справі, дану цивільну справу передати для перерозподілу між суддями Ренійського районного суду Одеської області, згідно положень ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 39, 40, 41 ЦПК України, суд, -

УХВ АЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Сорокіна Костянтина Валерійовича по справі № 510/366/16-ц за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права на обов`язкову частку у спадщині - задовольнити.

Справу передати для повторного перерозподілу між суддями Ренійського районного суду Одеської області, відповідно до положень ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К.В. Сорокін