КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8129/2024
справа №759/2520/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 08 лютого 2024 року, постановлену під головуванням судді Ключник А.С.,

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вимоги заяви мотивує тим, що заявник є внутрішньо переміщеною особою. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся заявника - ОСОБА_3 .

У зв`язку із необхідність збирання документів щодо своїх родичів заявник звернувся до відділу ДРАЦС з метою отримання дублікату свідоцтва про смерть бабусі. При відвідуванні ДРАЦС установлено, що у свідоцтві про народження батька заявника допущено помилку, а саме невірно вказано прізвище бабусі " ОСОБА_4 " замість вірного " ОСОБА_5 ".

Вказує, що помилка є технічною, у зв`язку із знаходженням актового запису про народження батька заявника на окупованій території і таким чином втрачено родинний зв`язок між заявником та його бабусею.

Встановлення факту родинних зв`язків між батьком заявника ОСОБА_6 та його бабусею - ОСОБА_3 необхідно заявнику для подальшого отримання ряду документів.

Просить встановити факт родинних відносин між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та померлою ОСОБА_3 .

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 08 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального та матеріального права.

Уважає, що заяву залишено без руху з надуманих підстав.

Разом з цим, заявник подав заяву про усунення недоліків заяви про встановлення факту у якій вказав, що ухвала про залишення заяви без руху незаконна.

Натомість, суд першої інстанції не продовжив строк усунення недоліків, якщо суд уважає їх неусунутими, а повернув заяву про встановлення факту.

Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 08 лютого 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Витрати із сплати судового збору стягнути із суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Визнавши неподаною та повернувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції вказав, що недоліки, про які зазначено судом в ухвалі від 07 лютого 2024 року, заявником не усунуто.

Суд зазначив, що заявником замість усунення недоліків, про які зазначено судом, висловлено своє судження щодо відповідності головуючого судді займаній посаді.

Крім цього, суд першої інстанції вказав, що заявником не зазначено жодної конкретної мети та посилання на конкретні правові наслідки (які саме особисті чи майнові права можуть виникнути, змінитися чи припинитися), які матимуть для нього внаслідок встановлення вищевказаного факту.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

З матеріалів справи установлено, що у лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. У поданій заяви просить суд установити факт родинних відносин між ОСОБА_6 (батьком заявника) та ОСОБА_3 (бабуся заявника) - як рідної матері та сина.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту залишено без руху, надано строк для усунення недоліків заяви.

Залишивши без руху заяву ОСОБА_1 суд вказав, що зазначивши мету звернення до суду із заявою, заявник зазначив лише абстрактні поняття, натомість не зазначив жодної конкретної мети та посилання на конкретні правові наслідки, які матимуть для нього внаслідок встановлення вище вказаного юридичного факту. Тобто заявником в порушення статті 318 ЦПК України не вказано та не конкретизовано, з якою метою заявнику необхідно встановити факт і яке юридичне значення цього факту (а.с.33-34).

07 лютого 2024 року ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року подано заяву, у якій вказав, що подана ним заява про встановлення факту відповідає усім нормам ЦПК України. Зазначив, що в ухвалі не вказано, які саме недоліки заяви виявлено відповідно до ЦПК України. Просив відкрити провадження у справі (а.с.36).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 08 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту визнано неподаною та повернуто заявнику (а.с. 37-38).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вказує на таке.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

2. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Розглядаючи справу про встановлення факту, що має юридичне значення, суд не вирішує питання про права і обов`язки осіб, які беруть участь у такій справі, а лише встановлює наявність чи відсутність фактів, які зумовлюють виникнення, зміну чи припинення прав заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.

Частиною 4 статті 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Заінтересовані особи мають матеріально-правову заінтересованість у справах окремого провадження у випадку, коли рішення суду створює, змінює або припиняє певні права чи обов`язки цих осіб.

Залишаючи заяву без руху, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на невідповідність поданої заяви вимогам статті 318 ЦПК України, оскільки така не містить мету, для якої необхідно встановити такий факт.

При цьому, апеляційний суд вказує, що встановлення факту родинних відносин повинно мати юридичний характер, тобто викликати певні юридичні наслідки.

З`ясування мети встановлення юридичного факту є необхідним для визначення юридичного характеру факту.

Натомість посилання заявника на необхідність оформлення ряду документів без належної конкретизації не може уважатися зазначенням мети встановлення факту у розумінні цивільного процесуального законодавства, ураховуючи, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Окрім того, звернувшись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення заявник вказав заінтересованою особою ОСОБА_2 . При цьому, подана заява про встановлення юридичного факту за відсутності вказівки на мету встановлення такого факту, не дозволяє установити, яку матеріально-правову заінтересованість у справі має ОСОБА_2 та які права чи обов`язки ОСОБА_2 змінить чи припинить рішення суду про встановлення факту.

Ураховуючи установлені обставини, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції підставно залишив заяву ОСОБА_1 без руху та надав строк на усунення недоліків, оскільки така не відповідала вимогам цивільного процесуального закону, а саме статті 318 ЦПК України, та в подальшому у зв`язку із неусуненням недоліків поданої заяви вирішив питання про її повернення.

Доводи скаржника в тій частині, що суд першої інстанції мав продовжити ОСОБА_1 строк на усунення недоліків, а не повертати заяву, колегія суддів відхиляє, оскільки такі твердження суперечать положенням частини 3 статті 185 ЦПК України.

Разом з тим, судом першої інстанції роз`яснено заявникові, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 08 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова