Провадження № 2/641/121/2024 Справа № 641/2351/21
07 березня 2024 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Ященко С.О.,
за участю секретаря судового засідання Чабанової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові питання про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 641/2351/21
позивач: АТ КБ "Приватбанк"
відповідач: ОСОБА_1
про стягнення заборгованості,-
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.02.2024 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 28.10.2010 року станом на 12.02.2024 року у розмірі 44732 грн. 43коп.

З огляду на заяву представника відповідача адвоката Потеряєвої І.А., подану в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, питання про розподіл судових витрат призначено до розгляду у судовому засіданні на 19.02.2024 року. Встановлено відповідачу ОСОБА_1 строк до 17.02.2024 року для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.

15.02.2024 року через систему «Електронний суд» представником Єурова В.Є. Потеряєвою І.А подано заяву про розподіл судових витрат. У вказаній заяві вона просить стягнути з позивача судові витрати відповідача, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу, в сумі 31800грн. та витрати, пов`язані з залученням експерта, у розмірі 5000грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідачем було укладено договір про надання правової допомоги від 10.09.2021 року з адвокатом Потеряєвою І.А., у п. 3.1 якого визначено вартість послуг адвоката, виходячи з наступних складових: вивчення судової практики, складання відзиву - 6000грн., складання письмових клопотань, заяв, скарг, вивчення матеріалів справи з розрахунку 800грн. за годину; прийняття участі в судовому засіданні 1500грн. за кожне засідання. На виконання вказаного договору адвокатом були надані, а відповідачем прийняті послуги, що підтверджується актом від 15.02.2024 року та в детальному описі робіт. Загальна сума витрат на професійну допомогу склала 31800грн., на теперішній час оплачено 17400грн., що підтверджується розпискою адвоката та платіжними інструкціями.

Крім того, представник відповідача 07.07.2023 року уклала договір про проведення судової економічної експертизи у справі з ФОП ОСОБА_2 , якій відповідачем сплачено аванс у розмірі 5000грн. Однак в зв`язку з ненаданням банком витребуваних судом документів експертизу не було проведено, експертом Губановою І.В. складено повідомлення про неможливість проведення експертизи. При цьому на вивчення матеріалів експертом витрачено 20,92годин, вартість робіт склала 5000грн.

Представником АТ КБ «ПриватБанк» подано заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в яких банк порушує клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу. В обґрунтування клопотання посилається на неспівмірність заявленої до відшкодування суми з обсягом наданих адвокатом послуг. Дана категорія справ, не відноситься до справ значної складності, обсяг матеріалів справи, якими сторонам позивача обґрунтовувала свої вимоги не є значним, судова практика за даною категорію справ є сталою та достатня для застосування, а тому великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив би значний час. Суд з урахуванням обставин і складності справи повинен надати оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально (без надання оцінки доказам та аргументам) задовольнити вимогу щодо компенсації таких витрат на користь відповідача.

19.02.2024 року розгляд питання про розподіл судових витрат відкладено до 07.03.2024 року.

У судове засідання 07.03.2024 року сторони не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, у відповідних заявах представники сторін просили проводити розгляд питання про розподіл судових витрат за їх відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши питання про розподіл судових витрат в межах справи №641/2351/21, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При зверненні до суду з цим позовом позивачем АТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір у розмірі 2270грн., що підтверджується платіжним дорученням № PROM2BP0U1 від 22.03.2021 року.

Враховуючи, що позов задоволено частково, частка задоволених позовних вимог складає 94,90%, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2154,23 грн. (2270грн.*94,90/100) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з положеннями ч.ч. 3 9 ст. 139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. У випадках, коли сума витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, або витрат особи, яка надала доказ на вимогу суду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження розміру витрат на оплату робіт залученого відповідачем експерта представником ОСОБА_1 адвокатом Потеряєвою І.А. надані наступні документи:

1. акт № 01-07/23 від 07.07.2023 року попереднього визначення вартості виконання висновку експерта № 01-07/23, в якому представник відповідача та судовий експерт ФОП ОСОБА_2 погодили попередню вартість експертизи у розмірі 14816,76грн. (наперед оплачено 5000грн.);

2. повідомлення судового експерта Губанової І.В. від 25.09.2023 року про неможливість надання висновку № 01-07/23 у цивільній справі № 641/2351/21 в зв`язку з ненаданням документів;

3. акт про приймання-передачі повідомлення про неможливість надання висновку № 01-07/23 від 25.09.2023 року, в якому зазначено, що на вивчення матеріалів експертом витрачено 20,92години, вартість склала 5000грн.;

4. платіжна інструкція № 1 від 07.07.2023 року про оплату ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 за виконання економічної експертизи 5000грн.

