Справа № 442/1416/20 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/811/1139/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Марко О.Р.,

з участю: позивача ОСОБА_1 , його представника

ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради, ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів Віолета Янівна, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що він є рідним племінником спадкодавця ОСОБА_5 , що встановлено рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2019 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі №442/8277/19.

Зазначає, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої входить двокімнатна квартира по АДРЕСА_2 , інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , немає.

24.09.2019 року він звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів В.Я. із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька, однак, йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю у нього оригіналів правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, що позбавляє його можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Зазначає, що суд, в порушення вимог ЦПК України, без його заяви та згоди залучив до участі у справі, як співвідповідача, ОСОБА_6 , правонаступником якого є його син ОСОБА_4 .

Додає, що відповідачем не надано жодного документа на підтвердження родинних відносин із спадкодавцем.

Позивач не погоджується з висновком суду про те що ОСОБА_7 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_5 , а тому саме до неї, а не до Дрогобицької міської ради необхідно було пред`являти вказаний позов.

Не погоджується позивач і з висновком суду про те, що за наявності дочки спадкодавця, він, будучи спадкоємцем другої черги за законом за правом представлення, не має права на отримання спадщини після смерті свого дядька.

При цьому, наголошує, що ОСОБА_7 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька у встановлений законом строк не зверталась, а наявна в матеріалах справи письмова відповідь виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, адресована нотаріусу на запит, свідчить про те, що на момент смерті ОСОБА_5 , за місцем його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 зареєстрована не була, а тому не може вважатись такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька.

Зазначає, що в матеріалах спадкової справи немає жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 бажає прийняти спадщину.

Вважає, що за наведених обставин, відсутні підстави для висновку про порушення прав ОСОБА_7 .

Також позивач просить врахувати, що наявна в матеріалах справи та долучена стороною відповідача довіреність ОСОБА_7 , якою вона, нібито, надала йому (позивачу) повноваження для оформлення спадкових прав на спадщину, що залишилась після смерті її батька, є недопустимим доказом, оскільки вказаний документ у нього викликає сумнів щодо достовірності, а оригіналу, як того вимагає процесуальний закон, суду не надано, тому такий документ не повинен був враховуватись судом при вирішенні даного спору.

При цьому, позивач звертає особливу увагу на ту обставину, що належний, за його особистим переконанням, відповідач Дрогобицька міська рада Львівської області протягом усього розгляду справи не висловила жодних заперечень проти заявленого до неї позову та подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Вважає помилковими твердження суду про те, що приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу відкрив спадкову справу всупереч положенням ч.1 ст.1221 ЦК України, оскільки спадкодавець хоч і помер за межами нашої держави, проте, до дня своєї смерті був зареєстрований у спірній квартирі.

19.05.2023 року відповідач ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.

Зокрема, звертає увагу на той факт, що дочка спадкодавця ОСОБА_7 на момент відкриття спадщини була зареєстрована разом із батьком за місцем його постійного проживання, тому, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняла спадщину після його смерті.

Вважає, що позивач приховав, а нотаріус, в порушення вимог закону, не встановив кола спадкоємців ОСОБА_5 , не залучивши до справи спадкоємця першої черги ОСОБА_7 .

Наголошує на тій обставині, що в нотаріуса наявна копія довіреності, згідно якої, ОСОБА_7 надала повноваження позивачу для оформлення на неї спадщини, що залишилась після смерті батька, а тому вважає безпідставними твердження позивача в апеляційній скарзі про те, що дочка спадкодавця не виявляла інтересу до спадщини та не бажала її приймати.

При цьому, зазначає, що законодавцем не визначено строку для оформлення спадщини, у складі якої є нерухоме майно, а тому ОСОБА_7 не втратила своє право на спадщину, оскільки від такої вона не відмовлялась.

Також звертає увагу, що оригінал виданої ОСОБА_7 довіреності наявний у самого позивача, який він у суді першої інстанції при собі мав і показував, проте, не бажав долучати до матеріалів справи.

Відповідач вважає безпідставними посилання позивача на відсутність ОСОБА_7 серед осіб, які зареєстровані у спірній квартирі, оскільки такі твердження спростовуються записами у будинковій книзі та довідкою відповідної форми.

Наголошує, що він вселився у спірну квартиру з добровільної згоди спадкодавця та його дочки і з 1995 року є зареєстрованим у спірній квартирі та проживає у ній, а тому вважає безпідставними твердження позивача про те, що він (відповідач) не має жодного відношення до квартири.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено апеляційним судом у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 15 ЦК України, лише порушене, невизнане або оспорюване цивільне право особи підлягає захисту в судовому порядку.

Частиною першою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою (ч.2 ст.1220 ЦК).

Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України, до спадкоємців першої черги належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі статтею 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно зі статтею 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Статтею 1265 ЦК України визначено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Спадкування за правом представлення визначено статтею 1266 ЦК України.

У відповідності до частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2 ст.1269 ЦК).

Згідно зі ст.1270 ЦК України, така заява повинна бути подана протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже, законом визначено порядок прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно, якого повинні дотримуватись спадкоємці.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті Російська Федерація, Єврейська автономна область, м. Біробіджан (а.с.14, 243 т.1).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , в якій було зареєстроване постійне місце проживання спадкодавця (а.с.22-23, 230-234 т.1, а.с.29, 83 т.2).

Позивач ОСОБА_1 є племінником (сином рідного брата) спадкодавця ОСОБА_5 , що підтверджено рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2019 року, яке набрало законної сили (а.с.21, 245 т.1).

24.09.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів В.Я. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого дядька ОСОБА_5 (а.с.17, 221 т.1).

У цій заяві позивач зазначив, що інших спадкоємців, передбачених ст.ст.1261 1265 ЦК України, немає.

На підставі заяви позивача, 24.09.2019 року приватним нотаріусом Петрів В.Я. заведено спадкову справу (а.с.219-224 т.1).

Водночас, позивачем визнано той факт, що у спадкодавця ОСОБА_5 є дочка ОСОБА_7 , яка проживає за межами України в Російській Федерації.

Також, в матеріалах справи наявна копія нотаріально посвідченої 08.08.2019 року довіреності (а.с.182 т.1), якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уповноважила ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (позивача) вести справу по прийняттю та оформленню спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , для чого надала йому представницькі повноваження, в тому числі, подавати від її імені будь-які запити та заяви, в тому числі заяву про прийняття спадщини, заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, для чого подавати і отримувати необхідні довідки, заяви і документи, в тому числі, правовстановлюючі, отримати свідоцтво про право на спадщину на її ім`я, зареєструвати його в установленому законом порядку та здійснити державну реєстрацію права власності.

Вказана довіреність видана строком на два роки без права передоручення.

Доводи позивача про недостовірність цього письмового доказу колегія суддів відхиляє, оскільки довіреність видана на ім`я позивача, а тому саме він повинен мати оригінал цієї довіреності та надати його суду.

При цьому, колегія судді враховує положення частини другої статті 43 ЦПК України, якою передбачено, що учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Отже, ненадання суду оригіналу довіреності або нотаріально посвідченої її копії визнається, як невиконання позивачем своїх процесуальних обов`язків, що передбачені статтею 43 ЦПК України.

За наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність заявлених позивачем вимог, оскільки Дрогобицька міська рада не є належним відповідачем у даній справі.

На переконання колегії суддів, з урахуванням тих обставин, що позивач від імені та в інтересах ОСОБА_7 не подавав нотаріусу на підставі вказаної довіреності заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , хоча такі повноваження йому були надані до спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, а зі змісту вказаної довіреності встановлено, що ОСОБА_7 заявляла свої права на спадщину, яка залишилась після смерті її батька, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що позивач повинен був звертати свої вимоги саме до ОСОБА_7 , яка, до того ж, згідно записів будинкової книги, на момент відкриття спадщини, була зареєстрована за місцем постійного проживання свого батька спадкодавця ОСОБА_5 (а.с.230-231 т.1, 83 т.2).

Також необхідно зазначити, що в даному випадку, лише за участі ОСОБА_7 підлягає доказуванню факт прийняття нею спадщини після смерті батька.

У зв`язку з наведеним, не має вирішального значення, а відтак, не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення та обставина, що залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_6 , правонаступником якого є ОСОБА_4 , відбулося з порушенням вимог процесуального закону.

Окрім того, за встановлених обставин справи, колегія суддів вважає передчасним звернення позивача до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, оскільки позивачем, окрім відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії (а.с.25 т.1), не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що він вживав усіх можливих заходів для отримання правовстановлюючих документів на квартиру, зокрема, від відповідача ОСОБА_4 , який зареєстрований і проживає у спірній квартирі з 09.02.1995 року (а.с.150, 230-231 т.1, а.с.29, 83), та/або дочки спадкодавця ОСОБА_7 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції по суті вирішення даної справи і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 29 березня 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич