Провадження № 2/202/800/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 квітня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Доценко С.І.,

секретаря судового засідання Тарасової К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судуцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

29 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що 03 березня 2004 року разом із своїм сином на підставі рішення Виконавчого комітету Краматорської міської ради від 03.03.2004 року № 88 набули право користування квартирою АДРЕСА_1 .

11 липня 2007 року позивач ОСОБА_3 зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , у зв`язку з чим їй було присвоєно прізвище ОСОБА_5 , який в подальшому між ними було розірвано.

06 жовтня 2017 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 ,у зв`язку з чим їй було присвоєно прізвище ОСОБА_7 .

Позивак вказує, що 27 липня 2016 року ОСББ «Лагідний дім» відповідно до рішення Краматорської міської ради № 12/vii-337 отримало на утримання будинок АДРЕСА_2 .

На теперішній час спірна квартира не приватизована, що підтверджується довідкою БТІ у м. Краматорську про відсутність реєстрації права власності на квартиру.

В зазначеній квартирі зареєстрованийсин позивача, тобто відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з літа 2014 року в спірній квартирі не проживає, житловим приміщенням не користується, його місце знаходження їй невідоме.

В зв`язку з наведеним, посилаючись на вимоги ст.ст. 64, 71,72 ЖК України, ОСОБА_1 суд:визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 07 лютого 2022 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

26 вересня 2023 року на підставі Розпорядження Верховного Суду № 8/0/9-22 від 15.03.2022 року «Про заміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до ч. 7 ст. 147 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» зазначену справу було передано за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 рокудану цивільну справу прийнято до свого провадження, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила слухати справу без її участі, вимоги підтрималав повному обсязі, просила задовольнити позов, у разі повторної неявки відповідачане заперечувала проти проведення заочного розгляду справи.

ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань від останнього на адресу суду не надходило.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що у березні 2004 року позивач ОСОБА_9 у березні 2004 року разом із своїм сином, тобто відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Виконавчого комітету Краматорської міської ради від 03.03.2004 року № 88 набули право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Встановлено, що позивач за цей період двічі перебувала в зареєстрованому шлюбі та змінювала прізвище, а саме: 11 липня 2007 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , актовий запис № 444, у зв`язку з чим їй було присвоєно прізвище ОСОБА_5 , який рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14.10.2013 року у справі № 234/12748/13-ц, провадження № 2/234/4561/13 було розірвано; 06 жовтня 2017 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 ,у зв`язку з чим їй було присвоєно прізвище ОСОБА_7 .

Відповідно до рішення Краматорської міської ради № 12/vii-337 від 27 липня 2016 року ОСББ «Лагідний дім» отримало на утримання будинок АДРЕСА_2 .

Встановлено, що на теперішній час спірна квартира не приватизована, що підтверджується довідкою КП БТІ Краматорської міської ради Донецької області від 28.12.2021 року за вих. № 2846 про відсутність реєстрації права власності на квартиру.

Згідно довідки від 31 січня 2021 за № 7747, виданоїКраматорською міською радою Донецької області, в квартирі АДРЕСА_1 з 19 грудня 1990 року по теперішній час зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі також підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 26 липня 2021 року за № 37388.

В той же час, з акту перевірки фактичного непроживання від 24 грудня 2021 року за вих.№ 01-25/21, складеного головою комітету мікрорайону № 3 ОСОБА_10 та секретаря комітету мікрорайону № 3 Нетеси О.О. в присутності сусідів: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 слідує, що у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований, але фактично з 2014 року в ній не проживає, його місце знаходження невідоме.

Так, приписами ч.ч. 1, 2 ст.64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ст. 163 Житлового Кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктом 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 Житлового Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає в зазначенійспірній квартирі більше 6 (шести) місяців, витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 1 статті 71, ст. 72 ЖК України, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Тобто спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підзаконними нормативними актами, визначено позасудовий порядок вирішення і оформлення питань зняття з реєстрації місця проживання особи, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та інших органів державної влади.

Таким чином, рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання зазначених осіб, що відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 71, 72, 64, 163 ЖК України, ст.ст. 76-81, 89, 141, 200, 258-259, 263-268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 15 листопада 1990 року народженнятаким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути ОСОБА_14 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908,00грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне судове рішення складене 02 квітня 2024 року.

Суддя С. І. Доценко