Справа № 953/5850/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Кривенко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Позивач, АТ КБ ПриватБанк», звернувся у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором б/н від 20.02.2008 у розмірі 50525, 98 грн.

В обґрунтування позову зазначає, відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 20.02.2008 р. підписав Заяву б/н. При підписанні анкети - заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Заявою відповідач підтвердив той факт, що був повністю проінформованим про умови кредитування в АТ КБ ПриватБанк», які були йому надані для ознайомлення в письмовій формі.Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього станом на 22.02.2023 р. виникла заборгованість в розмірі 50525,98 грн., з яких: 41331,73 грн. заборгованість за кредитом; 9194,25 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 14.07.2023 провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

19.09.2023 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позову оскільки на підставі чинного з 02.07.2023 п. 7-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування №1734-VIII від 15.11.2016, яким передбачено, що у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення чи скасування, грошові зобов`язання за укладеними до 24.02.2022 з фінансовими установами (крім кредитних спілок) договороми про споживчий кредить підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу споживача або його представника ( за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій), а також зазначено порядок такої реструктуризації та умови, які повинні бути дотримані. 27.07. 2023 відповідачем подано в АТ КБ «ПриватБанк» заяву про проведення реструктуризації заборгованості за договором про надання банківських послуг від 20.08.2008, укладеним між ним та АТ КБ «ПриватБанк». 23.08.2023 електронною поштою на електронну адресу відповідача надійшов лист АТ КБ «ПриватБанк», в якому зазначено про те, що АТ КБ «ПриватБанк» наразі змушений відмовити відповідачу у задоволенні запиту щодо реструктуризації заборгованості, посилаючись на п.38 ст. 7 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Відповідач вважає вказану відмову банку неправомірною, оскільки до заяви про реструктуризацію заборгованості ним були зазначені всі необхідні відомості та додані всі документи у повній відповідності до п. 7-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування №1734-VIII від 15.11.2016. На думку відповідача, він має право на зміну істотних умов договору - на відстрочення виплат заборгованості за основною сумою кредиту і за відсотками за користування кредитом, а також на новий графік таких платежів. Крім того, відповідач зазначив, що ним було підписано лише заяву від 20.02.2008, в якій зазначено, що базова процентна ставка по кредиту становить №% за місяць на залишок заборгованості, бажаний кредитний ліміт за кредиткою «Універсальна» 2300 грн., та що пільговий період становить 30 днів. На інші розміри процентної ставки по кредиту, наведені позивачем у розрахунках заборгованості за договором б/н від 20.02.2008, а також на інший кредитний ліміт відповідач своєї згоди не надавав. В заяві не були зазначені пеня, штраф та строк надання банківських послуг та будь-які інші умови надання банківських посуг. В день підписання заяви відповідач жодних інших документів не підписував. Паспорт споживчого кредиту, копія якого додана до позовної заяви підписана відповідачем лише 03.04.2021 в передбачає кілька умов надання споживчого кредитування, тому його не можна вважати частиною умов договору, укладеного сторонами 20.08.2008. Також ОСОБА_1 зазначив, що Умови та правила надання банківських послуг містять лише підпис і печатку ЗАТ КБ «ПриватБанк», підпису відповідача не містять. Тарифи, про які позивач зазначає в позовній заяві до неї не додані. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме з тими документами, які долучені до позовної заяви відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву від 20.02.2008, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначених розмірах і порядках нарахування. Роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Також відповідачв просив застосувати строк позовної давності до вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом за період нарахування, який перевищує 3 роки до дати подання позову

08.11.2023 представник позивача подав через канцелярію суду відповідь на вищевказаний відзив відповідача, в якій зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 20.02.2008. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 20.02.2008 з якої вбачаються персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація ,необхідна для отримання кредитної картки. Вказана про себе відповідачем інформація заповнена особисто, також з копії анкети - заяви вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які були надані йому доя ознайомлення у письмовому вигляді. Крім того, з копії заяви вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, Умови і Правила надання банківських послуг, а також тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку. Відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з умовами та тарифами єдоговором про надання банківських послуг. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, між банком та клієнтом укладений договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору. Банк мнадав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості і наданої виписки про рух коштів вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість заборгованість. Виписку з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладення договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком ( з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем укладено договір, який ніким не ос порений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Враховуючи викладене, правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Підпису клієнта у примірнику Умов та Правил надання банківських послуг та тарифах банку бути не може, оскільки сторони уклали договір про надання банківських послуг у формі договору приєднання особливістю якого є викладення умов в стандартних формулярах (Умовах та Правилах), а укладення такого договору здійснюється лише шляхом приєднання до другої сторони до запропонованого договору вцілому. Щодо реструктуризації представник позивача зазначив, що відповіднодо анкети від 09.06.2020 відповідач вказав, що одружений і має дітей, а відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» передбачено умову, що матеріальна допомога є єдиним джерелом доходу споживача та членів його сімї, натомість згідно вказаних вимог, відповідачем не надано повноі інформації про отримання або відсутність доходів інших членів сім`ї. Банк намагався запропонувати реструктуризацію, однак 14.09.2022, 05.10.2022 телефон відповідача був вимкнений, а 20.06.2022 на телефонний дзвінок банку ніхто не відповів. Банк відповідно до ситуації у країні пішов на зустріч клієнтам та змінив умови на льотні, а саме з 01.03.2022 скасував нарахування відсотків (ставка 0%), із 01.04.2022 по 31.08.2022 за ставкою вдвічі меншою, ніж передбачено умовами заяви про приєднання до умов та правил і лише із 01.09.2022 повернув ставку до розміру 3,4 % на місяць. З 01.01.2023 банк взагалі припинив нараховувати відсотки, хоча згідно заяви про приєднання до умов та правил надання послуг від 06.07.2020 клієнт погодив розмір відсоткової ставки. При цьому клієнтом здійснено останнє погашення заборгованості 07.03.2022, клієнт ігнорував виконання своїх зобов`язань, звернувся із заявою щодо реструктуризації лише після відкриття судом провадження 14.07.2023, що за вказаних вище обставин можна зробити висновок про зловживання правами. Стосовно правомірності зміни кредитного ліміту представник позивача зазначив, що відповідно ло умов договоро банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту -як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН - коду ( в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через POS - термінал торгової точки), а саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведення претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ним),а не сума стартового кредитного лімітупокарті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. Щодо підвищення процентної ставки відповідач зазначив, що розмір процентів, тип процентної стави (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3% в місяць або 36% на рік. Даді процентна ставка була змінена. Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по вже наявному боргу. Зазначені зміни повністю узгоджуються з умовами та правилами надання банківських послуг та відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами. При підключенні держателя до системи Приват24, надання виписок здійснюється через даний комплекс. Таким чином розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по карковому рахунку. Відповідно до договору, в обов`язку клієнта входить отримувати виписки про стан картрахункуі проведені операції по картрахунку. Неотримання виписки або не своєчасне отримання не звільняє держателя від виконання своїх зобов`язань за договором. Умови про порядок внесення змін до Тарифів по кредиту були викладені з самого початку , тобто, відповілач перед підписанням кредитного договору мав можливість ознайомитися з його умовами (умовами кредитного договору) і в разі незгоди з запропонованими умовами вдмовитися від укладення такої угоди, під час підписання договору відповідача влаштовували умови вищевказаного договору, про що свідчить його підпис. Стосовно надання підтверджень відправлення повідомлень про зміну розміру відсоткової ставки представник відпосідача зазначив, що в банку діє електронний документообіг та вказані відомості зберігаються в архіві не більше трьох років. Отже, надати підтвердження відправлення повідомлень не вбачається можливим. У разі нормалізаціх ситуації банком буде розглядатися питання про зниження ставок. Щодо строку дії договору та кредитної картки представник позивача зазначив, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально-прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануїтет тощо. Однак, по вказаному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картуку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно умов та правил, картковий рахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці. Згідно Умов та Правил «Картрахунки відкриті на невизначений строк» Платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої у встановленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клієнта, тощо. Згідно Умов обслуговування, банк відкриває клієнту картрахунок, видає картки, їх вид та строк дії визначено в заяві та в пам`ятці клієнта. Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитно-правових відносин , які поєднані в одне ціле - кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Так кредитний договір чинний, а заперечення відповідача нічим не обґрунтовані. Щодо строків позовної давності представник позивача зазначив, що Банко звернувся з позовом до відповідача до спливу строку позовної давності. Згідно виписки по рахунку, відповідач до певного часу виконував належним чином свої обов`язки за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобовязанняза договором. Отже, посилання відповідача про те, що він ен був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.02. 2008 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 20.02.2008.

У заяві від 20.02.2008 ОСОБА_1 підтвердив, що підписана ним заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Із заяви, підписаної відповідачем, вбачається, що він ознайомився та згоден з Умовами та правилами банківських послуг, Тарифами банку.

Зі змісту заяви-анкети вбачається, що кредитний ліміт надано в сумі 2300 грн, базова процентна ставка за кредитом становить 3% в місяць на залишок заборгованості.

Згідно з вказаним договором, ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2300 грн, який в подальшому збільшено до 30 000 грн.

З довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» вбачається, що за вказаним договором ОСОБА_1 надано кредитні картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 № НОМЕР_8 , остання зі терміном дії до червня 2024 року.

До кредитного договору банк додав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна», які відповідачем не підписано.

Так, відповідно до пункту 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно пунктом 6.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту згідно пункту 6.7 Умов та Правил надання банківських послуг.

Як вбачається з пункту 6.4. Умов та Правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною правил та/або тарифів банку, клієнт зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

Пунктом 5.2 вказаних Умов передбачено, що в разі порушення позичальником вимог чинного законодавства та/або умов даного договору та/або в разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по картці (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокове виконання боргових зобов`язань в цілому або в певній банком частині в разі невиконання позичальником своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за цим договором.

Пунктом 9.12 вказаних Умов передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Із змісту пункту 8.6 вказаних Умов вбачається, що при порушенні позичальником строків платежів за якомось з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Пунктом 5.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що строк погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками з встановленим мінімальним обов`язковим платежем наведено в Пам`ятці клієнта, яка є невід`ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, та частину заборгованості за кредитом.

Пунктом 5.4 Правил користування платіжною карткою передбачено, що строк погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками без встановленого мінімального обов`язкового платежу проводиться в наступному порядку: строк погашення процентів за кредитом щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Пунктом 5.5 Правил передбачено, що за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів у році.

03.04.2021. відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту зі змісту розділ 7 якого слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено інформацію щодо орієнтованої реальної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування.

Термін «паспорт споживчого кредиту» визначається у ЗУ «Про споживче кредитування» в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1734-VIII)).

З огляду на ці приписи, паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2021 року у справі № 201/10403/19 вказано, що положення Закону № 1734-VIII допускають те, що укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язане з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб, але вимагають, щоб відомості про це були відображені у паспорті споживчого кредиту, з яким кредитодавець має ознайомити позичальника у письмовій формі до укладення договору про споживчий кредит. Інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, зокрема, розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються за невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, має бути зазначена у такому договорі.

Враховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка отримана відповідачем майже через 13 років після підписання договору про отримання кредиту, дана інформація не може бути взята судом до уваги, як доказ підтвердження конкретних умов кредитування, запропонованих відповідачу щодо сплати відсотків згідно кредитного договору від 20.02.2008 року.

Взяті на себе зобов`язання за договором № б/н від 20.02.2008 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_1 кредитні ресурси, однак в порушення зазначених умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за договором № б/н від 20.02.2008 року належним чином не виконав.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «ПриватБанк» та виписки по картковому рахунку відповідача ОСОБА_1 за період з 20.02.2008 по 23.02.2023, відповідачем за кредитним договором №б/н від 20.02.2008 не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту, у зв`язку з чим, станом на 22.02.2023 за ним утворилась заборгованість у розмірі 50525,98 грн., яка складається: із заборгованості за тілом кредита у розмірі 41331,73 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 9194,25 грн.

27.07.2023 відповідачем електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено заяву про проведення на підставі п.7-1 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування №1734-VІІ від 15.11.2016, реструктуризації заборгованості за договором про надання банківських послуг від 20.02.2008, укладеним між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк». До вказаної заяви відповідачем долучено довідку переселенця №1308- від 19.05.2022 з мобільного додатку порталу «Дія», витяг з реєстру територіальної громади №2023/005711994 від 27.07.2023, відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків - відповідь на запит в електронному вигляді від 27.07.2023.

Листом АТ КБ «ПриватБанк» від 23.08.2023 №20.1.000/7-230728/20122 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні запиту щодо реструктуризації заборгованості з тих підстав, що зміна умов надання послуги за вимогою останнього призведе до надання ОСОБА_1 необґрунтованих переваг за цією послугою та порушення діючого в Україні законодавства банком.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною 3 статті 653 ЦК України в разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (20.02.2008) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (12.07.2023), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів».

Враховуючи вказані обставини суд приходить що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 41331,73 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо позовних вимог банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за користування кредитом суд зазначає наступне.

Як вбачається з заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 20.02.2008 року сторони погодили, що процентна ставка становить 3% на місяць, тобто 36% річних. Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Тому, наявні правові підстави для стягнення не тільки тіла кредиту, а також заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено:

«право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

Встановивши, що в укладеному сторонами кредитному договорі строк дії кредитного договору не зазначено, в свою чергу банком подані докази про строк дії останньої картки до червня 2024 року. У такому разі цей строк обраховується строком дії кредитної картки.

Звертаючись до суду з даним позовом Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» просив стягнути нараховані проценти станом на 22.02.2023.

Отже, виходячи з того, що строк кредитування за кредитним договором від 20.02.2008 року не закінчився, тому кредитор мав підстави здійснювати нарахування відсотків станом на 22.02.2023, передбачених умовами договору.

Згідно зі статтею 628ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 651 та частиною третьої статті 653ЦК України передбачено, що зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Відповідно до статті 629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.

Частиною четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного Банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до частин першої та другої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Частиною шостою цієї статті передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

У відповідності до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року № 6-57ц12 боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Саме такі правові позиції висловлені в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17 та в постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі за № 61-1415св18, від 14 березня 2018 року у справі за № 61-6187св18, від 04 квітня 2018 року у справі за № 61-2067св18.

Як зазначено вище, базова процентна ставка за кредитом становить 3% в місяць на залишок заборгованості, тобто 36% річних.

Протягом дії договору банк змінював відсоткову ставку за кредитом наступним чином. З січня 2013 року - до 30 % річних, з вересня 2014 року -34,80% річних, з квітня 2015 року - 43,20% річних, з 01 червня 2015 року 30 % річних, 26 червня 2015 року 34,8% річних, з 25 квітня 2016 року 43,2% річних, з 11 липня 2017 року 42% річних, з липня 2019 року 84% річних, з березня 2020 року 42% річних, з серпня 2020 року 40,80% річних, в березні 2022 відсотки не нараховувалися, з квітня 2022 року 20,40% річних, з червня 2022 року 40,80% річних.

Фактично нарахування відсотків на всю суму заборгованості проводилося банком не у відповідності з умовами договору та зазначених в розрахунку банку підвищених процентних ставок.

Таким чином, банком неправильно, в рахунок збільшення, розраховано суму відсотків за користування кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи, належним чином банк не проінформував ОСОБА_1 про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що стягненню підлягають відсотки за користування кредитом по відсотковій ставці 36% річних (0,1% на день), виходячи з тіла кредиту в сумі 41331,73 грн. за кожен день простроченої заборгованості за період з 20.02.2008 по 22.02.2023 року (49 днів) в розмірі 2025,25 грн (41331,73 грн х 0,1/100х49).

Доводи відповідача щодо пропуску строку позовної давності є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За статтею 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Установлено, що ОСОБА_1 користувавсяя кредитним коштами, що підтверджується випискою банку. Останнє зарахування коштів на рахунок 07 березня 2022 року зарахування коштів на рахунок у розмірі 2047,50 грн, остання операція- переказ на свою картку через додаток приват24 07 березня 2022 року.

З указаним позовом банк звернувся в 12 липня 2023 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Щодо доводів відповідача про відмову банку в задоволенні заяви про реструктуризацію заборгованості суд зазначає наступне.

Щодо доводів відповідача про необхідність відмови у задоволенні позову з підстав відмови банку в задоволенні заяви про реструктуризацію заборгованості суд зазначає наступне.

Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит. Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.

02 липня 2023 року набув чинності Закон України від 10 червня 2023 року № 3156-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей нарахування процентів за споживчими кредитами під час воєнного стану та удосконалення державного регулювання у сфері фінансових послуг», яким Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 7-1.

Відповідно до підпунктів 1-5 пункту 7-1 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом 30 днів після його припинення чи скасування грошові зобов`язання за укладеними до 24 лютого 2022 року з фінансовими установами (крім кредитних спілок) договорами про споживчий кредит підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу споживача або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у такому порядку та з дотриманням таких умов:

1) договір про споживчий кредит не забезпечено заставою (іпотекою);

2) відсутнє судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення із споживача заборгованості за договором про такий споживчий кредит або відповідне виконавче провадження;

3) місцем постійного проживання або покинутим місцем постійного проживання споживача (зокрема, якщо споживач є особою, яка взята на облік як внутрішньо переміщена особа у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України) є територія України, на якій ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупована Російською Федерацією територія України, включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку;

4) споживач одночасно відповідає таким критеріям:

а) станом на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей нарахування процентів за споживчими кредитами під час воєнного стану та удосконалення державного регулювання у сфері фінансових послуг" та станом на дату подання заяви про реструктуризацію у споживача наявне невиконане грошове зобов`язання (прострочене грошове зобов`язання та/або грошове зобов`язання, строк сплати якого не настав) перед кредитором або новим кредитором (далі - кредитор), крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя у зв`язку з виконанням ним зобов`язань споживача;

б) станом на 23 лютого 2022 року у споживача відсутнє прострочене грошове зобов`язання, яке споживач згідно з договором про споживчий кредит зобов`язаний сплатити не пізніше 23 лютого 2022 року, або якщо споживачем внесено кошти на погашення заборгованості за договором про споживчий кредит у розмірі простроченої заборгованості, що існувала станом на 23 лютого 2022 року, чи таку прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;

5) додатково до критеріїв, зазначених у підпункті 4 цього пункту, споживач на дату подання заяви про реструктуризацію відповідає хоча б одному з таких критеріїв:

а) державна та соціальна матеріальна допомога та/або пенсійне забезпечення, благодійна допомога, у тому числі виплачена (надана) міжнародними благодійними організаціями (їх філіями, представництвами), є єдиним джерелом доходу споживача та членів його сім`ї;

б) споживач є батьком чи матір`ю багатодітної сім`ї, які отримують субсидію на оплату житлово-комунальних послуг;

в) споживач або член його сім`ї є особою з інвалідністю внаслідок війни, відповідно до пунктів 10-16 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а нарахований за три місяці до дати подання заяви про реструктуризацію середньомісячний сукупний дохід споживача та членів його сім`ї не перевищує двох мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня року, в якому подано заяву про реструктуризацію.

Відповідно до підпункту 6 пункту 7-1 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення "Закону України" Про споживче кредитування" реструктуризація грошового зобов`язання за договором про споживчий кредит здійснюється за заявою про проведення реструктуризації, що подається кредитору у паперовій або електронній формі відповідно до вимог, визначених Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", споживачем або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається реєстрованим поштовим відправленням чи електронною поштою.

Згідно з п.п.7 пункту 7-1 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення "Закону України" Про споживче кредитування" у заяві про реструктуризацію зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (занаявності) споживача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили проце відповіднийконтролюючий органі мають відмітку в паспорті); найменування кредитора (повне або скорочене); інформація про номер договору (за наявності), дату укладення договору, яким передбачене грошове зобов`язання, про реструктуризацію якого подається заява; інформація про зареєстроване та задеклароване місце проживання споживача; контактна інформація споживача та його представника (у разі подання заяви про рестуруктуризацію представником споживача)(номер телефону,адреса електронної пошти тощо); інформація про відповідність споживача критеріям, визначеним цим пунктом, які надають право на реструктуризацію грошового зобов`язання за договором про споживчий кредит.

За вимогами п.п.8 пункту 7-1 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення "Закону України "Про споживче кредитування" до заяви про реструктуризацію додаються такі документи:

довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для споживача, який покинув місце постійного проживання, розташоване на території України, на якій ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованій Російською Федерацією території України);

документи, що підтверджують постійне місце проживання на території України, на якій ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованій Російською Федерацією території України;

документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи споживача та членів його сім`ї - на вимогу кредитора);

посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, надане відповідно до пунктів 10-16 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (за наявності).

Як зазначено вище, 27.07.2023 відповідачем з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено заяву про проведення реструктуризації заборгованості за договором про надання банківських послуг від 20.02.2008, укладеним між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк».

Листом АТ КБ «ПриватБанк» від 23.08.2023 №20.1.000/7-230728/20122 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви про реструктуризацію заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, ч.7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Станом на час розгляду справи відповідачем не надано доказів оскарження рішення банку про відмову в реструктуризації заборгованості або доказів звернення до суду з позовом про зобов`язання провести таку реструктуризацію. При цьому, реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту, а отже не звільняє відповідача від сплати заборгованості за кредитним договором.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

АТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до суду з позовом сплачено 2684 грн.

Оскільки позов задоволено частково та суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 41331,73 грн. та відсотків у сумі 2025,25, що в загальному розмірі складає 43356,98 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2303,17 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 200, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 24, 56, 14, 105, 110,181,182,183 СК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського б. 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.02.2008 в сумі 43356,98 грн. та судовий збір в сумі 2303,17 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного суду, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.М. Бородіна