Провадження №2/592/407/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

13 лютого 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Литовченка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Цюпки Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми, в порядку спрощеного провадження з повідомлення учасників, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,

встановив:

Позивач, через свого представника, звернувся до суду та просить усунути перешкоди у користуванні позивачем житловим приміщенням шляхом вселення ОСОБА_1 до квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - позивач) є сином ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт родинних взаємин між позивачем та його померлим батьком встановлено рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.05.2022 по справі № 592/9845/20. У померлого ОСОБА_3 також була донька - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , - рідна сестра позивача. Відповідно до заповіту, складеного ОСОБА_3 : 3/4 частини належного йому на момент смерті майна перейшло у власність доньки померлого та рідній сестрі позивача - ОСОБА_4 . Відомо, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому 3/4 частини майна успадкувала її донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі - відповідач). Відтоді право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 3/4 частини належить відповідачеві ОСОБА_2 . Окрім правочинно встановлених судом родинних стосунків, рідна сестра позивача також визнала цей факт, а тому сумнівів щодо права власності позивача та частку квартири та вселення до неї не може бути. Про те, що позивач володів 1/4 частиною квартири його рідна сестра - ОСОБА_4 також не заперечувала. Таким чином, за позивачем правомірно закріпилося право на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проте він не є зареєстрованим у цій квартирі на сьогоднішній день, та не має можливості користуватися нею через наявність перешкод зі сторони відповідача у користуванні. На неодноразові спроби позивача домовитися з відповідачем поза судом щодо встановлення порядку користування квартирою були невдалими, що змусило врешті позивача звертатися до суду з позовною заявою. Позивач позбавлений права користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач порушує право власності позивача на 1/4 частинку квартири.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, через канцелярію суду представником позивача подано клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив чи заперечення проти позову суду не надав.

Частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та обов`язки сторін, а відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явився без повідомлення причин, не подав відзив на позовну заяву, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Судом встановлено, що Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.05.2022, первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на 1/4 частку квартири у порядку спадкування - задоволено. Встановено факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири, загальною площею 57,88 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині та визнання права власності - відмовлено.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частина квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 4 статті 9 Житлового кодексу України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст.319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною першою статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи зазначені обставини, що свідчать про наявність перешкод у позивача для доступу у квартиру, суд вважає, що вимоги позивача в частині вселення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268 ЦПК України

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру за адресою АДРЕСА_1 , якому на праві спільної часткової власності належить частина квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Ковпаківським районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Сумського апеляційного суду в протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 15.02.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Суддя О.В. Литовченко