ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/394/22 Номер провадження 22-ц/814/284/24Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів Бутенко С.Б., Дряниці Ю.В.,

за участю секретаря Галушко О.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 січня 2023 року, ухвалене суддею Стрюк Л.І., по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації в особі Кобеляцького управління експлуатації газорозподільної системи акціонерного товариства "Оператора газорозподільної системи "Полтавагаз" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку та моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

встановила:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації в особі Кобеляцького управління експлуатації газорозподільної системи акціонерного товариства "Оператора газорозподільної системи "Полтавагаз" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку та моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказував, що з 04.06.2004 він прийнятий на роботу слюсарем по експлуатації та ремонту газового обладнання 3-го розряду внутрішньобудинкової служби, наказом №162 від 10.12.2014 переведений слюсарем з експлуатації та ремонту підземних газопроводів 4 розряду.

Наказом №45-к від 08.04.2022 його звільнено у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я.

Вважає звільнення незаконним, оскільки відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААВ №464048 від 02.12.2021 йому встановлена третя група інвалідності загального захворювання, безстроково, із зазначенням протипоказання важкої фізичної праці, тривалого перебування на ногах.

Разом з тим, відповідач перед звільненням не взяв до уваги, що фактично він виконував іншу роботу, яка не передбачена трудовим договором, та яку він може виконувати надалі за станом здоров`я.

Окрім того, висновок Новосанжарської ЛКК складений з порушенням вимог закону та не є належним доказом, оскільки необхідний у таких випадках висновок МСЕК відсутній.

Також при звільненні йому не була запропоновано переведення на іншу, легшу роботу, яку він міг би виконувати за станом здоров`я.

Просив визнати незаконним та скасувати наказ №45-к від 08.04.2022 Кобеляцького управління експлуатації газорозподільної системи Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи» про звільнення його з посади слюсаря з експлуатації те ремонту підземних газопроводів Новосанжарської ДЕГС Кобеляцького УЕГС 11 квітня 2022 року за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я та поновити його на зазначеній посаді; стягнути середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу, витрати на сплату судового збору 992,40 грн, правничу допомогу 10000 грн та моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 26 січня 2023 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації в особі Кобеляцького управління експлуатації газорозподільної системи акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Полтавагаз» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку та моральної шкоди - відмовлено.

Вказане рішення суду оскаржено позивачем до суду апеляційної інстанції.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги роз`яснення, надані у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», а також ту обставину, що відповідач при звільненні його з роботи не виконав вимоги ч.2 ст. 40 КЗпП України.

Вказує на безпідставність висновків суду про те, що роботодавець надавав позивачу перелік вакансій у тій місцевості, де він проживає, а позивач відмовився від запропонованих робіт, так як доказів цього не надано. При цьому зауважує, що суд не взяв до уваги надані позивачем докази, які свідчать про спростування вказаних обставин.

Відповідач не звертався до МСЕК із заявою про визначення стійкої втрати працездатності позивача для встановлення проценту такої втрати та загального захворювання.

Робота, яку виконував позивач, не відносилась до тяжкої праці зі шкідливими умовами.

Судом не взято до уваги Перелік характерних факторів виробничого середовища зі шкідливим та важкими умовами праці, який є Додатком до наказу ПАТ «Полтавагаз» №280 від 26.06.2018.

Посилається на відсутність доказів на підтвердження факту невідповідності позивача займаній посаді, неякісного чи неналежного виконання ним трудових обов`язків, що зумовлені станом здоров`я.

Також вказує на порушення місцевим судом норм процесуального права, а саме безпідставність відхилення клопотання про виклик свідків, призначення медико-соціальної експертизи, не надано належну оцінку тій обставині, що робоче місце позивача не було атестоване і не відносилося до тяжких умов праці.

Оскільки звільнення позивача відбулося з порушенням норм трудового законодавства, позивач вважає, що його слід поновити на роботі.

У відзиві на апеляційну скаргу голова правління АТ «Полтавагаз» Сергій Погребняк просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити без змін рішення суду першої інстанції, яке відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Лучко Т.І., представника відповідача адвоката Заліпу Н.Ю., дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що наказом №41 від 04.06.2004 ОСОБА_1 прийнятий на роботу слюсарем по експлуатації та ремонту газового обладнання ЗНП розряду внутрішньобудинкової служби в Новосанжарське управління по експлуатації газового господарства ВАТ «Полтавагаз».

10.12.2014 ОСОБА_1 переведений на посаду слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів четвертого розряду Кобеляцького РГП Новосанжарської дільниці газопостачання ПАТ «Полтавагаз» (т.1 а.с.21,27).

