П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 березня 2024 року м. Київ

Справа №752/15370/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/3251/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В

за участю секретаря Бевзи А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва, постановлену під головуванням судді Кордюкової Ж.І. 11 грудня 2023 року у м. Києві, за заявою ОСОБА_1 про доповнення позовних вимог та залучення до участі у справі співвідповідача, у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року відмовлено в прийнятті до розгляду заяви позивача ОСОБА_1 від 13 листопада 2023 року про доповнення позовних вимог та повернуто її позивачу.

Відмовлено в залученні до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_2 .

Роз`яснено позивачу, що він має право звернутись до суду з окремим позовом з вимогами про визначення йому способів участі у вихованні та спілкуванні з дочкою, як батьку, який мешкає окремо.

Ухвала суду мотивована тим, що зміст заявлених позивачем вимог у заяві від 13 листопада 2023 року зводиться до зміни як предмета, так і підстав позову, що вимагає від позивача іншої форми звернення до суду. Оскільки одночасна зміна предмета та підстав позову є недопустимою, то суд вважав, що слід відмовити у прийнятті заяви від 13 листопада 2023 року про доповнення позовних вимог та повернути її позивачу.

Щодо вимог про залучення співвідповідача ОСОБА_2 , суд першої інстанції вказав на те, що виходячи з предмету спору та суб`єктного складу сторін у первісному позові, враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у прийнятті заяви від 13 листопада 2023 року про доповнення позовних вимог та повернув її позивачу, з урахуванням положень ст. ст. 50, 51 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність необхідності у залученні до справи у якості співвідповідача ОСОБА_2 .

Не погодився із вказаною ухвалою позивач ОСОБА_1 , ним подана апеляційна скарга, в якій він вказує на те, що первісні основні підстави позову він залишив незмінними та лише доповнив їх новими обставинами, що не може вважатись зміною підстав позову. Вказує, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що заява позивача не є заявою про зміну предмету позову, а є фактично іншим позовом, є помилковим, оскільки суд першої інстанції не врахував, що заміна позовних вимог іншими вимогами та/або доповнення позовних вимог новими вимогами, зокрема і у разі, якщо позовні вимоги є вимогами немайнового характеру, відбувається саме шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог. Вказує, що він у своїй заяві від 13 листопада 2023 року доповнив підстави позову новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин, не змінюючи підстав позову.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в прийнятті та поверненні заяви про доповнення позовних вимог та залучення до участі у справі співвідповідача та ухвалити нове судове рішення у відповідній частині, яким вимоги позивача задовольнити повністю або частково, або направити справу на новий розгляд. Винести окрему ухвалу до Вищої ради правосуддя щодо наявності в діях судді ОСОБА_3 дисциплінарного проступку.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачем ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_2 електронною поштою були подані заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації причини неявки представника суду не повідомила. Тому, керуючись положеннями ч.1 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

В порядку ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що в липні 2023 року позивачем ОСОБА_1 була подана позовні заява до відповідача Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди. У позовних вимогах позивачем визначено:

§ «задовольнити вимогу про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину згідно до ч.5 ст. 216 ЦК України

§ відшкодувати винною стороною завданих збитки та моральну шкоду згідно ч .2 ст. 216 ЦК України, завдану йому та його неповнолітній дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Органом опіки та піклування Службою у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації внаслідок протиправної відмови відновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи та порушення його особистих цивільних немайнових прав та прав малолітньої дитини, яку він представляє за законом як батько;

§ розмір відшкодування моральної шкоди, завданої йому та малолітній дитині, визначити на розгляд суду та стягнути з винної сторони на його користь та на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

§ зобов`язати винну юридичну особу спростувати недостовірну інформацію органу місцевого самоврядування Комісія з питань захисту прав дитини Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації та принести публічне вибачення на його засіданні» /а.с.1-10/.

В обґрунтування позову позивачем вказано на те, що порушення, допущене відповідачем, полягає у відмові виконання обов`язків, покладених державою, та протиправному невизнанні його батьківських права щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Йому та дитині відповідачем була спричинена моральна шкода, оскільки Орган опіки та піклування самоусунувся від виконання обов`язків, передбачених ч.1 ст. 17, ч.1 ст. 19, ч.1 ст. 158 СК України, та не усунув йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, а дитина була позбавлена зустрічей та спілкування з батьком. Крім того, він зазнав приниження, честі, гідності, престижу та ділової репутації, оскільки на засіданні комісії посадові особи органу місцевого самоврядування Комісії з питань захисту прав дитини Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації поширювали щодо нього недостовірну інформацію, про що свідчить протокол та висновок від 08 червня 2022 року про доцільність позбавлення його батьківських прав.

15 вересня 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 із визначеним складом учасників справи: відповідач - Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_2 , предмет позову - відшкодування моральної шкоди. У позовних вимогах позивачем визначено:

§ «на підставі недійсності правочину, недійсність якого встановлена законом (нікчемний правочин) згідно ч. 2, 5 ст. 216 ЦК України про відшкодування моральної шкоди, завданої йому та його неповнолітній дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Органом опіки та піклування Службою у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації;

§ визначити розмір відшкодування 268400 грн., відшкодування яких передбачено відповідно до ст.23, ч.1 ст. 280, ч.1 ст.1173, ст. 1174 ЦК України;

§ вирішити питання розподілу судових витрат.» /а.с.41-50/.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін /а.с.51-52/.

13 листопада 2023 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла «заява про доповнення позовних вимог». У цій заяві позивач просив:

§ залучити до участі в справі співвідповідача ОСОБА_2 ;

§ визначити йому способи участі у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з нею від дня набрання законної сили та до досягнення дитиною повноліття:

- протягом других та четвертих за чергою двох вихідних днів місяця з п`ятниці 18 год. до неділі 21 год. щомісячно за місцем проживання батька без присутності матері дитини;

- у непарні роки протягом зимових (у 2023 році з 23 грудня до 08 січня 2024 року) канікул щорічно з можливістю виїзду для відпочинку на територію України без присутності матері дитини;

- у парні роки протягом осінніх та весняних канікул щорічно з можливістю виїзду на територію України без присутності матері дитини;

- протягом чотирьох тижнів підряд у період літніх канікул, починаючи з 19 червня (день народження брата малолітньої дитини) щорічно для оздоровлення дитини;

- 10 травня, 28 серпня, 28 листопада кожного року (день народження баби, сестри та батька дитини) з 18 до 21 год (якщо вказана дата припадає на будній день) та з 10 год. до 21 год. (у вихідний чи святковий день) без присутності матері дитини;

- в інші святкові дні та державні свята (послідовно почергово щорічно змінюючи між батьками) з 10 до 21 год. без присутності матері дитини;

- у будь-який інший день (період) року за бажанням дитини та за письмовою домовленістю з іншим з батьків;

§ попередити відповідачів у справі про наслідки невиконання цього рішення суду;

§ роз`яснити сторонам, що побудова сімейних відносин має здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях любові і , взаємодопомоги і підтримки;

§ вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Отже, реалізація права особи на судовий захист здійснюється в порядку, встановлено процесуальним законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц).

Предмет позову кореспондується зі способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 ЦК України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного способу захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Зміна предмета позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

У свою чергу, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

При поданні заяви про збільшення позовних вимог, зміну предмета або підстав позову, позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Одночасна зміна підстав і предмета позову не допускається. Зміна підстав або предмета позову здійснюється шляхом подання суду відповідної письмової заяви. Зміна підстав або предмета позову можлива лише до початку розгляду судом справи по суті, тобто до того моменту, коли суд почне проголошувати позовну заяву. Ця норма спрямована на усунення зловживання процесуальним правом на зміну підстав або предмета позову. Заява, подана після початку розгляду справи по суті, залишається без розгляду і повертається позивачеві.

Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 352/1331/20, від 25 травня 2022 року у справі № 753/1908/15-ц.

Якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою відповідно до ЦПК України.

Збільшення розміру позовних вимог не передбачає пред`явлення однієї чи кількох нових вимог, додатково до викладених у позовній заяві.

Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 травня 2023 року по справі № 723/1233/17.

У Постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 вказано на те, що зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

На відміну від викладеного, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Водночас не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

З наведених обставин справи вбачається, що перша і друга заяви позивача містили вимоги пред`явлені до відповідача Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, предметом позову було визначено відшкодування моральної шкоди, підставами позову було визначено неправомірні дії відповідача щодо надання на вимогу суду у справі №753/174/21 висновку щодо доцільності позбавлення його батьківських прав із наведенням недостовірної інформації.

Зі змісту заяви про доповнення позовних вимог від 13 листопада 2023 року вбачається, що позивач ставить вимоги визначити йому способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. В обґрунтування вимог вказує, що він є батьком цієї неповнолітньої дитини, яка мешкає окремо від нього. Він звернувся до ЦНАПу, надавши документи, з метою отримання розпорядження про визначення способів участі у вихованні дитини того з батьків, хто мешкає окремо. Однак Орган опіки та піклування Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації безпідставно відмовив йому у відновленні його порушених прав, як батька дитини. А батьки спільно народженої дитини не домовились щодо участі батька у вихованні своєї малолітньої дитини.

Вирішуючи питання про прийняття поданого позивачем документа слід звернути увагу на назву цього документа «Заява про доповнення позовних вимог», перевірити, чи є такий документ збільшенням позовних вимог у розумінні пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України, проаналізувати його на предмет одночасної зміни підстав та предмета зустрічного позову, перевірити, чи подано його у строк, встановлений статтею 49 ЦПК України.

У цій справі, заява позивача про доповнення позовних вимог є фактично поданням окремого позову з іншим предметом та підставами позову, що виключає можливість прийняття до розгляду судом першої інстанції поданої позивачем заяви.

Доповнення розміру позовних вимог не передбачає пред`явлення однієї чи кількох нових вимог, додатково до викладених у позовній заяві.

Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 пред`явив нові позовні вимоги і до нового відповідача, з іншим предметом та підставами позову, що виключає їх одночасний розгляд з первісною позовною заявою.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що доводи наведені в апеляційній скарзі не знайшли своє підтвердження.

При цьому судом першої та апеляційної інстанцій враховані висновки Верховного Суду, наведені в постановах Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 352/1331/20, від 25 травня 2022 року у справі № 753/1908/15-ц, від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 та від 10 травня 2023 року по справі № 723/1233/17.

Суд першої інстанції повно з`ясувавши обставини справи надав вірну правову оцінку спірним правовідносинам та дійшов вірного висновку про відмову у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук