Провадження №2/523/325/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2024 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Мельніченко Г.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі

в порядку спрощеного позовного провадження, справу за позовом

- ОСОБА_1 (реєстарція АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

За участю : представника відповідача адвоката Томашевського Р.М.

Установив

Позивач звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі нею заяви про прийняття спадщини. Позивач свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який є батьком позивача - ОСОБА_1 .

Позивач вже тривалий час постійно проживає на території Туреччини починаючи з 2021 року, а тому не мала можливості звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. При цьому, на час смерті батька були чинними відповідні положення постанови КМУ «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», згідно яких загальний строк прийняття спадщини становив 10 місяців.

Про смерть батька позивачу стало відомо на початку липня 2023 року.

12.07.2023 року позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Нотаріусом було роз`яснено, що позивачем був пропущений 6 місячний строк для прийняття спадщини, у зв`язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину наразі не є можливим, та рекомендовано звернутись до суду.

Крім того, позивачу стало відомо, що дружиною померлого - ОСОБА_2 було подано заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

З урахуванням викладеного, з метою захисту своїх прав та інтересів, позивач звернулась із відповідним позовом.

Враховуючи зазначене позивачка просила задовольнити її позовні вимоги.

Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року по справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу строк для надання відзиву на позов. (а.с. 23).

Стороною відповідача адвокатом Савіним С. О. надано 27 вересня 2023 року відзив на позовну заяву. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини, зв`язку з цим у задоволенні позову має бути відмовлено в повному обсязі. (а.с. 29-31).

Стороною позивача адвокатом Подорожнім А. С. надано 19 січня 2024 року відповідь на відзив.

Представник позивача наголосив, що ОСОБА_1 з 2021 року постійно проживає у Туреччині. З початком повномасштабного вторгнення Одеська область (як і решта території України) перебувала під регулярними ракетними атаками, а також загрозою вторгнення окупаційних сил та територію області. До того ж, було відсутнє пряме морське або авіаційне сполучення, що створювало додаткові складнощі з транспортом і прибуттям до України, позивач не мала можливості прибути раніше. Разом з тим, позивач правомірно покладалась на положення п. 3 Постанови КМУ від 28.02.2022 №164 (в редакції на момент відкриття спадщини 14.11.2022), згідно якого перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Таким чином, з урахуванням положень даної постанови, кінцевий строк для подання заяви про прийняття спадщини спливав 14.09.2023 року. Однак, на підставі підпункту 2 пункту 3 постанови КМУ від 09.05.2023 №469, вищевказаний пункт 3 щодо строків для прийняття спадщини було виключено (зміни набрали законної сили 18.06.2023). Вже 12.07.2023 позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто пропуск строку є незначним і складає трохи більше одного місяця. (а.с. 123-127).

Позивач та її представник - адвокат Подорожній А. С. в судове засідання не прибули. Про розгляд справи судом обізнані належним чином, причин неявки суду не сповістили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались.

Представник відповідача адвокат Томашевський Р. М. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Щодо неявки сторони позивача в судове засідання суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Викладене свідчить про можливість вирішення справи у відсутності сторони позивача.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності позивача та представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , у зв`язку з чим його дружина - ОСОБА_2 , 15.05.2023 року звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. з заявою про прийняття спадщини. (а.с. 67 на звороті, 68)

На підставі вищевказаної заяви ПН ОМНО ОСОБА_4 було заведено спадкову справу за №37/2023 року. (а.с. 67).

Відповідно до вимог ст.ст. 1220 та 1270 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, з якого починається строк для прийняття спадщини спадкоємцями, тобто відлік цього строку почався з 14.11.2022 року та закінчився 14.05.2023 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 донькою померлого - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 було подано до ПН ОМНО ОСОБА_4 заяву про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 86).

13.07.2023 року позивач звернулась до ПН ОМНОК ОСОБА_4 була винесена з заявою, в якій ОСОБА_1 просила нотаріуса не вчиняти ніяких нотаріальних дій, пов`язаних з видачею спадщини іншим спадкоємцям.

18.07.2023 року ПН ОМНО ОСОБА_4 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Зі змісту даної відмови вбачається, що нотаріус постановила відмовити у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_1 , свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. (а.с. 98).

Позивач зазначила, що дізналась про смерть батька лише в липні 2023 року, однак зазначене спростовується матеріалами справи та в тому числі заявою ОСОБА_5 (двоюрідною сестрою позивача ОСОБА_1 ) завіреною нотаріусом Назарчук Н. М. від 21 грудня 2023 року, в котрій зазначено, що ОСОБА_5 одразу після смерті ОСОБА_3 , а саме 16.11.2022 року, за допомогою телефонного зв`язку повідомила про смерть останнього його доньку ОСОБА_1 . (а.с. 120).

Також судом проголошувалась ухвала від 09 жовтня 2023 року про витребування доказів та окрім того було витребувано від Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26), інформацію про те, коли саме: громадянка України ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з січня 2022 року по липень 2023 року включно, перетинала державний кордон України (в`їжджала в Україну та виїжджала з України). (а.с. 47,48).

24 жовтня 2023 року на адресу суду від Адміністрації Державної прикордонної служби України надійшла відповідь на зазначену вище ухвалу, з котрої вбачається, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно за запитуваний період перетинала державний кордон України. Окрім того, 30 грудня 2022 року в`їхала на територію України через пункт пропуску Старокозаче. (а.с. 65).

Таким чином доводи позивача про те, що вона тривалий час (з 2021 року) проживає на території Туреччини, суд не приймає, оскільки остання декілька разів після смерті батька в`їжджала на територію України, втому числі перебувала на її території з 30 грудня 2022 року по 07 січня 2023 року та не виявила бажання подати заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того саме лише довготривале перебування ОСОБА_1 за кордоном не може бути поважною причиною пропуску для прийняття спадщини.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду у постановах від 02 квітня 2020 року у справі № 420/23/18; від 04 березня 2020 року у справі № 640/8507/17; від 04 червня 2020 року у справі № 601/1157/19; від 19 серпня 2020 року у справі № 347/2155/18; від 15 лютого 2021 року у справі № 569/12599/18.

Більш того, у законодавстві України існує механізм подання заяви про прийняття спадщини через консульські установи України, що врегульований Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310 «Про затвердження Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України». За зверненням громадянина України консул (або уповноважений секретар із консульських питань) засвідчує справжність підпису на заяві про прийняття спадщини, проставляє на заяві свій підпис та гербову печатку, після чого спадкоємець повинен направити заяву в Україну засобами міжнародного поштового зв`язку. Таким чином, громадянам України немає необхідності виїжджати з країни свого постійного проживання та повертатися в Україну для прийняття спадщини.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 червня 2021 року в справі № 484/1626/20 (провадження № 61-18752св20), від 04 березня 2020 року у справі № 640/8507/17 (провадження № 61-28865св 18), від 04 червня 2020 року у справі № 601/1157/19 (провадження № 61-4901св20), від 02 квітня 2020 року у справі № 420/23/18 (провадження № 61-1883св19), від 09 грудня 2021 року у справі № 367/6366/19 (провадження № 61- 11672св21).

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що всупереч вимог процесуального закону позивачем не представлено суду доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про те, що у позивача були ґрунтовні перепони для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, котра відрилась після смерті батька, суд приходить до висновку про безпідставність, необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4-8,10-13,18,263,352,354, ЦПК України, ст.ст.3,11-16 ЦК України, суд,

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстарція АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складно повне рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08 квітня 2024 року.

Суддя