Згідно з довідкою МСЕК 12ААВ №464048 від 01.12.2021 ОСОБА_1 встановлена III група інвалідності за загальним захворюванням, безстроково, із протипоказаннями: важка фізична праця, тривале перебування на ногах (т.1 а.с.32).

Відповідно до висновку №6 Новосанжарської ЛКК від 05.01.2022 ОСОБА_1 працювати слюсарем з експлуатації та ремонту підземних газопроводів за станом здоров`я непридатний (т.1 а.с.34).

Згідно з наказом №45-к від 08.04.2022 керуючого Кобеляцьким УЕГС Р.Бабенка, ОСОБА_1 звільнено з посади слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів Новосанжарської ДЕГС Кобеляцького УЕГС 11 квітня 2022 року за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я (т.1 а.с.71).

Наказом №44-к від 11.04.2022 Керуючого Кобеляцьким УЕГС Р.Бабенка, ОСОБА_1 відсторонено від виконання обов`язків слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів з збереженням двох третин тарифної ставки, згідно ст.46 КЗпП України (т.1 а.с.72).

Відповідно до довідки про умови праці на робочому місці №53/20056 від 09.11.2021 ОСОБА_1 працював слюсарем з експлуатації та ремонту підземних газопроводів Новосанжарської дільниці Кобеляцького управління експлуатації газорозподільної системи АТ «Полтавагаз», у якій зазначено, що робоче місце позивача не постійне, знаходиться на відкритому повітрі на об`єктах газового господарства, технологічний процес обслуговування та ремонт газових колодязів, газорегуляторних пунктів та ШРП. При виконання робіт слюсарем з експлуатації та ремонту підземних газопроводі в газовому господарстві можуть мати місце такі основні небезпечні і шкідливі виробничі фактори: наявність у повітрі робочої зони шкідливих речовин, вибухонебезпечних газів (етилмеркаптан, метан III клас 2 ступінь відхилення від норми); термічні фактори (пожежі, вибухи); несприятливі метеоролічні умови; низька температура зовнішнього повітря у холодний період року; підвищене фізичне навантаження; особистий ризик, небезпека; робоче місце слюсаря забезпечене засобами індивідуального захисту (спецодяг, спецвзуття, рятувальний пояс, страхувальна мотузка, шланговий ізолювальний протигаз (т.1 а.с.133).

Згідно з довідкою №53/483 від 11.01.2022 керуючого Кобеляцьким УЕГС Р.Бабенка та переліком вакансій станом на 10.01.2022 інших вакантних посад, яку міг би обіймати ОСОБА_1 на даний час (за станом здоров`я та освітою) Кобеляцького УЕГС запропонувати не може (т.1 а.с.235-236).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача відбулося без порушенням норм трудового законодавства, тому підстави для поновлення позивача на роботі відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 43 Конституції України закріплено, що право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується.

Статтяею 21 КЗпП України встановлено рівність трудових прав громадян України.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України за №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд з`ясовує, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряє їх відповідність законові.

Пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»(зі змінами та доповненнями) при розгляді справ про звільнення за пунктом 2статті 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

Частина друга статті 40 КЗпП України передбачає, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У разі виявленої невідповідності працівників займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню цієї роботи, звільнити їх можна лише, якщо вони відмовляються від переведення на іншу, легшу роботу, тоді як звільнення інших працівників з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6статті 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо їх перевести на іншу роботу, оскільки така відсутня, чи в разі відмови працівників від такого переведення.

Порядок надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця установлено статтею 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15 вересня 1999 року № 1045-XIV(далі - Закон № 1045) і статтею 43 КЗпП України. У випадках, передбачених законодавством про працю, роботодавець для одержання згоди на розірвання з працівником трудового договору має внести до виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, відповідне обґрунтоване письмове подання. Виборний орган профспілки розглядає це подання відповідно до частини першої статті 39 Закону № 1045 та частини другої статті 43 КЗпП України у 15-денний строк у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд подання відкладається до наступного засідання у межах вищезазначеного15-денного строку. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Як встановлено судом першої інстанції, і це підтверджено матеріалами справи, що 12.01.2022 під розписку ОСОБА_1 отримав запрошення на збори профспілкового комітету Новосанжарської ДЕГС Кобеляцького комітету в зв`язку із розглядом питання про надання дозволу на розірвання трудового договору згідно ст. 43 КзпІІ України за п. 2 ст. 40 КзпП України, яке повинно було відбутися о 11-00 год 17.01.2022 (т.1 а.с.237).

На засіданні профкому Новосанжарської ДЕГС від 17.01.2022, протокол № 1, вирішено перенести засідання на 21.01.2022 о 11.00 год у зв`язку із відсутністю ОСОБА_1 (т.1 а.с.239).

