Провадження № 4-с/761/56/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

за участі секретаря Лишняк А.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Києві, скаргу ОСОБА_1 , на дії державного виконавця, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг», Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла цивільна справа за скаргою ОСОБА_1 , на дії державного виконавця, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг», Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Скаржник просив суд зняти арешт з майна, накладений постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 26 жовтня 2015 року, реєстраційний номер обтяження 11792343 (спеціальний розділ) від 28 жовтня 2015 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.11.2023 року скаргу прийнято до свого провадження, призначено дату судового засідання.

В обґрунтування скарги представник скаржника зазначив, що Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 761/23752/14-ц від 15 жовтня 2015 року з примусового виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року у справі за позовом ПАТ «АРТЕМ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 26 жовтня 2015 року, у рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, винесено постанову про арешт всього майна боржника та оголошення заборони його відчуження, з внесенням інформації про обтяження до Електронного реєстру про державну реєстрацію обтяжень: № 11792343 (спеціальний розділ) від 28 жовтня 2015 року. Згідно довідки від 16 грудня 2021 року ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ», як новий кредитор на підставі договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 3- UA-EA-2018-01-16-000294-а від 27 березня 2018 року, укладений між ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» та ТОВ (ПАТ) АРТЕМ-БАНК підтвердив відсутність претензій до ОСОБА_1 по виконанню вказаних вище договорів. 13 січня 2022 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно поновлено запис про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 . За повідомленням начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області від 28 жовтня 2021 року № Б-10645 виконавче провадження № НОМЕР_2 є знищеним відповідно до Розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5. Незважаючи на відсутність відкритих виконавчих проваджень та припинення основного зобов`язання переданням відступного, арешт, накладений постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 26 жовтня 2015 року продовжує свою дію. Скаржник вважає, що наявність нескасованого арешту всього майна боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, а тому підлягає скасуванню у судовому порядку. Державний виконавець при винесенні постанови від 26 грудня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу не вирішив питання про зняття арешту з майна боржника. Крім того, у боржника відсутній обов`язок по сплаті виконавчого збору, оскільки зобов`язання припинилося за добровільною згодою боржника та нового кредитора, без заміни стягувача у виконавчому провадженні та після повернення виконавчого листа старому кредитору та не є наслідком вчинення виконавчих дій Державною виконавчою службою. У зв`язку із викладеним, скаржник вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав з даною скаргою до суду.

Шевченківського ВДВС подав до суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні скарги, крім того, мотивуючи відзив просив залишити скаргу без розгляду у зв`язку із пропущенням строку визначеного п. а) ч.1 ст.449 ЦПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.12.2023 року скаргу залишено без руху у зв`язку із пропущенням строку визначеного п. а) ч.1 ст.449 ЦПК України.

15.12.2023 року від скаржника на адресу суду було направлено заяву, якою усунуто недоліки вказані в ухвалі суду.

Стягувач ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» пояснень суду не надало.

В судове засідання, яке відбулось 25.01.2024 року, скаржник не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд скарги за її відсутності.

В судове засідання, яке відбулось 25.01.2024 року, представник Шевченківського ВДВС не з`явився, про місце, дату та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

В судове засідання, яке відбулось 25.01.2024 року, представник стягувача не з`явився, про місце, дату та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 761/23752/14-ц від 15 жовтня 2015 року з примусового виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року у справі за позовом ПАТ «АРТЕМ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 26 жовтня 2015 року, у рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, винесено постанову про арешт всього майна боржника та оголошення заборони його відчуження, з внесенням інформації про обтяження до Електронного реєстру про державну реєстрацію обтяжень: № 11792343 (спеціальний розділ) від 28 жовтня 2015 року.

У подальшому, виконавчий лист № 761/23752/14-ц від 15 жовтня 2015 року було передано на виконання до ВДВС Вишгородського РУЮ у Київській області за місцем знаходження нерухомого майна боржника.

Постановою ВДВС Вишгородського РУЮ у Київській області від 08 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2.

Постановою державного виконавця Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 26 грудня 2017 року виконавчий лист № 761/23752/14-ц від 15 жовтня 2015 року повернуто стягувачу ПАТ «Артем-Банк» з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (заборона звернення стягнення на нерухоме майно боржника, оскільки воно підпадає під дію ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 № 1304-VІІ).

У березні 2018 року первісний кредитор (стягувач) в особі ТОВ «АРТЕМ-БАНК» уклав договір №3-UA-EA-2018-01-16-000294-а від 27 березня 2018 року про передачу прав вимоги до боржника ОСОБА_1 новому кредитору - ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ».

Заміна сторони стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, з часу набуття прав вимоги новим кредитором до боржника, не проводилось.

