Справа № 635/5089/23
Провадження № 2/635/941/2024
22 січня 2024 року смт Покотилівка Харківський район Харківська область
Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Даниленко Т.П.,
за участю секретаря судового засідання - Яловеги Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
ОСОБА_1 звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 в якому просила стягнути заборгованість у розмірі 1600.00 доларів США., що за офіційним курсом НБУ станом на 13.06.2023 складає 58 509.76 грн.
В обґрунтування позовних вимог заявник зазначив, що 05.11.2021 ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3 1600.00 (одну тисячу шістсот) доларів США. Наведений факт підтверджується розпискою, написаною власноруч відповідачем ОСОБА_2 . Грошові кошти відповідач зобов`язувався повернути позивачу до 01.02.2022, про що відповідач також написав власноруч у зазначеній розписці. Грошові кошти, незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач позивачу не повернув. 10.02.2022 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено Договір відступлення права вимоги (цесії). У порядку та на умовах, визначених Даним Договором, ОСОБА_4 відступив ОСОБА_5 , а Цесіонарій набуває право вимоги, належне Цедентові, і стає кредитором за Договором позики на суму 1600.00 дол. США (одна тисяча шістсот доларів США) від 05.11.21 укладеного в формі розписки між Цедентом і ОСОБА_2 . Розписка про розрахунок за договором є додатком №1 до цього договору. Отже, з викладеного випливає, що всі права вимоги за Договором позики на суму 1600.00 дол. США (одна тисяча шістсот доларів США) від 05.11.21 укладеного в формі розписки перейшли до ОСОБА_1 . На момент звернення позивача до суду ОСОБА_2 вчасно кошти отримані в позику не повернув та уникає спілкування з кредитором, і такі дії порушують майнові інтереси останнього. Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з відповідним позовом.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17.08.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу прийняти до розгляду та відкрити провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судовому засіданні 22.11.2023 представник позивача надав суду оригінал розписки від 05.11.2021, яка долучена до матеріалів справи, а також оригінал договору відступлення права вимоги (цесії) для огляду. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив винести заочне рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, в судове засідання викликався належним чином шляхом направлення повісток на адресу його реєстрації та розміщення оголошення на офіційному вебсайті суду, які містяться в матеріалах справи.
У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи, що судове засідання неодноразово відкладалось, відповідач не виявив наміру скористатись своїми процесуальними правами, в судові засідання не з`являвся, відзив на позовну заяву не надав, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило, беручи до уваги, що судом вичерпано всі можливі способи щодо повідомлення особи про час та місце розгляду справи, а також те, що судом явка відповідача обов`язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути позовну заяву за його відсутності.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених сторін про дату, час та місце судового засідання, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає про таке.
Як вбачається зі змісту розписки від 05.11.2021 ОСОБА_2 отримав від первинного кредитора ОСОБА_3 суму у розмірі 1600.00 (одну тисячу шістсот) доларів США. зі строком повного погашення боргу не пізніше 01.02.2022.
Згідно з частинами першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків стаття 11 ЦК України визначає договори та інші правочини.
Підставою позову у цій справі є невиконання відповідачем зобов`язання щодо повернення позивачу коштів за договором позики.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Судом встановлено, та не спростовано відповідачем, факт підписання та складення відповідачем власноручно боргової розписки від 05.11.2021.
За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Тобто, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Відповідно до статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.
Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено у порядку, встановленому законодавством.
Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач на підтвердження заявлених вимог надав суду оригінал розписки від 05.11.2021, яка містить:
-суму боргу - 1600,00 дол. США;
-зобов`язання повернути борг до 01.02.2022;
-підписи сторін про передачу та отримання боргу;
-дату підписання та отримання коштів - 05.11.2021;
-відмітку позичальника про те, що зміст розписки йому зрозумілий, гроші отримані в повному обсязі 05.11.2021.
Відповідач не надав до суду жодних заперечень, факт отримання коштів не спростував.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
В свою чергу, відповідачем договір позики не оспорювався з підстав, визначених ст. 231 ЦК України.
В судовому засіданні досліджено оригінал договору відступлення права вимоги (цесії) від 10.02.2022, зі змісту якого вбачається, що у порядку та на умовах, визначених даним договором, цедент - ОСОБА_3 відступив цесіонарієві - ОСОБА_1 , а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за договором позики на суму 1600.00 дол. США (одна тисяча шістсот доларів США) від 05.11.2021, укладеного в формі розписки між цедентом і ОСОБА_2 . Розписка про розрахунок за договором є додатком №1 до цього договору.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Отже, до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за договором позики у формі розписки від 05.11.2021.
Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, та, взявши до уваги той факт, що розписка про отримання грошових коштів наявна в матеріалах справи, а відповідачем не наведено належних доказів, які б спростовували факт отримання грошових коштів, суд дійшов висновку, що укладення між сторонами договору позики відбулося шляхом складення розписки, а тому позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, вважає за необхідне покласти судові витрати на відповідача.
Керуючись ст.ст.2,5,10,141,259,263-265,268,280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) заборгованість у розмірі 1600.00 доларів США., що за офіційним курсом НБУ станом на 13.06.2023 складає 58 509.76 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 1073.60 грн.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості, що не проголошуються:
позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Суддя Т.П.Даниленко