САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/188/24
Провадження №2/726/104/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08.04.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., а участі секретаря судових засідань Колісник А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Чернівецька міська рада про усунення перешкод у користуванні та володінні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду із позовом у якому вказує, що вона, ОСОБА_1 , відповідно до Договору оренди земельної ділянки №11499 від 09.12.2020 року, орендує у Чернівецькій міській раді земельну ділянку кадастровий номер :47:001:0111, площею 0.2271га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Поруч, за цією ж адресою, розташована земельна ділянка з кадастровим номером :47:001:0139 з будинком та господарськими спорудами.

14.06.2016 року відповідно до договору позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в забезпечення його вимог, був укладений договір іпотеки, предметом якого є: господарство за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,06га з кадастровим номером :47:001:0139, відведена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за цією ж адресою.

До складу домогосподарства входить: житловий будинок літ.А, житловий будинок літ.Б, сарай літ.В, сарай літ.Д, гараж літ.Г, вбиральня літ.Ж, криниця І, вигрібна яма ІІ-ІІІ, огорожа №1-4. Іпотекодержателем є ОСОБА_2 .

Того ж дня приватним нотаріусом Савчук В.Г. було зареєстровано обтяження - заборона на нерухоме майно/права ОСОБА_1 , а саме на житловий будинок літ.А, житловий будинок літ.Б, сарай літ.В, сарай літ.Д, гараж літ.Г, вбиральня літ.Ж, криниця І, вигрібна яма ІІ-ІІІ, огорожа №1-4 та на земельну ділянку площею 0.06га.

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Чернівецької міської ради про надання дозволу на поділ орендованої землі з кадастровим номером :47:001:0111 для подальшої приватизації. ОСОБА_1 надано дозвіл на поділ орендованої земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0.2271га (кадастровий номер :47:001:0111) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) на дві земельні ділянки, з них: №1 - орієнтовною площею 0.1000 га, №2 - орієнтовною площею 0.1271га.

Разом із тим вказує, що господарська будівля під № НОМЕР_1 та житловий будинок під №4 входять до цільового комплексу господарських споруд, які в свою чергу увійшли до договору іпотеки від 14.06.2016 року під літерою «Б» - житловий будинок та літерою «Г» - гараж. Відповідно до вищезазначеного договору, на вказані споруди накладено обтяження.

У свою чергу, земельна ділянка площею 0.2271га кадастровий номер :47:001:0111 не є предметом обтяження.

Тобто, зазначені будівлі (житловий будинок літ.Б та гараж літ.Г), які є предметом обтяження знаходяться на орендованій земельній ділянці і з цього приводу неможливо здійснити поділ та приватизацію земельної ділянки площею 0.2271га кадастровий номер :47:001:0111, що порушує її право.

Враховуючи викладене, просить ухвалити рішення, яким зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні та володінні земельною ділянкою площею 0.2271га кадастровий номер :47:001:0111, що розташована в АДРЕСА_1 , шляхом зняття обтяження, а саме подачі письмової заяви до нотаріуса про припинення договору іпотеки від 14.06.2016 року.

Позивач у судове засідання не зявилась. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотань, заяв чи відзиву до суду не надсилали.

За наявності умов для проведення заочного розгляду справи, суд, на підставі ст. ст.280-283 ЦПК України, ухвалює заочне рішення.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову враховуючи таке.

14.06.2016 року, відповідно до договору позики, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в забезпечення його вимог, був укладений договір іпотеки, предметом якого є: господарство за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,06га з кадастровим номером :47:001:0139, відведена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за цією ж адресою.

До складу домогосподарства входить: житловий будинок літ.А, житловий будинок літ.Б, сарай літ.В, сарай літ.Д, гараж літ.Г, вбиральня літ.Ж, криниця І, вигрібна яма ІІ-ИІ, огорожа №1-4, як це вбачається із копії договору іпотеки.

14.06.2016 року приватним нотаріусом Савчук В.Г. було зареєстровано обтяження - заборона на нерухоме майно/права ОСОБА_1 , а саме на житловий будинок літ.А, житловий будинок літ.Б, сарай літ.В, сарай літ.Д, гараж літ.Г, вбиральня літ.Ж, криниця І, вигрібна яма ІІ-ІІІ, огорожа №1-4 та на земельну ділянку площею 0.06га, з кадастровим номером :47:001:0139. Дана обставина підтверджується витягом із Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, який сформований 07.11.2023 року за № 353384930.

