Справа № 583/727/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РАЙЗ ПІВНІЧ» про розірвання договору оренди землі, стягнення індексації,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

13.02.2024 року представник позивача адвокат Абрамович О.В. звернувся до суду з вказаним позовом, яким мотивує тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,4233 га з кадастровим номером :01:001:0997 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Чернеччинської сільської об`єднаної територіальної громади (бувшої Хухрянської сільської ради) Охтирського району, Сумської області. 20.06.2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Райз-Максимко» укладено договір оренди №147/17 щодо вищевказаної земельної ділянки строком на 10 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становила 103781,78 грн. Сторонами визначено орендну плату в розмірі 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10378,18 грн. 22.08.2018 року між ПАТ «Райз-Максимко, ТОВ «Райз-Північ» та ОСОБА_1 укладено трьохсторонню додаткову угоду №1 до Договору, в якій новий орендар (ТОВ «Райз-Північ») приймає на себе всі права та обов`язки від ПАТ «Райз-Максимко». Крім того, сторонами внесено зміни до договору оренди, а саме п.2 договору доповнити підпунктом 2.1. наступним змістом: «Кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0997, площею 3,4233 ». П.5 викладено в наступній редакції: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 103781,78 грн». Викласти п.9 в наступній редакції: «З 2017 року орендна плата складає 10378,18 грн., що становить 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки». Пунктом 10 Договору передбачено, що «обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації». Також, згідно п.11 Договору орендна плата вносить в строки: один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 01 грудня. ОСОБА_1 неодноразово звертала увагу орендаря на те, що той неналежним чином виконує умови по договорам, а саме в частині п.10 «Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації». Проте орендар ухилявся від виконання свого обов`язку по договору, жодного разу не провів розрахунок по орендній платі з урахуванням індексації. Орендар прямо ухиляється від свого обов`язку, який прямо передбачений в договорі та є істотною його умовою. Вважає, що неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати, також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки. Тому просить розірвати Договір оренди землі № 147/17, який укладено 20.06.2017 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» щодо оренди земельної ділянки площею 3,4233 га з кадастровим номером :01:001:0997, номер запису про інше речове право 22069097; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь позивачки заборгованість за договором оренди землі № 147/17, який укладено 20.06.2017 року в розмірі 20973,11 грн., а також стягнути судові витрати.

Процесуальні дії в справі та аргументи сторін.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.02.2024 року відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні та призначено до розгляду на 11.03.2024 року на 08 год без виклику сторін, визнано справу малозначною відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.19, ч.3 ст. 274 ЦПК України. Крім того, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

04.03.2024 від представника позивача надійшла заява про відшкодування витрат на правничу допомогу.

07.03.2024 року від представника ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне. Так, позивач залишив поза увагою, що правовідносини які склалися між сторонами є договірними, а не контролюючими, позивач не навів доводів та доказів на підтвердження існування у відповідача, згідно з умовами договору обов`язку самостійно щорічно індексувати розмір орендної плати. Розмір орендної плати та її індексація визначаються за домовленістю сторін. Порядок індексації орендної плати законом не передбачений. Цей механізм сторони повинні передбачити в договорі оренди земельної ділянки (який індекс застосовувати, з якого періоду). Однак, в договорі оренди земельної ділянки, укладеному ОСОБА_1 з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» така інформація відсутня. На даний момент сторони не уклали додаткову угоду, у якій чітко було б прописано процедуру індексації орендної плати. Позивач в позовній заяві стверджує про те, що неодноразово звертавсь до орендаря, вказуючи на те, що останній не належним чином виконує п.10 Договору. Проте, жодних доказів того, що ОСОБА_1 зверталася до ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» із пропозицією щодо узгодження порядку виплати індексації по договору, позивачем не надано. В той час як зміст договору визначають самі сторони на принципі свободи договору. Позивач також вводить суд в оману наголошуючи на тому, що орендар неодноразово порушував строки виплати орендної плати, яка має вноситись не пізніше 1 грудня, адже в договорі визначено строк до 31 грудня і, відповідно до даних, наданих позивачкою, орендар виплачує орендну плату вчасно і, більше того, в розмірі більшому, ніж зазначено в договорі. Розрахунки, додані позивачем до позовної заяви, зроблені некоректно, а тому не повинні враховуватися судом, так як базовим місяцем розрахунку орендної плати вважають останній місяць перед початком роботи з укладення договору, за який офіційно опубліковано індекс інфляції. Станом на день відкриття провадження у даній справі, відповідач не порушував права позивача, а отже його доводи про факт систематичної (два і більше разів) несплати коштів за оренду землі, тобто істотного порушення умов укладених договорів оренди земельних ділянок, є необґрунтованими та недоведеними, та не можуть братися судом до уваги. На підставі вищевикладеного просить в задоволенні позову відмовити, також надали клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.03.2024 року в задоволенні клопотання представника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РАЙЗ ПІВНІЧ» про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін відмовлено, розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд враховує, що дана справа по суті є малозначною, предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд вважає непереконливими аргументи представника відповідача, викладені в клопотанні та вважає за можливе проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

При цьому суд вжив усіх необхідних заходів та надав можливість в розумінні ст.ст.191,199,277,279 ЦПК України сторонам надати всі необхідні докази по справі, які мають значення для її вирішення, право сторін на доступ до правосуддя судом не обмежено, а враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагається проведення судового засідання з викликом сторін.

Про розгляд справи сторони повідомлені завчасно, про це визначено в ухвалі, присутність сторін не є обов`язковою, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування. Право сторін щодо надання доказів судом не обмежено.

Оскільки Охтирським міськрайонним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В розумінні ч.6 ст.279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Тому суд вважає можливим розглянути справу в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи.

Суд, проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,4233 га з кадастровим номером :01:001:0997 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Чернеччинської сільської об`єднаної територіальної громади (бувшої Хухрянської сільської ради) Охтирського району, Сумської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії СМ №094243 (а.с.6)

20.06.2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Райз-Максимко» укладено договір оренди №147/17 щодо вищевказаної земельної ділянки строком на 10 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становила 103781,78 грн. Сторонами визначено орендну плату в розмірі 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10378,18 грн. Пунктом 10 Договору передбачено, що «обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації». Також, згідно п.11 Договору орендна плата вносить в строки: один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 01 грудня (а.с.7-8).

Вказаний договір зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.08.2017 року, що підтверджується відповідним витягом за № 95719126 (а.с.10).

22.08.2018 року між ПАТ «Райз-Максимко, ТОВ «Райз-Північ» та ОСОБА_1 укладено трьохсторонню додаткову угоду №1 до Договору, в якій новий орендар (ТОВ «Райз-Північ») приймає на себе всі права та обов`язки від ПАТ «Райз-Максимко». Крім того, сторонами внесено зміни до договору оренди, а саме п.2 договору доповнити підпунктом 2.1. наступним змістом: «Кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0997, площею 3,4233 ». П.5 викладено в наступній редакції: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 103781,78 грн». Викласти п.9 в наступній редакції: «З 2017 року орендна плата складає 10378,18 грн., що становить 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки» (а.с.11).

Вказаний договір зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.08.2017 року, що підтверджується відповідним витягом за № 153187437 (а.с.12).

Як зазначає позивачка, орендар сплачув орендну плату, але не в повному розмірі, оскільки не сплачував індексацію, яка передбачена договором і є складовою орендної плати. Тому остання була змушена звернутися за захистом свого порушеного права до суду.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частинами 3 та 4 статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Укладаючи у 2016 році договір оренди землі, сторони узгодили усі умови (пункти) договору, визначились з їх змістом.

Згідно з пунктом 38 договору оренди передбачено, що дія договорів припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Тобто, наведеними умовами договору передбачена можливість його розірвання рішенням суду на вимогу однієї із сторін наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Положенням пункту 10 договору було погоджено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Зазначене узгоджується з пунктом 3 частини першої статті 3, статтею 627 ЦК України, якими до загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору, що передбачає, зокрема, добровільне узгодження умов договору оренди землі при його укладенні.

Посилання представника відповідача на те, що законодавством не передбачено порядок індексації орендної плати, суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі», обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Позивачем доведено, що орендна плата йому сплачувалася без врахування індексації, а відповідач не спростував цього.

Отже, судом встановлено, що з боку відповідача здійснювалася систематична сплата орендної плати позивачу не у повному обсязі, визначеному договором, тобто існує невиконання умов договору.

Розмір орендної плати за умовами п. 10 договорів оренди, має обраховуватись з урахуванням індексу інфляції, а доводи відповідача, про те, що сторони не врегулювали питання, яким саме чином/способом та в якому порядку обчислювати індексацію, є безпідставними.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (абзац 3 статті 21 Закону України "Про оренду землі"). Отже, за загальним правилом індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки, яка впливає на зміну суми орендної плати, має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки або під час внесення відповідних змін до вже діючого договору оренди за згодою сторін такого договору. Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до наведеної норми Закону (індексується лише орендна плата).

Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті "д" частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства, які регулюють відносини, пов`язані з орендою землі, зокрема, положень ЦК України, дає підстави зробити висновок, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом "д" статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Відповідно до ч. 1ст.15 Закону «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до висновку щодо застосування норми права, викладеного в п.66 Постанови ВС від 16 березня 2020 року по справі № 922/1658/19, колегія суддів судової плати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного суду дійшла висновку, що у контексті спірних земельних правовідносин положення ст. 21 Закону України «Про оренду землі» необхідно застосовувати у такий спосіб: нормами статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що розмір орендної плати визначається у договорі, а її обчислення (для сплати) здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором. Законодавчо не передбачено автоматичної зміни розміру орендної плати за договором оренди землі з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки. Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, однак індексація нормативної грошової оцінки не є тотожною індексації орендної плати.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.

Судом встановлено, що відповідачем істотно порушено договір, а саме не в повному обсязі сплачувалася орендна плата, що згідно із частиною другою статті 651 ЦК України є підставою для розірвання за рішенням суду договорів оренди земельних ділянок.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

Крім того, суд вважає, що права позивача підлягають захисту шляхом стягнення з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь позивача суму невиплаченої індексації за договором оренди землі.

Позивачкою надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2018-2023 роки (а.с. 13-15), а також виписку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зарахування платежів (а.с.16-17), з урахуванням яких суд провидить розрахунок індексації орендної плати.

Суд погоджується з розрахунком індексації орендної плати за договором оренди наведений позивачем та наводить розрахунок.

Так, розрахунок індексації здійснюється за формулою: [Сума індексації] = [Орендна плата] х [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Орендна плата], де: [Орендна плата] - сума орендної плати, яка підлягає індексації, [Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

Базовим місяцем початку обрахунку індексації є вересень2017 року наступний місяць після внесення змін до договору оренди.

За 2018 рік: 10378,18 грн х 111,204% - 10378,18 грн (фактично виплачено) = недоплата становить 1162,77 грн.

За 2019 рік: 10378,18 грн х 120,281% - 11416,01 грн (фактично виплачено) = недоплата становить 1066,96 грн.

За 2020 рік: 10378,18 грн х 126,285% - 11416 грн (фактично виплачено) = недоплата становить 1690,08 грн.

За 2021 рік: 10378,18 грн х 135,787% - 11416 грн (фактично виплачено) = недоплата становить 2676,21 грн.

За 2022 рік: 10378,18 грн х 175,894% - 11416 грн (фактично виплачено) = недоплата становить 6838,59 грн.

За 2023 рік: 10378,18 грн х 182,638% - 11416 грн (фактично виплачено) = недоплата становить 7538,50 грн.

Загальна сума заборгованості становить 20973,11 грн.

Висновок суду.

Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з вищевикладених підстав.

Щодо судових витрат.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати за сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених судових витрат представником позивачки було надано до суду ордер про надання правничої (правової допомоги), договір про надання правничої допомоги №28 від 05.02.2024 року, додаткову угоду від 05.02.2024 року, акт від 04.03.2024 року приймання-передачі виконаних робіт (наданих) послуг за договором №28, квитанцію №28 від 04.03.2024 року про сплату ОСОБА_1 9084 грн. за надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відтак, врахувавши сукупність обставин цієї конкретної справи, а саме: категорію справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, види наданих адвокатом послуг, затрачений час на надання таких послуг, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, а також враховуючи клопотання представника відповідача, суд вважає за необхідне стягнути розмір витрат на правничу допомогу в сумі 5 000 грн., який буде достатній в даному випадку та не становитиме надмірного тягаря для відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13,76, 81, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати договір оренди №147/17, укладений 20.06.2017 року між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» щодо оренди земельної ділянки площею 3,4233 га з кадастровим номером :01:001:0997.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь ОСОБА_1 невиплачену індексацію в розмірі 20973,11 грн, обраховану без вирахування податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 7422,4 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 11.03.2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» (вул.Заводська,4 смт Степанівка, Сумського району, Сумської області, код ЄРДПОУ 34264631).

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т. О. Ярошенко