Листом від 18.01.2022 ОСОБА_1 запрошений на збори профспілкового комітету Новосанжарської ДЕГС Кобеляцького комітету о 11-00 год. 21.01.2022 (т.1 а.с.241).

На засіданні профкому Новосанжарської ДЕГС від 21.01.2022, протокол № 2, питання про розгляд подання адміністрації Кобеляцького УЕГС AT Полтавагаз щодо розірвання трудового договору з ОСОБА_1 згідно п.2 ст. 40 КзпП України не розглядалося у зв`язку з відсутністю позивача, який перебував на лікарняному (т.1 а.с.242).

21.01.2022 на адресу Кобеляцького УЕГГ надійшов лист ОСОБА_1 (вх. № 2284/1 від 21.01.2022), в якому він повідомив, що ЛКК Новосанжарської ЦРЛ індивідуальну програму реабілітації відносно його повернуто у МСЕК для повного виконання Положень про медико-соціальну експертизу за № 1317 і в даному листі прохав відкласти засідання на отримання дозволу профспілкового комітету (т.1 а.с.243-253).

31.01.2022 року ОСОБА_1 надав до AT «Полтавагаз» заяву з додатками довідки МСЕК серія 12ААВ № 464048 від 02.12.2021 та індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю № 1698 від 06.12.2021 року, в якій просив запропонувати інші посади чи роботи, які за умовами та характером праці відповідатимуть зазначеному висновку у тій місцевості, де він проживає (т.1 а.с.255).

AT «Полтавагаз» надало ОСОБА_1 перелік вакансій у тій місцевості, де він проживає та найбільш наближеній до місця проживання, але від запропонованих вакансій позивач відмовився (т.1 а.с.262-263).

Листом від 30.03.2022 голова ППО Новосанжарської ДЕГС Л.Кременчуцька повідомила ОСОБА_1 про те, що відповідно до п.2 ст.5 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану норма ст.43 КЗпП не застосовується, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів, а також зазначила, що згода від первинної профспілкової організації Новосанжарської ДЕГС на розірвання трудового договору за п.2 ст.40 КЗпП не застосовується (т. 1 а.с.266).

Доказами невідповідності працівника займаній посаді чи виконуваній роботі через стан здоров`я можуть бути відповідні медичні висновки МСЕК, якими працівника визнано інвалідом і йому рекомендовано роботу іншу, ніж та, яку він виконує.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», індивідуальна програма реабілітації є обов`язковою для виконання державними органами, підприємствами (об`єднаннями), установами і організаціями.

Статтею 17 Закону встановлено, що за ініціативою адміністрації, переведення інвалідів на іншу роботу без його згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком МСЕК стан здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я інваліда.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Встановивши, що ОСОБА_1 довідкою МСЕК 12ААВ №464048 від 01.12.2021 встановлена III група інвалідності за загальним захворюванням, безстроково, із протипоказаннями важкої фізичної праці, тривалого перебування на ногах; відповідно до висновку №6 Новосанжарської ЛКК від 05.01.2022 ОСОБА_1 працювати слюсарем з експлуатації та ремонту підземних газопроводів за станом здоров`я непридатний; вакантних посад, які б міг займати позивач за станом здоров`я на час звільнення позивача на підприємстві не було, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про звільнення позивача ОСОБА_1 із займаної посади за ч. 2 ст. 40 КЗпП України.

Посилання позивача на те, що висновок про неможливість працювати на займаній посаді повинен надаватись МСЕК, а не ЛКК, суд першої інстанції обґрунтовано визнав безпідставними, оскільки відповідач неодноразово звертався з цього приводу до МСЕК, на що отримував відповіді про те, що це питання віднесене до компетенції ЛКК (т.1 а.с.255-257, 259) .

Твердження позивача про те, що фактично він виконував іншу роботу, яка не передбачена трудовим договором, не стосуються предмету спору та не можуть свідчити про незаконність звільнення, оскільки законом не передбачено обов`язку роботодавця забезпечення працівника роботою, яка не передбачена умовами трудового договору.

Посилання позивача на те, що при звільненні йому не було запропоновано переведення на іншу, легшу роботу, яку він міг би виконувати за станом здоров`я, спростовуються наданими стороною відповідача доказами, які свідчать, що позивач від запропонованих вакансій відмовився, а інші, які б відповідали йому за освітою, станом здоров`я та кваліфікацією, були на момент звільнення відсутні.

Враховуючи те, що звільнення позивача відбулося без порушенням норм трудового законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, а також похідних вимог про стягнення середньомісячного заробітку та моральної шкоди.