09 жовтня 2018 року ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» звернуло стягнення на предмет іпотеки, який перебував під забороною на звернення стягнення на підставі ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 № 1304-VІІ), на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (іпотечне застереження) та зареєструвало своє право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року, постановою КЦС ВС від 19 липня 2021 року, позов ОСОБА_1 до ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ», ОСОБА_4 , треті особи: Державний реєстратор Скрипка Л.В. Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Потапов М.Ю., ТОВ «Агенція нерухомості «Авіньон» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна із чужого незаконного володіння, задоволено.

16 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» укладено договір про припинення основного зобов`язання переданням відступного. Відповідно до п. 2. 1 Договору з дати отримання кредитором грошових коштів у розмірі, що еквівалентний 2500 доларів США за курсом НБУ на день оплати, припиняються зобов`язання, що визначені кредитним договором № 138/06 від 11 грудня 2006 року (зі всіма змінами та доповненнями до нього та додатковими договорами до нього), у тому числі договір іпотеки квартири № 138/06 від 17.10.2008 року.

Згідно довідки від 16 грудня 2021 року ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ», як новий кредитор на підставі договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 3- UA-EA-2018-01-16-000294-а від 27 березня 2018 року, укладений між ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» та ТОВ (ПАТ) АРТЕМ-БАНК підтвердив відсутність претензій до ОСОБА_1 по виконанню вказаних вище договорів.

13 січня 2022 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно поновлено запис про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

За повідомленням начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області від 28 жовтня 2021 року № Б-10645 виконавче провадження № НОМЕР_2 є знищеним відповідно до Розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII, ст. 448 ЦПК України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Принцип обов`язковості судового рішення, закріплений на конституційному рівні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України), набуває свого втілення у судоустрійному і процесуальному законодавстві. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Судове рішення, яким закінчується розгляд справи, є найважливішим актом судової влади.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення» воно покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Судове рішення ухвалюється іменем України незалежно від того, до якого рівня судової системи або юрисдикції належить суд і в якому складі суддів (одноособово чи колегіально) розглянуто справу; саме в ньому підбивається підсумок судового розгляду.

Принцип обов`язковості судових рішень, що набрали законної сили, надає їм властивості закону по справі, у якій вони постановлені. Тому, вони є обов`язковими для виконання на території України всіма фізичними і юридичними особами, яких ці рішення стосуються. Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону «Про виконавче провадження» та пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (надалі Інструкція), під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Суд звертає увагу, що Шевченківський ВДВС, який виніс постанову про арешт майна боржника, не вчиняв дій спрямованих на проведення виконавчого провадження, у зв`язку із чим, суд звертає увагу, що у боржника відсутній обов`язок по сплаті виконавчого збору, оскільки зобов`язання припинилося за добровільною згодою боржника та нового кредитора, без заміни стягувача у виконавчому провадженні та не є наслідком вчинення виконавчих дій Державною виконавчою службою, а тому, відсутні пістави для продовження арешту майна боржника.

Подібна правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18.

Пунктом 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 7.02.2014 № 6 судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК.

Оскарження дій і рішень державного виконавця, спрямованих на арешт спірного майна, не приведе до належного захисту прав позивача, оскільки наявність визнання судом таких дій чи рішень протиправними не буде підставою для винесення виконавцем постанови про зняття арешту з майна з огляду на вичерпний перелік цих підстав, установлений ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (постанова ВП ВС від 12 лютого 2020 року, справа № 813/1341/15).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України (постанова ОП ВС від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18).

Згідно із ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

За повідомленням начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області від 28 жовтня 2021 року № Б-10645 виконавче провадження № НОМЕР_2 є знищеним відповідно до Розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5.

В розумінні абз. 1 п. 7 розділу III Правил завершеним виконавчим провадженням вважається виконавче провадження, за яким відповідно до статей 37-39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу або закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У зв`язку із вищевикладеним, суд дійшов висновку, що скаржником підтверджено, а державним виконавцем не спростовано те, що дій Шевченківським ВДВС з проведення виконавчого провадження не проводилось, борг відсутній, а тому відсутні підстави для продовження арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скаргу ОСОБА_1 , слід задовольнити частково, а саме, зобов`язати посадових осіб Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) скасувати постанову про арешт всього майна боржника від 26.10.2015 року, з огляду на те, що, відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями знімати встановлений арешт.

Керуючись ст.ст.447,451 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 , на дії державного виконавця, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг», Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - задовольнити частково.

Зобов`язати посадових осіб Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в межах виконавчого провадження НОМЕР_1, скасувати постанову про арешт всього майна боржника від 26.10.2015 року.

В задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України.

Суддя: