КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5298/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

установив:

У червні 2023 року ТОВ «Кредитпромінвест» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог посилалося на те, що 23 грудня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Є гроші ком» та ОСОБА_1 у порядку ЗУ «Про електронну комерцію» було укладено Договір позики «Миттєвий» №-2559139 у вигляді електронного правочину шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором (смс-кодом).

Укладенням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись правил, які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам.

07 березня 2023 року відбулась заміна сторони-кредитора у договорі з ТОВ «ФК «Є гроші ком» на ТОВ «Кредитпромінвест» у порядку укладання договору про надання фінансових послуг з факторингу.

Вказує, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка на день її формування становить 19736 грн. та складається з: 10500 грн. - заборгованості у вигляді тіла позики; 5985 грн. - заборгованості у вигляді процентів; 3251 грн. - заборгованості у вигляді комісії.

У добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає.

Просило суд, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №-2559139 у розмірі 19736 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитпромінвест» заборгованість за договором позики у розмірі 11434,50 грн. та судовий збір у розмірі 1554 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Кредитпромінвест» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовувало тим, що стягнення суми тіла судом першої інстанції у розмірі 10237,50 грн., є неправомірним, оскільки позикодавцем видано позичальнику суму у розмірі 10500 грн., при цьому цілком законно та правомірно утримано суму комісії, згідно наступних умов Договору№-2559139, які були погоджені позичальником.

Відповідно до п. 2.4. цього Договору, Позичальник сплачує наступні комісії, пов`язані з укладенням та обслуговуванням цього Договору;

одноразова комісія за видачу Позики у розмірі 2.50% але не менше 100.00грн. від суми Позики, яка підлягає сплаті в момент надання Позики шляхом її утримання Позикодавцем із Суми Позики та стягується за оформлення цього Договору;

Відтак сума 262,5 грн. є правомірно утриманою за оформлення договору позики Позикодавцем та не впливає на загальну суму тіла кредиту.

Відповідно п.2.1. договору, Позикодавець надає Позичальнику грошові кошти в позику в сумі 10500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику, сплатити проценти та комісії за користування позикою, визначені цим Договором, шляхом перерахування на банківську картку Позичальника.

Вказує, що предметом справи є стягнення заборгованості за договором позики, а не визнання недійсним договору позики або його окремих положень.

Станом на час подачі позову в Товариства немає інформації, судових рішень, які набрали законної сили та якими визнано договір позики «Миттєвий» №-2559139 недійсним або його окремі положення.

Посилання судом першої інстанції на застарілу (нерелевантну) судову практику, якою досліджувались нормативно-правові акти, зокрема деякі втратили чинність, не може бути прийнятим та відповідати принципам та засадам ЦПК України, а відтак судом неправомірно відмовлено в стягненні комісії у розмірі 3251 грн.

Крім того, судом першої інстанції не було в повній мірі досліджено умови Договору, зокрема, щодо нарахування процентів та не надано належної оцінки і дослідження розрахунку.

Відтак Позикодавцем, на умовах лояльності та задля заохочення клієнтів надано знижку на фіксовану проценту ставку, яка застосовується у разі належного виконання позичальником свої зобов`язань, в іншому ж випадку, прострочення виконання грошових зобов`язань позикодавець здійснив перерахування процентів за фіксованою процентною ставкою, але в межах строку кредитування.

Умови перерахування також передбачені договором, відповідно до п.п. 4.1.1. Договору у разі допущення прострочення виконання грошових зобов`язань Позичальник автоматично у перший день прострочення отримує пільговий період без нарахування штрафних санкцій.

Пільговий період надається один раз протягом всього строку кредитування та складає 1(один) календарний день, протягом якого Позичальник зобов`язаний сплатити прострочену суму заборгованості.

Таким чином, оскільки за умовами договору відповідач повинна була повернути грошові кошти у строк до 21 січня 2023 року включно, то в перший день прострочення, за виключенням пільгового періоду, тобто 22 січня 2023 року, 23 січня 2023 року було здійснено перерахунок процентів за весь строк користування за базовою ставкою за кожен день користування, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №-2559139 від 23 грудня 2022 року станом на 23 січня 2023 року.

Судом першої інстанції при прийнятті рішення не були враховані умови Договору, розраховано плату відсотків невірно та було застосовано пільгову процентну ставку, яка діє за умови додержання строків виконання зобов`язання Позичальником.

Просило суд, скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року в частині відмовлених вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що23 грудня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Є гроші ком» та ОСОБА_1 у порядку ЗУ «Про електронну комерцію» було укладено Договір позики «Миттєвий» №-2559139 у вигляді електронного правочину шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором (смс-кодом).

Укладенням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись правил, які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам.

За умовами договору позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 10500 грн., що за вирахуванням комісії становило 10237,50 грн., які одразу після укладення договору були зараховані на банківську картку відповідача.

Строк кредитування (строк позики) за договором складає 30 календарних днів.

Протягом строку дії договору позики розмір відсотків за користування коштами склав 1,90% від суми позики щоденно, що за календарний рік становить 693,5 % річних.

За користування позикою також передбачено одноразову комісію за видачу позики, та комісія за використання позики.

23 грудня 2022 року на рахунок позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 10237,50 грн., що підтверджується копією квитанції.

На підтвердження розміру заборгованості надано розрахунок заборгованості за Договір позики «Миттєвий» №-2559139, згідно якого заборгованість за договором позики становить 19736грн. та складається з: 10500 грн. - заборгованість у вигляді тіла позики; 5985 грн. - заборгованість за процентами; 3251 грн. - заборгованість за комісією.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами досягнуто згоду, щодо всіх істотних умов договору кредиту, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Проте, пункти договору кредиту про сплату комісії, що за підрахунками позивача становить 3251 грн. за надання кредитних коштів, а також щомісячної комісії за обслуговування кредиту є нікчемними.

Умови кредитного договору, які передбачають сплату комісій, є нікчемними та визнання їх недійсними судом не вимагається, а тому, стягнення комісії у судовому порядку є неприйнятним.

Строк кредитування за умовами договору становить 30 днів, а тому нарахування процентів після закінчення строку дії договору є неприпустимим.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням порядку надання грошових коштів позивачем та вимог ЗУ «Про електронну комерцію», та того, що надана позивачем копія електронного кредитного договору містить СМС код - який є одноразовим ідентифікатором, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про факт укладення між сторонами договору кредиту.

За умовами договору позики «Миттєвий» №-2559139 позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 10500 грн.

В матеріалах справи наявна квитанція від 23 грудня 2022 року, яка підтверджує перерахунок ТОВ «ФК «Є гроші ком» кредитних коштів відповідачу у розмірі 10237,50 грн.

Відповідно до п. 2.4. цього Договору, Позичальник сплачує наступні комісії, пов`язані з укладенням та обслуговуванням цього Договору: одноразова комісія за видачу Позики у розмірі 2.50% але не менше 100.00 грн. від суми позики, яка підлягає сплаті в момент надання Позики шляхом її утримання Позикодавцем із суми позики та стягується за оформлення цього Договору.

Відтак сума 262,50 грн. є правомірно утриманою за оформлення договору позики Позикодавцем та не впливає на загальну суму тіла кредиту.

Оцінюючи вказані докази, апеляційний суд вважає, що вони підтверджують отримання відповідачем коштів у сумі 10500 грн. за кредитним договором.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги банку щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 10500 грн. підлягають задоволенню.

Щодо стягнення відсотків за користування кредитом, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так, відповідно до п. 2.2 Договору позики «Миттєвий» №-2559139, строк кредитування (строк Позики) за цим Договором складає 30 (тридцять) календарних днів, позика має бути повернута у термін до 21 січня 2023 року.

Згідно п.п. 2.3.1. Договору, за користування Позикою Позичальник сплачує проценти за користування коштами за фіксованою процентною ставкою на наступних умовах:

Розмір процентів за користування коштами складає 1.90 % від Суми Позики в день, що за календарний рік становить 693.5% річних.

При цьому, відповідно п.2.3.1.1. договору, позика надається на умовах «Програми лояльності»

Відтак, Позикодавцем, на умовах лояльності та задля заохочення клієнтів надано знижку на фіксовану проценту ставку, яка застосовується у разі належного виконання позичальником свої зобов`язань, в іншому ж випадку, прострочення виконання грошових зобов`язань позикодавець здійснив перерахування процентів за фіксованою процентною ставкою, але в межах строку кредитування.

Умови перерахування також передбачені договором, відповідно до п.п. 4.1.1. Договору у разі допущення прострочення виконання грошових зобов`язань Позичальник автоматично у перший день прострочення отримує пільговий період без нарахування штрафних санкцій.

Пільговий період надається один раз протягом всього строку кредитування та складає 1 (один) календарний день, протягом якого Позичальник зобов`язаний сплатити прострочену суму заборгованості.

Таким чином, оскільки за умовами договору відповідач повинна була повернути грошові кошти у строк до 21 січня 2023 року включно, то в перший день прострочення, за виключенням пільгового періоду, тобто 22 січня 2023 року, 23 січня 2023 року було здійснено перерахунок процентів за весь строк користування за базовою ставкою за кожен день користування.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа №14-154цс18).

Таким чином, заборгованість по відсоткам за користування кредитом в межах дії строку кредитного договору, складає 1,90% х 10500 грн. х 30 днів = 5985 грн., та у зв`язку з вищевикладеним підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, згідно розрахунку заборгованості, заборгованість за комісією становить - 3251 грн., яка нарахована позивачем у відповідності до умов кредитного договору та підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Кредитпромінвест».

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами, щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Таким чином, загальна сума до стягнення за договором позики «Миттєвий» №-2559139становить 19736 грн.: 10500 грн. - заборгованість у вигляді тіла позики; 5985 грн. - заборгованість за процентами; 3251 грн. - заборгованість за комісією.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог підлягає скасуванню із ухваленням в цій частині нового судового рішення, про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Кредитпромінвест» суму заборгованості у розмірі 8301,50 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що апеляційна скарга задоволена судом в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви, у задоволенні якого було відмовлено у розмірі 1130 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4026 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року скасувати в частині незадоволених позовних вимог, а також судового збору та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» (, 49041, м. Дніпро, вул. Стартова, буд.7) заборгованість за договором позики у розмірі 8301 (вісім тисяч триста одну)грн. 50 коп. та судовий збір у розмірі 1130 (одна тисяча сто тридцять) грн.

В решті рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» (, 49041, м. Дніпро, вул. Стартова, буд.7) судовий збір понесений у суді апеляційної інстанції у розмірі 4026 (чотири тисячі двадцять шість) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба