Дата документу 06.03.2024 Справа № 336/1978/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/1978/23 Головуючий у 1 інстанції: Боєв Є. С.
Провадження № 22-ц/807/57/24 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

УХВАЛА
06 березня 2024 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В., суддів Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.
за участі секретаря: Остащенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу
осіб, які не приймали участь у справі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокат Лобіков Дмитро Валентинович, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , правонаступниками якого залучені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на частку у спільному майні,
У березні 2023 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на частку у спільному майні.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2023 року позов задоволено.

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з 01.11.2014 року.

Визнано за ОСОБА_5 права власності на 1/2 частину майна, набутого під час спільного проживання, а саме: на частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0473 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №:07:034:0114.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокат Лобіков Д.В., подали апеляційну скаргу як особи, які не приймали участь у справі, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що апелянти є дітьми відповідача ОСОБА_6 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув під час проходження військової служби у Збройних Силах України. В порядку звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини донці померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_1 стало відомо про наявність вищевказаного рішення суду, про що нею було повідомлено іншим дітям померлого. Всі четверо дітей одночасно оскаржили рішення суду, подавши спільну скаргу, вказуючи, що воно зачіпає їх майнові права. Крім того, в скарзі вони одночасно зазначили, що є спадкоємцями померлого відповідача, тож майно батька є об`єктом спадкування.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10 серпня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з недоплатою судового збору.

15.08.2024р. цей недолік був усунений апелянтами, але при вирішенні питання про прийнятність апеляційної скарги до апеляційного провадження колегія з`ясувала, що маються суперечності у статусі апелянтів. Так, з одного боку, апелянти у скарзі зазначають, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про їх права та законні інтереси як осіб, які не приймали участь у справі, а з іншого боку, одночасно вказується, що вони є дітьми померлого відповідача, а тому є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим просять рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

З урахуванням вказаного, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 серпня 2023 року апеляційну скаргу повторно залишено без руху.

06.09.2023р. було подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій адвокатом апелянтів Лобіковим Д.В. зазначено, що, оскільки нерухоме майно, належне їх батьку ОСОБА_2 на праві власності, є також власністю його дітей, то саме майнові

права дітей порушуються оскаржуваним рішенням, які в такому разі мали бути учасника-

ми цієї справи. Вказане випливає також із домовленості між їх матір`ю та батьком ОСОБА_2 про передання земельної ділянки та будинку на користь дітей в рахунок належних аліментів.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 08 вересня 2023 року відрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокат Лобіков Дмитро Валентинович, як осіб, які не приймали участь у справі, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2023 року.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 08 вересня 2023 року витребувано інформацію із органу нотаріату про наявність спадкової справи та заповіту після смерті ОСОБА_6 , провадження у справі зупинено до спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Чорненькою О.М. надано на запит суду спадкову справу № 26/2023, заведену 28.06.2023р. після смерті ОСОБА_6 , з якої встановлено, що із заявами про прийняття спадщини звернулись діти померлого: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та його матір ОСОБА_7 , які є спадкоємцями першої черги. А також сестра ОСОБА_6 ОСОБА_8 як спадкоємець другої черги та ОСОБА_9 як спадкоємець четвертої черги. Заповіт ОСОБА_6 за життя не складався.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 27 грудня 2023 року поновлено провадження у справі та справу призначено до апеляційного розгляду.

Оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво, в судовому засіданні 24 січня 2024 року вирішувалось питання щодо залучення у справу правонаступників померлого відповідача.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24 січня 2024 року залучено в порядку правонаступництва після померлого відповідача ОСОБА_6 його правонаступників: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Розгляд справи відкладено для вручення оскаржуваного рішення, апеляційної скарги та копії цієї ухвали правонаступникам і надання їм можливості подати заяви по суті справи, клопотання, пояснення.

У відзиві на апеляційну скаргу (найменовано заперечення) ОСОБА_5 проти апеляційної скарги заперечує. Зазначає, що апелянти не мали і не мають жодних майнових прав щодо майна їх батька, а їх ствердження про надання обіцянки матері апелянтів придбати дітям майно нічим не підтверджено. Тож, оскільки у апелянтів відсутній жодний правовий зв`язок зі сторонами у справі, а оскаржуваним рішенням не вирішувалось жодних питань щодо їх майнових прав та інтересів, то позивач просить закрити апеляційне провадження за їх скаргою.

ОСОБА_7 як правонаступником відповідача подано клопотання про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою з тих підстав, що апелянти не відносяться до кола осіб, які наділені правом на апеляційне оскарження згідно з правилами ч. 1 ст. 352 ЦПК України, оскільки не довели наявності у них правового зв`язку зі сторонами спору, а також порушення їх прав або інтересів оскаржуваним ріше-

нням.

В судових засіданнях апеляційного суду адвокат Лобіков Д.В. підтримав апеляційну скаргу, вказуючи, що порушене право апелянтів обумовлено тим, що батько мав заборгованість по аліментам, у зв`язку з чим досяг з їх матір`ю домовленості про придбання для них нерухомого майна, а тому діти як кредитори мали приймати участь у цій справі у спорі щодо майна їх батька.

Позивач ОСОБА_9 та її адвокат Нінчук-Худякова О.М., правонаступник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_7 та її адвокат Яма Д.М. просили закрити апеляційне провадження через недоведеність апелянтами порушення їх права чи інтересу оскаржуваним рішенням суду.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо порушення прав апелянтів оскаржуваним рішенням, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З аналізу наведеної статті вбачається, що особи, які не брали участь у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Схожі за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 13 жовтня 2021 року у справі № 917/1697/20, від 12 грудня 2018 року у справі № 910/2611/18.

Якщо заявник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права, інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що судове рішення стосується його прав та/або обов`язків чи інтересу, то такі посилання не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема, апеляційної скарги.

Особа, яка не брала участі у розгляді справи та звертається з апеляційною скаргою, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, це означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, і про які саме.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року у справі № 607/17527/14-ц.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання щодо скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на права та обов`язки заявника, закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 129/2098/19.

Суд апеляційної інстанції має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питання про права та інтереси особи, яка не брала участі у справі, лише в межах відкритого апеляційного провадження. Якщо такі обставини не підтвердяться, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина друга статті 362 ЦПК України).

Тобто, у разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі і апе-

ляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси

та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті. Такий висновок

викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 522/23356/16-ц,

провадження № 61-8591св19.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2023 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 , в якому просила встановити факт спільного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з 01.11.2014р., та визнати за ОСОБА_5 права власності на 1/2 частину майна, набутого під час спільного проживання, а саме: на частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0473 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №:07:034:0114.

ОСОБА_6 подав письмову заяву про визнання позову, з урахуванням чого рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2023 року позов задоволено у повному обсязі.

Вирішуючи питання стосовно порушення оскаржуваним рішенням суду прав чи/або інтересів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які не брали участі у даній справі, але подали апеляційну скаргу на вказане рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, скаржники наголошують на тому, що подають скаргу не як правонаступники померлого ОСОБА_6 , та в такому разі були б пов`язані із позицією свого батька як відповідача та мали б довести порушення його права оскаржуваним рішенням, зокрема, що він не визнавав позову, відповідну заяву не підписував тощо.

Апелянти наполягають, зокрема, на виконання ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, що їх права порушуються як осіб, які мали приймати участь в цій справі, але не були залучені у неї. Такі їх порушені права вони обґрунтовують тим, що вони, як діти ОСОБА_6 , складають сім`ю із ним та мають майнові права на майно батька. Це пов`язується із тим, що начебто їх матір та ОСОБА_6 мали усну домовленість про придбання батьком для дітей нерухомого майна через наявність заборгованості по аліментам.

Проте, скаржниками не доведено, що між їх матір`ю та померлим батьком ОСОБА_2 було укладено договір щодо спірного майна.

Статтею 190 СК України передбачено припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно. Це означає, що той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку).

Укладення такого договору позбавляє того з батьків, хто відступив нерухоме май-

но, обов`язку грошового утримання дитини у вигляді сплати аліментів. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Договір про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею нерухомого майна має певні особливості: укладається в письмовій формі, нотаріально посвідчується і підлягає державній реєстрації; якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору; набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно; у разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується самостійно утримувати її.

Відсутність такого договору, який є нотаріально посвідченим, а лише якась усна домовленість, не створює правових підстав для набуття прав дитиною на майно батька.

Дійсно, згідно з доданими до скарги судовими рішеннями ОСОБА_6 був боржником по аліментам. Але доказів, що матір дітей відмовилась від заборгованості по аліментам на користь нерухомого майна, належного боржнику, апелянтами не надано.

Навпаки, останніми надано розрахунок заборгованості, визначений станом на день смерті ОСОБА_6 .

Як пояснив адвокат Лобіков Д.В., виконавче провадження за рішенням суду про стягнення аліментів на дітей перебувало на виконанні до часу смерті платника ОСОБА_6 та було закрито у зв`язку з його смертю.

Але перевіркою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо майна ОСОБА_6 з метою дослідження доводів апелянтів про їх порушене право, встановлено, що в межах виконавчого провадження, яке перебувало на виконання у виконавчій службі з 2015 року по час смерті боржника у 2023 року, арешт на майно боржника не накладався.

Тобто спірне в цій справі нерухоме майно не фігурувало у будь-якому виконавчому провадженні як гарантія забезпечення виконання рішення суду по аліментам.

Сам відповідач ОСОБА_6 за життя визнав позов, подавши відповідну заяву до суду, рішення суду ані він, ані його адвокат не оскаржили.

Тобто, колегія суддів приходить до висновку, що права ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не порушені відносинами між їх батьком ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_5 , оскільки прав на спірне майно на час розгляду цієї справи вони не мали і наразі на стадії апеляційного провадження не довели цього права.

Отже, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не довели належними доказами, що мали бути учасниками у цій справі.

А тому колегія суддів зауважує, що саме рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2023 року їх права не були порушені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не може бути розглянута по суті, адже оскаржуваним судовим рішенням питання про їх права та обов`язки не вирішувались, наслідком чого є закриття апеляційного провадження, відкритого за їх апеляційною скаргою.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Керуючись ст. 352, п. 3 ч. 1 ст. 362, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокат Лобіков Дмитро Валентинович, як осіб, які не приймали участі у справі, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , правонаступниками якого залучені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на частку у спільному майні - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 07 березня 2024 року.

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: І.В. Кочеткова

Г.С. Подліянова