Встановлено також, що 04.07.2019 року, на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 3291 від 04.07.2019 року, відповідач ОСОБА_2 набула право власності на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , до складу якого входять будинок літ.А, житловий будинок літ.Б, сарай літ.В, сарай літ.Д, гараж літ.Г, вбиральня літ.Ж, криниця І, вигрібна яма ІІ-ИІ, огорожа №1-4, а також земельну ділянку площею 0,06га з кадастровим номером :47:001:0139, відведена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за цією ж адресою.

Дані обставини також підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, який сформовано 07.11.2023 року за № 353384930.

Разом із тим, із вказаного витягу встановлено, що станом на момент його формування, а саме 07.11.2023 року, накладена нотаріусом заборона на нерухоме майно продовжує зберігати свою дію, обтяження не припинились.

Таким чином встановлено, що майно, яке було предметом іпотеки, в даний час належить відповідачу ОСОБА_2 . Разом із тим, із наданих позивачем письмових доказів, судом не може бути достеменно встановлено підстав та обставин, за яких право власності на іпотечне майно перейшло до відповідача, які можуть мати наслідком припинення основного та/чи похідного зобов`язання (позики та іпотеки).

Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який сформовано 10.06.2021 року за № 260831068, встановлено, що у користуванні ОСОБА_1 , на підставі договору оренди від 09.12.2020 року, перебуває земельна ділянка площею 0.2271га з кадастровим номером :47:001:0111.

Як вбачається із копії витягу із рішення Чернівецької міської ради від 31.08.2023 року №1407, ОСОБА_1 надано дозвіл на поділ орендованої земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0.2271га (кадастровий номер :47:001:0111) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) на дві земельні ділянки, з них: №1 - орієнтовною площею 0.1000 га, №2 - орієнтовною площею 0.1271га.

Позивач стверджує, що на вказаній земельній ділянці по АДРЕСА_1 , площею 0.2271га (кадастровий номер :47:001:0111), знаходяться об`єкти нерухомості, які були предметом іпотеки та у подальшому відчужені на користь відповідача.

На підствердження викладеного, позивач посилається на копію схеми забудови земельної ділянки площею 0.2271га із кадастровим номером :47:001:0111, де вказано, що на земельній ділянці розміщено: 1 - житловий будинок (проектований), 2 - копань (існуюча), 3 - господарська будівля (існуюча), 4 - житлові будинки (існуючі), 5 очисна споруда (проектована), 6 криниця. Вказана схема (експлікація) складна 17.04.2017 року.

Позивач переконує, що вказані на схемі та розміщені на земельній ділянці із кадастровим номером :47:001:0111 - господарська будівля АДРЕСА_2 є предметами іпотечного договору, які у ньому зазначені як житловий будинок під літерою «Б» та гараж під літерою «Г».

Варто зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-3 ст 77, 79, 80 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами 1, 5-7 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладені вимоги процесуального закону, позивачу належить довести обставини на які він посилається, як на підставу позову, зокрема те, що вказані на схемі будівлі є предметами іпотечного договору, які в даний час належать відповідачу.

Разом із тим, єдиним доказом, на який посилається позивач, є вказана схема. Однак такий письмовий доказ, сам по собі, не відповідає критерію належності, достовірності та достатності, оскільки дослідивши його, неможливо прийти однозначного висновку про те, що саме вказані об`єкти нерухомості є іпотечним майном, яке перебуває у власності відповідача. Позивач не надав будь-яких інших доказів, які б у сукупності могли довести, що вказані на експлікації господарська будівля №3 є гаражем під літерою «Г», а житловий будинок АДРЕСА_3 , які були предметом іпотеки. Із наданої експлікації неможливо встановити характеристики об`єктів нерухомого майна, зокрема відповідність площі визначеним у договорі іпотеки, буквенні показники, якими вони позначаються, що могло б свідчити про їх тотожність, не надано іншої технічної документації на будинковолодіння, тощо. Відтак, за наявного обсягу доказів, суд може тільки припускати про тотожність вказаних об`єктів нерухомості, що не допускає покладення таких доказів у основу судового рішення, яким може бути задоволено позовні вимоги. Вказані обставини є самостійною підставою для відмови у позові.

Окрім викладеного, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача також на таке.

Стаття 319 ЦК України визначає що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які випливають із договорів позики, як основного зобов`язання, та іпотеки, якою було забезпечено виконання основного зобов`язання.

Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. №31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

При цьому ч.1 ст.575 ЦК України визначає іпотеку як окремий вид застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

У відповідності до вимог ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Іпотека та обтяження (заборона розпоряджатися заставним нерухомим майном) підлягають державній реєстрації прав (ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Положеннями ст.17 ЗУ "Про іпотеку" , визначені підстави припинення іпотеки, а саме іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Також, дії нотаріуса щодо зняття заборони відчуження майна та припинення обтяжень , регулюються положеннями "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" , затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, а також положеннями ЗУ "Про нотаріат".

Так, відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна на підставі отриманого повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, припинення чи розірвання договору довічного утримання, та в інших випадках, передбачених законодавством.

Для зняття заборони необхідно подати до нотаріуса відповідну заяву, до якої додаються необхідні підтверджуючі документи. До нотаріуса може звертатись з заявою про зняття заборони як іпотекодержатель, так і іпотекодавець, за умови подання безспірних доказів виконання зобов`язання.

З метою перевірки факту звернення до нотаріуса належного іпотекодержателя, або подання іпотекодавцем повідомлення про виконання основного зобов`язання/припинення іпотечного договору, виданого належним іпотекодержателем (враховуючи непоодинокі факти відступлення прав за іпотечними договорами), нотаріус перед вчиненням дії щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна перевіряє вказані факти шляхом одержання Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При одержанні заяви та підтверджуючих документів, на виконання п. 6.1. Глави 15 Розділу ІІ Порядку, нотаріус реєструє таку заяву у журналі реєстрації вхідних документів, та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Відомості про заміну іпотекодержателя (запис № 11391588/спеціальний розділ/ зареєстровані в державному реєстрі, тому відповідно до ст.74 Закону України «Про нотаріат» та пп.5.1 п.5 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, повідомлення Державної іпотечної установи про погашення кредиту, припинення договору іпотеки є підставою для знаття нотаріусом заборони та припинення обтяження.

В даному випадку, позивач стверджує, що майно за іпотечним договором, перейшло у власність позивача, та просить суд зобов`язати його звернутись до нотаріуса із заявою про припинення договору іпотеки.

Разом із тим, підстави для припинення іпотеки, так і основного зобов`язання визначені законом, підлягають доказуванню та встановленню судом або нотаріусом, на що сторона зобов`язана пред`явити відповідні докази. В даному випадку, із наданих позивачем доказів, судом не може бути встановлено про наявність підстав для припинення іпотеки. Більше того, така позовна вимога не предявлялась позивачем. Натомість про, начеб то, припинення договору іпотеки, позивач зазначає як про встановлений факт, на підставі якого відповідача може бути зобов`язано вчинити ті чи інші дії. З такими висновками позивача суд погодитись не може, зважаючи на необхідність доказування тих обставин та встановлення їх дійсності.

Разом із тим, відсутність боргових зобов`язань, перехід предмета іпотеки у власність іпотекодержателя та/чи інші обставини, дійсно можуть свідчити про втрату актуальності існування обтяження, що може призводити до порушення прав чи інтереси позивача. Однак, позивач, не використав наданого йому права досудового врегулювання спору, не звертався до відповідача чи до нотаріуса (як уповноваженої особи, яка уповноважена скасувати накладене обтяження на підставі тих чи інших встановлених обставин) із проханням чи заявою про припинення такого обтяження. У свою чергу звертаючись до суду, не ставив питання про визнання іпотеки припиненою. Окрім того, на що також необхідно звернути увагу, позивач не обґрунтував того факту, що накладене обтяження на іпотечне майно, яке крім цього знаходиться у власності іншої особи - відповідача, яке, потенційно може знаходиться на земельній ділянці, надана їй у користування, перешкоджає реалізувати її право на поділ такої земельної ділянки. Позивач не стверджує та не доводить, що будь-хто із уповноважених органів чи посадових осіб, до яких вона зверталась з метою поділу земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, порушує, не визнає чи оспорює таке її право.

Таким чином, судом може бути констатовано, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що обтяжені об`єкти нерухомості знаходяться на земельній ділянці, намір здійснити поділ якої має позивач, що вона зверталась до відповідача чи нотаріуса із питанням про зняття обтяження з іпотечного майна чи припинення договору іпотеки та їй було відмовлено у реалізації такого права, до уповноважених органів чи посадових осіб із питанням про поділ земельної ділянки, яка належить їй на праві користування та їй було відмовлено у реалізації такого права. Відтак, за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів про зворотнє, судом не може бути встановлено наявність перешкод у користуванні та володінні наданою їй в оренду земельною ділянкою, а як наслідок і підстав для задоволення позову.

Таким чином, керуючись, ст. ст. 16, 319, 391, 575, 631 ЦК України, ст.ст. 1,3, 17 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Чернівецька міська рада про усунення перешкод у користуванні та володінні земельною ділянкою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук