Справа № 2/0510/354/2012
Провадження №4-с/175/5/24
У Х В А Л А

19 березня 2024 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

з участю секретаря Лещенко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб органу примусового виконання Макіївського відділу ДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

встановив:

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_2 з вказаною скаргою, яку мотивувала тим, що у Гірницькому ВДВС Макіївського міського управління юстиції (нині Макіївський ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) перебувало виконавче провадження №40621618 з примусового виконання виконавчого листа №2/0510/354 від 12 квітня 2013 року, виданого Гірницьким районним судом м. Макіївки Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ» боргу у сумі 53186,84 доларів США, що еквівалентно 425095,82 та 70 668,81 грн., ІТЗ 250,00 грн., 1700,00 грн. судового збору.

08 листопада 2013 року в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем заборонено здійснювати відчуження будь якого майна яке належить боржнику ОСОБА_2

05 вересня 2014 постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Станом на лютий 2024 року жодного виконавчого провадження відносно боржника у ДВС немає.

Відтак, стягувач повторно не пред`являв виконавчий лист до виконання.

Враховуючи викладене, вважає, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, а відтак просила суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця з не вжиття заходів щодо скасування арешту та зобов`язати Макіївський ВДВС у Донецькому районі Донецької області скасувати арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 листопада 2013 року у виконавчому провадженні №40621618.

ОСОБА_1 надала суду пояснення в яких просила суд розглянути справу без її участі.

Представник Макіївського відділу ДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав заперечення на скаргу в яких просив суд відмовити у задоволенні скарги та провести судове засідання без його участі.

Дослідивши доводи скарги, матеріали якими вона обґрунтована, суд прийшов до наступного.

Статтею 18 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження,їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин,передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки тощо.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що на виконанні Гірницького ВДВС Макіївського міського управління юстиції (нині Макіївський ВДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) перебувало виконавче провадження №40621618 з примусового виконання виконавчого листа №2/0510/354 від 12 квітня 2013 року, виданого Гірницьким районним судом м. Макіївки Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ» боргу у сумі 53 186,84 доларів США, що еквівалентно 425095,82 та 70 668,81 грн., ІТЗ 250,00 грн., 1700,00 грн. судового збору.

08 листопада 2013 року в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження.

Приписами п.9 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 26.10.2014) було визначено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

05 вересня 2014 року постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин).

Відповідно до ч.5 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 26.10.2014) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно з пунктом 3.15 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (в редакції станом на 07.11.2014) визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 47Закону. При цьому в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання (крім випадку повернення виконавчого документа на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону, якщо таке повернення надалі є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження).

При цьому при поверненні виконавчого документа стягувачу необхідно враховувати, що підставою для повернення виконавчого документа згідно з пунктом 9 частини першої статті 47 Закону є встановлення безпосередньо у Законі заборони звертати стягнення на окреме майно чи кошти боржника. Якщо заборона випливає із норми закону, наприклад така заборона встановлена судом, який відповідно до закону має право заборонити звернення стягнення на майно боржника, необхідно керуватися пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.

Судом перевірені дані, які містяться у автоматизованій системі виконавчих проваджень (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) та встановлено, що виконавчий лист №2/0510/354 повторно до виконання стягувачем не пред`являвся та станом на 19 березня 2024 відкритих виконавчих проваджень, які відкриті на виконання виконавчого листа №2/0510/354 від 12 квітня 2013 року, виданого Гірницьким районним судом м. Макіївки Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ» боргу у сумі 53186,84 доларів США, що еквівалентно 425095,82 та 70 668,81 грн., ІТЗ 250,00 грн., 1700,00 грн. судового збору немає.

Відповідно до частини другої статті 50 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні приписи містяться у статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), відповідно до яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.10.2022 у справі № 203/3435/21 від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

У даній справі виконавчий лист від 12 квітня 2013 у справі № 2/0510/354 був повернутий стягувачу 05 вересня 2014 та повторно до виконання не пред`являвся, однак виконавча служба не зняла арешт з майна боржника, накладений з метою виконання цього виконавчого документа.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на встановлені обставини суд доходить висновку про визнання бездіяльності Макіївського відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецькій області, яка полягає у невжитті заходів щодо скасування арешту майна після повернення виконавчого листа у виконавчому провадженні № 40621618, протиправною та про необхідність зобов`язати Макіївський відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецькій області скасувати арешт на майно ОСОБА_2 , який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 листопада 2013 року у виконавчому провадженні № 40621618.

Керуючись ст.451 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Визнати бездіяльність Макіївського відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецькій області, яка полягає у невжитті заходів щодо скасування арешту майна після повернення виконавчого листа у виконавчому провадженні № 40621618, протиправною.

Зобов`язати Макіївський відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецькій області скасувати арешт на майно ОСОБА_2 , який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 листопада 2013 року у виконавчому провадженні № 40621618.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Озерянська Ж.М.