Справа № 296/1009/24
Р І Ш Е Н Н Я (З А О Ч Н Е)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2024 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Шкиря В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2024 директор ТОВ «Коллект Центр» - Мостовенко О.І. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 проо стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 05.02.2024 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно заявки анкети на умовах пропозицій (оферти) на укладання електронного Договору позики № від 16.03.2020, шляхом підписання електронним підписом відповідача, відповідно до умов якого, банк відкрив позичальнику картковий рахунок, з максимальним лімітом в розмірі 20000,00 грн., в межах строку дії Договору 36 місяців, зі сплатою відсотків за один календарний день на суму фактичного залишку 1,75 % та 638,75% річних.

14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс»» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за Договором позики № від 05.02.2020, що укладений між ТОВ «Фнфінанс» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, у тому числі за кредитним за Договором позики № від 05.02.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .

У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 09.01.2024 загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості становить - 76169,99 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4000,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 72169,99 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 05.02.2020 в сумі 48169,99 грн., понесені витрати на сплату судового збору в сумі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 13000,00 грн.

Ухвалою суду від 15.02.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

У судове засідання сторони не з`явились.

Директор ТОВ «Коллект Центр» у прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити за його відсутності; проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судові засідання 18.03.2024 та 12.04.2024 не з`явився, до суду повернувся конверт з відміткою про невручення рекомендованого листа у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою учасників справи або їхніх представників розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.02.2024 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно заявки анкети на умовах пропозицій (оферти) на укладання електронного Договору позики № від 16.03.2020, шляхом підписання електронним підписом відповідача.

Відповідно до умов договору, банк відкрив позичальнику картковий рахунок, з максимальним лімітом в розмірі 20000,00 грн., в межах строку дії Договору 36 місяців, зі сплатою відсотків за один календарний день на суму фактичного залишку 1,75 % та 638,75% річних (а.с. 4-7).

14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс»» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за Договором позики № від 05.02.2020, що укладений між ТОВ «Фнфінанс» та ОСОБА_1 (а.с. 23-25).

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, у тому числі за кредитним за Договором позики № від 05.02.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 (а.с. 28-30).

У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 09.01.2024 загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості становить - 76169,99 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4000,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 72169,99 грн.

Згідно реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 ОСОБА_1 за Договором №, укладеного 05.02.2020, має загальну суму заборгованості за кредитом - 76169,99 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами - 72169,99 грн. (а.с. 33).

Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ "Коллект-Центр"- ОСОБА_1 за період з 29.11.2022 по 09.01.2024 має загальну заборгованість за договором у сумі 33725,99грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 14878,97 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 18847,02 грн. (а.с. 15).

Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 2ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі - 4000,00 грн. за тілом кредиту.

Що стосується вимог позивача про стягнення відсотків у сумі - 44169,99 грн., суд зазначає наступне.

Так п.1.6 кредитного договору сторони погодили, що до умов даного договору застосовується фіксована процентна ставка - 1,75% за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості. Максимальний строк користування кредитом (траншем) 30 календарних днів.

Позивач кредитні кошти в сумі 4000,00 грн отримав 16.03.2020 року, отже у разі повернення їх протягом 30 днів максимальні проценти мали скласти 2100,00 грн (4000,00 грн х 1.75% х30 днів).

Станом на 14.07.2021 відповідач користувався кредитними коштами - 485 днів та йому було нараховано -34020,00 грн відсотків (а.с.21 зворотній бік)

14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс»» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за Договором позики № від 05.02.2020, що укладений між ТОВ «Фнфінанс» та ОСОБА_1 (а.с. 23-25).

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, у тому числі за кредитним за Договором позики № від 05.02.2020, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 (а.с. 28-30).

Станом на 10.01.2023 заборгованність за процентами Петренка складає -72169,99 грн :

- 31019,99 грн за 485 днів 3 16.03.2023 до 14.07.2021 (а.с.21)

- 38150,00 грн за 545 днів період з 14.07.2021 по 09.01.2023 (а.с.21)

Разом з тим позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача 44169,99 грн, що є його правом та суд не уповноважений виходити за межі позовних вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначила: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно достатті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благоможливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Оскільки відповідач користується кредитним коштами в сумі 4000,00 грн з 16.03.2020 та й досі їх не повернув, а проценти нараховані в межах дії договору ( 05.02.2023) суд вважає, що в цій частині позов також підлягає до задоволення.

При цьому суд враховує, що станом на 10.01.2023 заборгованність відповідача за процентами Петренка складає -72169,99 грн :

- 31019,99 грн за 485 днів 3 16.03.2023 до 14.07.2021 (а.с.21)

- 38150,00 грн за 545 днів період з 14.07.2021 по 09.01.2023 (а.с.21)

Разом з тим позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача 44169,99 грн, що є його правом та суд не уповноважений виходити за межі позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 13000,00 грн, які підтверджуються договором про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, заявкою про надання юридичної допомоги № 625 від 02.01.2024, витягом з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року, платіжною інструкцією № 0 (а.с. 47).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19) викладено правовий висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи особливості предмета спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, складність справи, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що розмір судових витрат, є занадто завищеним та не відповідають критеріям виправданості, розумності.

З огляду на викладене суд вважає, що стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» в рахунок витрат на правову допомогу є 3500,00 грн , оскільки саме така сума є виправданою та відповідає співмірності та розумності.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені , з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст.13,14,82,141,223,259,263-265,268,280-284,352,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (місцезнаходження: вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ, 01133, ) заборгованість за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 05.02.2020 яка станом на 10.01.2023 року складає 48169 (сорок вісім тисяч сто шістдесят дев`ять) гривень 99 копійок, з яких: 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок - сума заборгованості за тілом кредиту, 44169 (сорок чотири тисячі сто шістдесят дев`ять) гривень 99 копійок - відсотки за користування кредитом

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (місцезнаходження: вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ, 01133, ) судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок та витрати на правову допомогу в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок

Заочне рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подання до Корольовського районного суду м.Житомира заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Cуддя В. М. Шкиря