Справа № 211/5222/23
Провадження № 2/211/166/24
У Х В А Л А

про відмову в ухваленні додаткового рішення

02 квітня 2024 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, та визнання права власності на частку в квартирі,

встановив:

рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.01.2024, ухваленого у вказаній справі, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, в період з 05 вересня 2006 року по 18 серпня 2007 року. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

До суду 01.04.2024 надійшла ухвала Дніпровського апеляційного суду від 18.03.2024 про повернення справи до суду першої інстанції, оскільки судом не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до положень частини четвертої статті 270 ЦПК України суд не вбачає необхідності викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, тому розглядає заяву у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Положеннями частини першої статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За нормами статті 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Так, згідно частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Разом з тим, судом вирішено заявлені позивачем вимоги у відповідності з текстом позову та наданими суду матеріалами справи, як і питання щодо розподілу судових витрат, тому суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового судового рішення у вказаній справі відповідно до положень частини першої статті 270 ЦПК України.

У позовній заяві від 18.08.2023 (а.с. 1, 2) відсутня вимога позивача щодо стягнення з відповідача понесених ним судових витрат, така вимога не заявлялась й відповідачем у відзиві на позов (а.с. 67, 68), тому в останньому абзаці мотивувальної частини повного тексту рішення зазначено «Сторонами не заявлено вимоги про розподіл судових витрат». Оскільки суд не може підміняти собою позивача та виходити за межі заявлених вимог, суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача, якщо ним така вимога не заявлялась.

Положення статті 141 ЦПК України не містять імперативну норму щодо стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в разі задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 270 ЦПК України, суд -

постановив:

у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 02 квітня 2024 р.

Суддя Д.М. Ніколенко