Частина перша статті 1 Закону України «Про судову експертизу» визначає, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (частина перша статті 71 цього Закону).

Пункт 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, передбачає, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

Системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке:

(1) витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат;

(2) висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи;

(3) у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду;

(4) при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права.

Зазначені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22.

Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується замовлення ОСОБА_1 проведення економічної експертизи для визначення розміру заборгованості за кредитним договором, з метою проведення експертизи експертом Губановою І.В. складено клопотання про надання додаткових матеріалів, ухвалою суду від 10.08.2023 року такі матеріали витребувано у АТ КБ "ПриватБанк", однак останнім не надано, з огляду на що експертом складено повідомлення про неможливість проведення судово-економічної експертизи.

Враховуючи, що експертиза по справі не була фактично проведена за обставин, які не залежали від відповідача ОСОБА_1 , експертом витрачено час на вивчення матеріалів і вартість її послуг склала 5000грн., що є судовими витратами відповідача в межах цієї справи, приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог (частка позовних вимог, в яких позивачу відмовлено складає 5,1%), витрати ОСОБА_1 на залучення експерта та проведення експертизи у сумі 255 грн. (5000грн.*5,1/100)пропорційно розміру вимог, в яких банку відмовлено, підлягають стягненню з АТКБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (за наявності заперечень учасника справи, якими є відповідні заперечення представника відповідача), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

В обґрунтування розміру понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано наступні документи:

1.Договір про надання правничої допомоги від 10.09.2021 року, укладений між адвокатом Потеряєвою І.А. та Єуровим В.Є. на підготовку відзиву на позов та представництво інтересів відповідача по справі № 641/2351/21;

2.Акт наданих послуг від 15.02.2024 року, відповідно до якого адвокатом Потеряєвою І.А. по договору про надання правничої допомоги від 10.09.2021 року ОСОБА_1 надані наступні послуги: вивчення судової практики, складання відзиву на позов, участь у судових засіданнях, складення процесуальних документів, ознайомлення з матеріалами справи на загальну суму 31800грн.;

3.Розписка від 16.09.2021 року про отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_1 аванс по договору від 10.09.2021 року у сумі 5400грн., платіжна інструкція № 4 від 30.10.2023 року про оплату ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 за юридичні послуги по справі № 641/2351/21 3500грн., платіжна інструкція № 5 від 26.11.2023 року про оплату ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 за юридичні послуги по справі № 641/2351/21 3000грн., платіжна інструкція № 6 від 24.12.2023 року про оплату ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 за юридичні послуги по справі № 641/2351/21 3000грн., платіжна інструкція № 1 від 24.01.2024 року про оплату ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 за юридичні послуги по справі № 641/2351/21 2500грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (частка позовних вимог, в яких позивачу відмовлено складає 5,1%), складність справи та виконаної адвокатом Потеряєвою І.А. роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також з урахуванням поданого представником позивача заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх неспівмірності, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з позивача на користь відповідача 1500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

При цьому, встановлено, що при постановленні рішення від 12.02.2024 року судом не ухвалено рішення в частині вимог, в задоволенні яких відмовлено (в резолютивній частині рішення не зазначено про відмову в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 2403,52грн.).

Враховуючи, що під час розгляду справи з приводу вказаної вимоги сторони подавали докази і давали пояснення, в мотивувальній частині рішення від 12.02.2024 року вказано на часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне доповнити резолютивну частину рішення від 12.02.2024 року.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2154,23 грн.

Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн. та витрати, пов`язані з залученням експерта, в сумі 255грн.

Доповнити резолютивну частину рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.02.2024 року по справі № 641/2351/21 абзацом наступного змісту: «В задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 2403,52грн. відмовити».

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст додаткового рішення складено 07.03.2024 року.

Суддя С. О. Ященко