ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2527/24 Справа № 185/6280/18 Суддя у 1-й інстанції - Черков В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Агєєва О.В.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони

позивач- ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 24 вересня 2020 року, ухваленого суддею Черковим В.Г. в місті Селидово Донецької області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

В обґрунтування позову зазначив, що він перебував у незареєстрованому шлюбі з відповідачем протягом 15 років. Мають двох дітей. Оскільки шлюб зареєстровано не було, то відомості про батька були записані зі слів матері. На теперішній час сім`я розпалася і він не має змоги бачити своїх дітей, оскільки відповідач чинить перешкоди. Просив визнати його батьком дітей.

Просив визнати його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зобов`язати Павлоградський міський відділ державіної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записавши батьком дітей - « ОСОБА_1 ».

Заочним рішенням Селидівського міського суду від 24 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Омелай Наталія Михайлівна до ОСОБА_2 про визнання батьківства - відмовлено в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що справу розглянуто за відсутності позивача, якого не було повідомлено належним чином про день та час слухання справи.

Судом залишено без задоволення клопотання адвоката Омелай Н.М., щодо перенесення судово-генетичної експертизи, та її проведення після скасування карантинних заходів та відновлення транспортного сполучення між Україною та Росією.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

12.02.2024 через підсистему «Електронний суд від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сидоренко І.О. надійшло клопотання в порядку ст.109 ЦПК України, в якому остання просить визнати встановленим походження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з ухиленням відповідача від участі в проведенні судової медико-генетичної експертизи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника позивача ОСОБА_5 , яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове про повне задоволення позову ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області 05 травня 2008 року в Книзі реєстрації народжень зроблений актовий запис №93, батьками дитини вказані: батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_2 (том 1 а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_4 , про що Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області 12 грудня 2012 року в Книзі реєстрації народжень зроблений актовий запис №607, батьками дитини вказані: батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_2 (том 1 а.с.9).

До обох свідоцтв відомості про батька внесені зі слів матері, відповідно до частини 1 ст.135 Сімейного кодексу України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог, які можуть беззаперечно свідчити про його батьківство відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вимогст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Тобто передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18), зроблено висновок, «щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства».

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення у справі «Калачова проти російської федерації» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №613/96/21 (провадження №61-11529св22).

Згідно із частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (стаття 109 ЦПК України).

У справі, яка переглядається, 21 лютого 2020 року представником позивача адвокатом Омелай Н. М. заявлялось клопотання про проведення судово-біологічної експертизи.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12 березня 2020 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Омелай Н. М. та призначено у справі судово-біологічну (судово-генетичну) експертизу, проведення якої доручено Київському міському бюро медичної експертизи.

Експертною установою направлено повідомлення з проханням забезпечити явку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з дітьми для відібрання зразків крові.

За клопотанням представника позивача, проведення експертизи відкладалось двічі.

Сторони для можливості відібрання зразків крові до експертної установи жодного разу не з`явилися, про місце, дату та час відбору зразків крові повідомлялися в телефонному режимі.

Відповідно до повідомлення Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 12 березня 2020 року повернуто без виконання, посилаючись на те, що незважаючи на неодноразові призначення дати відбору (30 квітня 2020 року, 19 червня 2020 року, 31 липня 2020 року), вказані особи на відбір крові не з`явились.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 про призначення судової медико-генетичної експертизи, призначено у справі судову медико-генетичну експертизу, проведення якої доручено Київському міському бюро судово-медичної експертизи. На вирішення експертизи поставлено таке питання: Чи є ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ? Визнано явку учасників справи обов`язковою.

Згідно з листом Київського міського бюро судово-медичної експертизи від 09 грудня 2021 року ОСОБА_1 02 грудня 2021 року з`явився для відбору зразків крові, ОСОБА_2 разом з дітьми для відбору зразків не з`явилась (а. с. 218, т. 2).

Відповідно до довідки від 28 січня 2022 року, наданою Київським міським бюро судово-медичної експертизи, 28 січня 2022 року ОСОБА_1 відповідно до виклику прибув у відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського бюро судово-медичної експертизи для відбору зразка крові для подальшого проведення судово-медичної експертизи генетичної ідентифікації (а. с. 7, т. 3).