Позивач в апеляційній скарзі та його представник в судовому засіданні адвокат Лучко Т.І. посилалися на те, що відповідач не запропонував позивачу вакантні посади, які були вільні на підприємстві та відповідали стану його здоров`я. Також представник позивача, надавши суду копію штатного розпису, отриманого від відповідача на адвокатський запит, зазначила, що штатний розпис не засвідчений належним чином, тому викликає сумніви щодо його достовірності.

Відповідач заперечував вказану обставину, пославшись, зокрема, на відсутність вакантних посад, які міг би займати позивач за станом здоров`я, освітою та кваліфікацією.

З метою перевірки доводів сторін та встановлення наявності/відсутності вакантних посад на підприємстві відповідача в період звільнення позивача з роботи, суд апеляційної інстанції витребував у відповідача штатний розпис АТ «Полтавагаз», який надійшов до суду 09.02.2024 та містить перелік вакантних посад станом на кінець дня 02.12.2021, 01.01.2022, 01.02.2022, 01.03.2022, 01.04.2022, 12.04.2022.

Згідно вказаного витягу зі штатного розпису АТ «Полтавагаз», на час звільнення позивача у підприємстві були відсутні вакантні посади, які б відповідали йому за станом здоров`я, освітою та кваліфікацією, зокрема, посада охоронця, яка йому не протипоказана відповідно до наданої позивачем до позовної заяви копії індивідуальної програми реабілітації інваліда №1698 від 06.12.2021, про що зазначено у розділі: «Види професій і спеціальності, доступні за станом здоров`я» (том 1 а.с. 28-31).

Посилання сторони позивача в апеляційному суді на те, що відповідач не пропонував позивачеві посаду водія, яка згідно штатного розпису була вакантною, не заслуговують на увагу, оскільки, як зазначено вище, відповідно до наданої позивачем до позовної заяви копії індивідуальної програми реабілітації інваліда №1698 від 06.12.2021, ОСОБА_1 не протипоказана посада охоронця. Інші посади, окрім охоронця, які йому не протипоказані за станом здоров`я, у вказаній програмі реабілітації інваліда не зазначені.

Також не приймаються до уваги апеляційного суду твердження адвоката Лучко Т.І. про те, що відповідач не виконав вимоги ст. 172 КЗпП України, якою встановлено, що у випадках, передбачених законодавством, на роботодавця покладається обов`язок організувати навчання, перекваліфікацію і працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до медичних рекомендацій, встановити на їх прохання неповний робочий день або неповний робочий тиждень та створити пільгові умови праці.

Як вказувалося вище, ОСОБА_1 довідкою МСЕК 12ААВ №464048 від 01.12.2021 встановлена III група інвалідності за загальним захворюванням, безстроково, із протипоказаннями важкої фізичної праці, тривалого перебування на ногах.

Відповідно до висновку №6 Новосанжарської ЛКК від 05.01.2022 ОСОБА_1 працювати слюсарем з експлуатації та ремонту підземних газопроводів за станом здоров`я непридатний.

Згідно копії індивідуальної програми реабілітації інваліда №1698 від 06.12.2021, ОСОБА_1 не протипоказана посада охоронця. Інші посади, окрім охоронця, які йому не протипоказані за станом здоров`я, у вказаній програмі реабілітації інваліда не зазначені.

МСЕК та ЛКК не надавало щодо ОСОБА_1 інших медичних рекомендацій, за яких роботодавець був би зобов`язанийорганізувати навчання, перекваліфікацію і працевлаштування особи з інвалідністю ОСОБА_1 .

Отже доводи апеляційної скарги представника позивача адвоката Лучко Т.І., які фактично дублюють обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, тому на увагу колегії суддів апеляційного суду не заслуговують.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Клопотання представника позивача ОСОБА_2 про витребування від АТ «ОГС «Полтавагаз» підтвердження, чи пропонувалося ОСОБА_1 інші посади від займаної ним після встановлення групи інвалідності в Кобеляцькому УЕГС «Полтавагаз» та дільницях: Н.Санжарському РГП, Козельщанському РГП, Кобеляцькому РГП станом на період з 02.12.2021 по 12.04.2022, та які саме, - задоволенню не підлягає, оскільки сторона позивача не була позбавлена права витребувати вказану інформацію в суді першої інстанції, враховуючи, що інтереси позивача в районному суді представляв адвокат Петрушанко О.Д. Крім того, сторона позивача не надала доказів того, що була позбавлена можливості витребувати вказану інформацію шляхом надіслання відповідачу адвокатського запиту.

Рішення відповідає нормам матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга залишається апеляційним судом без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Згідно ст. 141 ЦПК України, відсутні підстави для розподілу судових витрат, а понесені позивачем витрати в суді апеляційної інстанції покладаються на позивача.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26.02.2024.

Головуючий-суддя О. В. Чумак

Судді С.Б.Бутенко

Ю.В.Дряниця