Справа № 386/1263/23
Провадження № 2/386/37/24
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2024 року

Голованівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Червоненка Д.В.

за участю: секретаря судового засідання Штанько Л.Є.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Голованівськ Кіровоградської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренко Вадим Володимирович, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,

встановив:

Представник позивача - адвокат Роман Голубенко, звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_3 про визначення останній додаткового строку тривалістю три місяці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після його смерті залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 4,28 га. Як стало відомо позивачу 22.12.2022 року ОСОБА_5 склав заповіт на свою дочку матір позивачки ОСОБА_6 . Про складання ОСОБА_5 заповіту ані його дочка ОСОБА_6 , ані її донька не знали. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_6 . Про смерть ОСОБА_5 позивачка не знала, оскільки проживає в іншому населеному пункті у іншому регіоні України, а саме у Бершадському районі Вінницької області та після смерті матері не спілкувалася з дідусем. Рідна сестра її матері, яка також являється спадкоємицею, про смерть ОСОБА_5 позивачці не повідомляла, приватний нотаріус, який оформляв спадщину також не повідомив про смерть ОСОБА_5 .. Як стало відомо позивачу спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла інша його дочка, рідна сестра ОСОБА_6 - ОСОБА_4 .. При цьому приймаючи спадщину вона повідомила нотаріусу, що про інших спадкоємців ОСОБА_5 вона не знає, про наявність заповітів їй також нічого невідомо. Однак при цьому надала нотаріусу копію заповіту, який склав ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_6 .. Про смерть дідуся ОСОБА_5 позивачка дізналася випадково 01вересня 2023 року від своєї рідної сестри з якою після початку повномасштабної агресії російської федерації також не спілкувалася.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав із зазначених в позовній заяві підстав та просив визначити позивачці додатковий строк тривалістю три місяці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову.

Приватний нотаріус Захаренко В.В. у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Пояснень щодо позову не подавав. Суд дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

11.05.2023 року приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренком В.В. після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , заведено спадкову справу №79/2023, із заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Родинні відносини останньої з померлим підтверджено свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 , витягами з ДРАЦС.

За життя, 22.12.2008 року, ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Лебединської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області Мамалигою В.О., зареєстрований в реєстрі за № 239, за яким належну йому земельну ділянку за № 408 площею 4.28 гектара по державному акті серії ІІІ Кр № 038355 зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 0391, заповів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що народилася в с. Табанове Голованівського району Кіровоградської області та зареєстрована в АДРЕСА_1 . При цьому, зі свідоцтва про народження НОМЕР_4 , виданого Лебединською сільрадаю с. Лебединка Новоархангельського району Кіровоградської області, вбачається, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками є: ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

21.12.1985 року ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрували шлюб в Лебединській сільській раді Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис 40, остання змінила прізвище на " ОСОБА_10 ".

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_5 , ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , її батьками є: ОСОБА_9 та ОСОБА_6 . Після укладення шлюбу 17.06.2011 року ОСОБА_11 змінила прізвище на " ОСОБА_12 " ( свідоцтво НОМЕР_6 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області серії НОМЕР_7 , актовий запис № 60, витягом з ДРАЦС.

01.09.2023 року приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренком В.В. на усне звернення ОСОБА_3 щодо подачі заяви про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , роз`яснено право звернутись до суду за визначенням додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ч. 1 ст. 1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, (статті 1220, 1222 ЦК України). Статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого мана. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. . У відповідності до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно довідки №110 від 05.2023 року померлий ОСОБА_5 був зареєстрований і проживав з 1977 року по день смерті в АДРЕСА_2 . На день смерті в будинку ніхто не зареєстрований і не проживає.

01.09.2023 року позивачка звернувся до приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренка Вадима Володимировича із усним зверненням щодо оформлення заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Ураховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Верховного суду України від 20.09.2023 року у справі N 638/16540/20, провадження № 61-6761св22 колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначила наступне. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 та у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц, від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц.

Крім того, у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 Верховний Суд дійшов висновку, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини . Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 04 листопада 2015 року у справі N 6-1486цс15 та, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі N 487/2375/18, від 03 березня 2021 року у справі N 145/148/20, від 21 квітня 2022 року у справі N 296/12109/18. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивач не надала належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини.

При цьому, інші обставини, на які посилався представник позивача як на підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, зокрема те, що відповідач, яка є рідною сестрою матері позивачки, про смерть ОСОБА_5 останній не повідомляла, приватний нотаріус, який оформляв спадщину також не повідомив її про смерть ОСОБА_5 , а ОСОБА_4 не повідомила нотаріусу про інших спадкоємців ОСОБА_5 , на переконання суду, не є тими обставинами, що б свідчили про поважність причин пропуску вказаного строку, тобто такими, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили позивачу вчасно реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини, а відтак не можуть бути визнаними об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 82, 95, 141,258-259, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренко Вадим Володимирович, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З повним рішенням суду сторони зможуть ознайомитись 03.05.2024 року.

Суддя: Д. В. Червоненко