Згідно з листом Київського міського бюро судово-медичної експертизи від 31 січня 2022 року проведення судово-медичної експертизи генетичної ідентифікації відповідно до ухвали Донецького апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року неможливо, оскільки, незважаючи на неодноразові призначення дати відбору, ОСОБА_2 на відбір крові не з`явилась (а. с. 220, т. 2).

У постанові Верховного Суду від 10 травня 2022 року в справі №473/1343/18 (провадження №61-827св22) зазначено, що стаття 109 ЦПК України встановлює процесуальні наслідки для осіб, які ухиляються від участі в експертизі. Суд може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні лише у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо. Застосування наслідків ухилення від участі в експертизі можливе лише після постановлення ухвали про призначення експертизи та підтвердження факту ухилення особи від участі в експертизі. Ухиленням від участі в експертизі є умисні дії особи, яка бере участь у справі, метою яких є неможливість проведення експертизи. Схожий за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року в справі №201/11183/16 (провадження № 61-23601св18).

Матеріалами справи встановлено, що у даній справі двічі судами першої і апеляційної інстанцій призначалась судова медико-генетична експертиза, проведення якої було доручено Київському міському бюро судово-медичної експертизи, проте експертиза так і не була проведена, перша (за ухвалою суду першої інстанції) через те, що позивач та відповідач ОСОБА_2 разом з дітьми для відібрання зразків крові жодного разу не з`явилися, друга (за ухвалою суду апеляційної інстанції) через неодноразову неявку відповідача ОСОБА_2 разом із дітьми на відбір крові, позивач ОСОБА_1 02 грудня 2021 року та 28 січня 2022 року з`являвся для відбору зразків крові.

Так, матеріалами справи встановлено, що батьком обох доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у свідоцтвах про народження дітей зазначено ОСОБА_6 , мати ОСОБА_2 , відомості про батька внесені зі слів матері, відповідно до частини 1 ст.135 Сімейного кодексу України. Ім`я та по батькові позивача ОСОБА_7 .

Відповідно до положень ч.1ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 грудня 2023 року у справі №185/6280/18, яка є обов`язковою для суду апеляційної інстанції, частково задовольнивши касаційну скаргу адвоката позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та скасовуючи Постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 березня 2023 року з направленням справи на новий апеляційний розгляд, звернув увагу на те, що переглядаючи в апеляційному порядку заочне рішення суду першої інстанції, апеляційний суд залишив поза увагою, що Донецький апеляційний суд ухвалою від 20 жовтня 2021 року призначив у цій справі судову медико-генетичну експертизу, причиною непроведення якої є неявка на експертизу відповідача ОСОБА_2 разом з дітьми, у порушення вимог статті 109 ЦПК України не надав цим обставинам належну правову оцінку.

Отже, з урахуванням наведеного вище, беручи до уваги висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 грудня 2023 року, на підставі досліджених доказів наявних в матеріалах справи, вважає, що наявні підстави для задоволення позову та визнанні встановленим походження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з ухиленням відповідача ОСОБА_2 від участі в проведенні судової медико-генетичної експертизи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, відповідно здійснюється розподіл судових витрат.

Позивачем за подачу позову до суду сплачено 704,80 грн., 908 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги, 454 грн. за подачу касаційної скарги на ухвалу суду апеляційної інстанції та 2 819,20 грн. за подачу касаційної скарги на рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, що разом складає 4 886 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 24 вересня 2020 року року скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

Визнати ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Павлоградський міський відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни: до актового запису №4193 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зробленого 05.05.2008 Донецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, видаливши в графі «Батько» запис « ОСОБА_6 », записавши у цій графі батьком « ОСОБА_1 »; до актового запису №607 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зробленого 12.12.2012 Донецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, видаливши в графі «Батько» запис « ОСОБА_6 », записавши у цій графі батьком « ОСОБА_1 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , сплачений останнім судовий збір за розгляд справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій в загальному розмірі 4 886 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: