Номер провадження: 22-ц/813/3383/24
Справа № 501/3604/18
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 501/3604/18

Номер провадження: 22-ц/813/3383/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Ступник А.О.,

учасники справи:

- заявник ОСОБА_1 ,

- заінтересована особа комунальне підприємство «Автобаза санітарного транспорту» Одеської обласної ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту» Одеської обласної ради про поновлення на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області, постановлену у складі судді Пушкарського Д.В. 13 липня 2023 року, про відмову в заміні сторони виконавчого провадження,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст заяви про заміну сторони виконавчого провадження

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною заявою, в якій просить замінити сторону виконавчого провадження з - комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту» Одеської обласної ради на - комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради.

ОСОБА_1 обґрунтовує вимоги заяви тим, що по справі №501/3604/18 рішенням Іллічівського міського суду від 16.07.2020 та постановою Одеського апеляційного суду від 25.10.2022 були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі. На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист.

Заявник вказує, що виконавче провадження відкрито не було і він 24.01.2023 повернув до Іллічівського міського суду оригінал виконавчого листа, у зв`язку з тим, що згідно пункту 2.9. постанови пленарного засідання шостої сесії Одеської обласної ради від 16 квітня 2021 року вирішено питання про припинення дії (юридичної особи) - комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту» Одеської обласної ради шляхом приєднання його до комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради. Тобто комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради» (ЕДРПОУ 20991240, юридична адреса: вулиця Гаванна, 1, місто Одеса, 65026) є належним боржником, як правонаступник комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту» Одеської обласної ради (а. с. 1 2).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13 липня 2023 року відмовлено у задоволенні вищевказаної заяви ОСОБА_1 ..

Ухвала суду першої інстанції, мотивована тим, що юридичну особу - комунальне підприємство «Автобаза санітарного транспорту» () не припинено, що підтверджується відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.07.2023. Тому суд дійшов висновку, що заява про заміну сторони виконавчого провадження є передчасною та не обґрунтованою (а. с. 26 28).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній сказі ОСОБА_1 , просить скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 13 липня 2023 року. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Апелянт вказує на те, що помилковими є висновки суду про те, що юридична особа боржник перебуває в стані припинення, оскільки остання була припинена (а. с. 32 33).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.12.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 13 липня 2023 року (а. с. 39 39 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.12.2023 року призначено справу до розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 43).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи та наявність заяв про розгляд справи за відсутності її учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підглядає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

16 липня 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області ухвалив рішення по справі №501/3604/18, яким позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі. Визнано незаконним та скасовано наказ директора комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту» Одеської обласної ради №379-О від 22 жовтня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 в комунальному підприємстві «Автобаза санітарного транспорту» Одеської обласної ради на посаду водія автотранспортних засобів 1 класу автоколони №1 експлуатаційно-технічного відділу. Стягнуто з комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту» Одеської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 23 жовтня 2018 року по 16 липня 2020 року в розмірі 215 318,25 грн., без урахування податків та обов`язкових платежів. Стягнуто з комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту» Одеської обласної ради на користь держави судовий збір у розмірі - 2 153,18 грн. (а. с.18).

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допустив негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Постановою Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року вказане рішення Іллічівського міського суду від 16 липня 2021 року було змінено. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано незаконним наказ комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту» №379-О від 22 жовтня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи водія автотранспортних засобів першого класу автоколони №1 експлуатаційно-технічного відділу у зв`язку з виявленням невідповідності займаній роботі за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на роботі водія автотранспортних засобів першого класу автоколони №1 експлуатаційно-технічного відділу комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту». Стягнуто з комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 листопада 2018 року по 16 липня 2020 року в розмірі 205 065,25 грн., після відрахування податку на доходи фізичних осіб та воєнного збору. Стягнуто з комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту» на користь держави судовий збір в розмірі 2 755,49 грн. (а. с. 19 - 20).

На виконання рішення суду 21.11.2022 був виданий виконавчий лист №501/3604/18.

Згідно повідомлення головного державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 11.01.2023, виконавчий лист №501/3604/18, виданий 21.11.2022 Іллічівським міським судом Одеської області, повернуто без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що станом на 11.01.2023 юридичну особу боржника припинено (а. с. 3).

З листа комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради №2344 від 20.12.2022, надісланого на ім`я ОСОБА_1 (а. с. 4) вбачається, що відповідно до рішення Одеської обласної ради від 16.04.2021 №130-VIII припинено комунальне підприємство «Автобаза санітарного транспорту» () шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр екстреної медицини та медицини катастроф» Одеської обласної ради (). Установлено, що комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний центр екстреної медицини та медицини катастроф» Одеської обласної ради є правонаступником майна, прав та обов`язків комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту». Станом на теперішній час комунальне підприємство «Автобаза санітарного транспорту» () не припинено. Відповідні відомості про припинення комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту» () не внесено у встановленому законом поряду до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У зв`язку з чим, зважаючи на те, що на теперішній час комунальне підприємство «Автобаза санітарного транспорту» () не припинено, подані ОСОБА_1 до КНП «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради заяви від 03.12.2022 скеровані за належністю для розгляду у встановленому законом порядку до комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту» (а. с. 4 - 5).

Згідно відповіді №143859 від 11.07.2023, отриманої з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.21-24) встановлено, що юридична особа комунальне підприємство «Автобаза санітарного транспорту» (), станом на фактичну дату та час її формування знаходиться в стані припинення.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Правонаступництво у виконавчому провадженні є заміна однієї із сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Звертаючись до суду із вказаною заявою ОСОБА_1 вказував на те, що припинено дії (юридичної особи) комунального підприємства автобази санітарного транспорту Одеської обласної ради шляхом приєднання його до комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, з огляду на наступне.

Матеріали справи не містять доказів, що комунальне підприємство «Автобаза санітарного транспорту» () як на час подачі позивачем, так і на час розгляду справи по суті було припинено.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична особа комунальне підприємство «Автобаза санітарного транспорту» () не припинено, а лише перебуває в стані припинення.

Тому з огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява про заміну сторони виконавчого провадження є передчасною та не обґрунтованою, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Крім того, з листа комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради №2344 від 20.12.2022, надісланого на ім`я ОСОБА_1 (а.с.4) вбачається, що відповідно до рішення Одеської обласної ради від 16.04.2021 №130-VIII припинено комунальне підприємство «Автобаза санітарного транспорту» () шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр екстреної медицини та медицини катастроф» Одеської обласної ради () та установлено, що комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний центр екстреної медицини та медицини катастроф» Одеської обласної ради є правонаступником майна, прав та обов`язків комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту». Станом на теперішній час комунальне підприємство «Автобаза санітарного транспорту» () не припинено. Відповідні відомості про припинення комунального підприємства «Автобаза санітарного транспорту» () не внесено у встановленому законом поряду до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 звертаючись до суду з вказаною заявою про заміну сторони виконавчого провадження посилався на те, що державним виконавцем було повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття його до виконання, з огляду на те, що юридичну особу боржника було припинено. Однак, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що останній не позбавлений права на звернення до суду із скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця.

Крім того колегія суддів приймає до уваги, що відповідне виконавче провадження відсутнє.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції про відмову в заміні сторони виконавчого провадження в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 13 липня 2023 року про відмову в заміні сторони виконавчого провадження залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 27 лютого 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе