Номер провадження: 22-ц/813/752/24
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача Одеської міської ради, представника позивача Лебедєвої Д.Ф.,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори в м. Одесі Вахненко Ю.О. - не з`явились,

переглянувши справу №522/20233/19 за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_3 , за участю третьої особи державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори в м. Одеса Вахненко Юлії Олександрівни про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2021 року у складі судді Свяченої Ю.Б., -

в с т а н о в и в :

Позивач Одеська міська рада, звернувшись 28 листопада 2013 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після її смерті відкрилась спадщина на 610/1000 часток квартири загальною площею 54,1 кв.м, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 . Спадкоємці за заповітом та законом у ОСОБА_4 відсутні. Спадкова справа №466/2005 до майна померлої ОСОБА_4 відкрита за заявою ОСОБА_3 , яка в порядку окремого провадження в справі №2о-113/2006 встановила факт проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю понад п`ять років у квартирі померлої. В подальшому судове рішення у справі №2о-113/2006 року було скасовано, заяву ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду. 17 березня 2017 року ОСОБА_3 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі судового рішення, що скасоване.

Крім того, у справі №2-2451/08 судовим рішенням в апеляційному порядку відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5 , ОСОБА_11 до Одеської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_11, Одеської міської ради про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Позивач Одеська міська рада просила:

визнати спадщину ОСОБА_4 , що складається з 610/1000 часток квартири загальною площею 54,1 кв.м та знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 , відумерлою;

визнати за Територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради право власності на 610/1000 часток квартири загальною площею 54,1 кв.м, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 ;

визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: №6-21, видане державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Вахненко Ю.О. на ім`я ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 на 610/1000 часток квартири загальною площею 54,1 кв.м, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 ;

витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь Територіальної громади міста Одеси 610/1000 часток квартири загальною площею 54,1 кв.м, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 ;

стягнути судові витрати;

встановити порядок виконання судового рішення шляхом зазначення, що рішення є підставою для скасування рішення (з відкриттям розділу), індексний номер рішення: 34309597 від 17 березня 2017 року, прийнятого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Вахненко Ю.О.; що рішення є підставою для реєстрації за Територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради права власності на 610/1000 часток квартири загальною площею 54,1 кв.м, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.1-13).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.59-61).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року за заявою Одеської міської ради в порядку забезпечення позову накладено арешт на 610/1000 часток квартири загальною площею 54,1 кв.м, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.66-70).

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, зазначивши у відзиві, що підстави для визнання спадщини відумерлою відсутні, так як не встановлена відсутність спадкоємців, права міської ради в контексті статті 1277 ЦК України не порушені (т.1 а.с.200-203).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2021 року за заявою Одеської міської ради виключено ОСОБА_5 , ОСОБА_11 з кола третіх осіб (т.2 а.с.100-102).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2021 року позов Одеської міської ради задоволено (т.2 а.с.103-110).

Висновок суду мотивовано тим, що спадкоємців у померлої ОСОБА_4 не має; що Спадкову справу №466/2005 до майна померлої ОСОБА_4 заведено за заявою ОСОБА_3 , судове рішення про встановлення факту проживання якої однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_4 скасовано; що свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_3 видано на підставі судового рішення, що скасовано. Відсутність спадкоємців померлої ОСОБА_4 має наслідком визнання спадщини померлої відумерлою та надає право органу місцевого самоврядування в силу відумерлості спадщини витребувати таку з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь територіальної громади.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові за спливом строку позовної давності (т.2 а.с.125-129).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права; порушення норм процесуального права полягає в наступному. ОСОБА_3 в межах строку для прийняття спадщини звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини померлої троюрідної сестри ОСОБА_4 . На час розгляду справи ОСОБА_3 була зареєстрована власником 610/1000 часток спірної квартири. Право подати позов про відумерлу спадщину у міської ради виникло ще у 2008 році, оскільки міській раді про спадщину було відомо з іншої справи. Про застосування наслідків спливу позовної давності було заявлено в суді першої інстанції, проте клопотання не залучено до справи з посиланням на те, що підготовче провадження закрито. Одеська міська рада не вправі витребувати майно у ОСОБА_3 , так як міська рада не надала доказів того, що є власником майна. Суд розглянув справу в порядку позовного провадження, проте справа підлягала розгляду в порядку окремого провадження. Підстави для визнання спадщини відумерлою відсутні, так як міська рада не дотрималась процедури здійснення правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності від імені Територіальної громади міста Одеси. Суд допустив порушення процесуальних прав відповідача при вирішенні клопотань та питання про закриття підготовчого провадження. Витрати по сплаті судового збору на ОСОБА_3 , яка має інвалідність другої групи безстроково, покладено безпідставно.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу Одеська міська рада заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 неодноразово зверталися до суду із заявами щодо встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою ОСОБА_4 . Судових рішень щодо спадщини ОСОБА_4 на їх користь наразі немає. Проте, ОСОБА_3 все ж отримала у 2017 році свідоцтво про право на спадщину за законом на спадщину ОСОБА_4 на підставі судового рішення, що вже було скасовано. За результатами розгляду численних спорів було все ж встановлено, що у ОСОБА_4 відсутні спадкоємці за заповітом чи за законом. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. ОСОБА_3 не мала права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , тому свідоцтво про право на спадщину їй видане незаконно. Позовне провадження у даній справі є правильним з огляду на позовні вимоги. Чинним законодавством не передбачено строку позовної давності для органу місцевого самоврядування для подання заяви про визнання спадщини відумерлою. З 2006 по 2019 рік ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 у різний процесуальний спосіб намагалися довести право на спадщину ОСОБА_4 , крім того, ОСОБА_3 17 березня 2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину, тому подання Одеською міською радою позову 28 листопада 2019 році не має наслідком пропуск строку позовної давності (т.2 а.с.153-157).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги; залишення рішення суду без змін в частині позовних вимог; скасування рішення суду в частині розподілу судових витрат та ухвалення в цій частині нового рішення про компенсацію позивачу витрат на сплату судового збору за рахунок держави з огляду на наступне.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 08 серпня 2001 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради на підставі Розпорядження від 08 серпня 2001 року №156668, 610/1000 часток квартири (приміщення квартири спільного заселення), що складають 32,1 кв.м загальної площі 54,1 кв.м квартири, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_9. Право власності зареєстровано бюро технічної інвентаризації 30 серпня 2001 року за №386 стр.70 кн.406пр. (т.1 а.с.38-39, 40, 41-44, 178-182).

Інша 390/1000 (39/100) частка квартири загальною площею 54,1 кв.м, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві власності ОСОБА_5 бюро технічної інвентаризації 29 жовтня 1999 року за №386 стр.27 кн280пр. (т.1 а.с.44, 178).

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 54 років, про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси зроблено актовий запис в Книзі реєстрації смертей 10 березня 2005 року за №2391 (т.1 а.с.160).

Спадкову справу №466/2005 до майна померлої ОСОБА_4 заведено Шостою одеською державною нотаріальною конторою 01 липня 2005 року за заявою ОСОБА_3 , яка послалась на те, що є троюрідною сестрою померлої (т.1 а.с.49, 50, 157-197).

Родинні відносини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не підтверджені.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2006 року у справі №2о-113/2006 заяву ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено; встановлено факт проживання ОСОБА_3 однією сім`єю з ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , понад п`ять років у квартирі АДРЕСА_2 . Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 січня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_11 задоволено частково; рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2006 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2007 року заяву ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду на підставі частини 6 статті 235 ЦПК України (виник спір про право) (т.1 а.с.15-16, 17-18, 19).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2008 року у справі №2-2451/08 позов ОСОБА_5 , ОСОБА_11 до Одеської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом задоволено; визнано ОСОБА_5 та ОСОБА_11 спадкоємцями четвертої черги; визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_11 в рівних частках право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на 610/1000 часток квартири АДРЕСА_2 ; відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_11, Одеської міської ради про визнання спадкоємцем четвертої черги, визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на 610/1000 часток квартири АДРЕСА_2 . Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2009 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково; рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2008 року скасовано, ухвалено нове рішення по суті вимог, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5 та ОСОБА_11 про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом (т.1 а.с.20-25, 26-31).

17 березня 2017 року у Спадковій справі №466/2005 державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Вахненко Ю.О. видано ОСОБА_3 , 1952 року народження, Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , 1950 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадщину, яка складається з 610/1000 часток квартири загальною площею 54,1 кв.м, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.32, 33-35, 157-197).

Станом на дату видачі 17 березня 2017 року ОСОБА_3 Свідоцтва про право на спадщину за законом рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2006 року у справі №2о-113/2006, яким було задоволено заяву ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання ОСОБА_3 однією сім`єю з ОСОБА_4 , було скасовано (т.1 а.с.193).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст.1223 ЦК України).

ОСОБА_4 заповіт не залишила, як наслідок, спадкування підлягає здійсненню за законом.

Син ОСОБА_4 ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 26 років.

ОСОБА_4 проживала і була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 з 04 квітня 1990 року по день смерті; інших осіб, які мали зареєстроване місце проживання разом з ОСОБА_4 , на день смерті не було.

Спадкоємців ОСОБА_4 першої, другої, третьої черги спадкоємців за законом не встановлено.

ОСОБА_3 в заяві про прийняття спадщини вказала, що є троюрідною сестрою ОСОБА_4 . Проте, докази того, що ОСОБА_3 є родичем ОСОБА_4 у Спадковій справі №466/2005 відсутні, судове рішення про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у Спадкову справу №466/2005 не надано.

Отже, правові підстави вважати ОСОБА_3 спадкоємцем п`ятої черги спадкоємців за законом наразі відсутні.

Щодо четвертої черги спадкоємців за законом, то ОСОБА_3 факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини встановила рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2006 року у справі №2о-113/2006. Проте, дане рішення скасовано в апеляційному порядку 23 січня 2007 року з направленням справи до суду першої інстанції, де заяву ОСОБА_3 було залишено без розгляду.

Отже, у справі №2о-113/2006 відсутнє остаточне рішення на користь ОСОБА_3 про встановлення факту її проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому результати розгляду справи №2о-113/2006 не відносять ОСОБА_3 до спадкоємців четвертої черги спадкоємців за законом.

Щодо четвертої черги спадкоємців за законом, то ОСОБА_5 , ОСОБА_11 у первісному позові та ОСОБА_3 у зустрічному позові у справі №2-2451/08 не отримали остаточного рішення на свою користь про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому результати розгляду справи №2-2451/08 не відносять ОСОБА_5 , ОСОБА_11, ОСОБА_3 до спадкоємців четвертої черги спадкоємців за законом.

Отже, спадкоємці ОСОБА_4 четвертої черги спадкоємців за законом відсутні.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (ч.1 ст.1277 ЦК України).

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини (ч.2 ст.1277 ЦК України).

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (ч.3 ст.1277 ЦК України).

Спадкоємці ОСОБА_4 за заповітом і за законом відсутні, як наслідок, спадщина, що являє собою нерухоме майно (610/1000 часток квартири загальною площею 54,1 кв.м, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 ), підлягає визнанню відумерлою спадщиною судом та, відповідно, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини як то до Територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради.

ОСОБА_3 не надала доказів того, що є спадкоємцем ОСОБА_4 , тому судове рішення в частині визнання спадщини відумерлою, визнання за територіальною громадою права власності на спадщину ОСОБА_4 скасуванню не підлягає.

Та обставина, що ОСОБА_3 17 березня 2017 року у Спадковій справі №466/2005 видано Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_4 , не є підставою для відмови Одеській міській раді у визнанні спадщини відумерлою, визнанні за територіальною громадою права власності на нерухоме майно, оскільки видане ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину підлягає визнанню судом недійсним.

Так, частиною 1 статті 1301 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

ОСОБА_3 надала у Спадкову справу №466/2005 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2006 року у справі №2о-113/2006 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При цьому, ОСОБА_3 не надала у Спадкову справу №466/2005 судового рішення апеляційної інстанції про скасування рішення суду першої інстанції у справі №2о-113/2006 з подальшим залишенням заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду. ОСОБА_3 не надала у Спадкову справу №466/2005 судових рішень у справі №2-2451/08, якими їй відмовлено у визнанні спадкоємцем четвертої черги спадкоємців за законом, тощо.

Отже, ОСОБА_3 приховала від нотаріуса інформацію про скасування судового рішення у справі №2о-113/2006 та інформацію про судове рішення у справі №2-2451/08; приховування даної інформації що мало наслідком безпідставну видачу їй 17 березня 2017 року свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_3 є особою, у якої відсутнє право на спадкування після смерті ОСОБА_4 , тому видане ОСОБА_3 17 березня 2017 року у Спадковій справі №466/2005 Свідоцтво про право на спадщину правильно визнано судом недійсним, а нерухоме майно обґрунтовано витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь територіальної громади, якій майно переходить у власність як спадщина, визнана судом відумерлою.

Доводи ОСОБА_3 щодо наслідків спливу строку позовної давності безпідставні, так як визнання спадщини відумерлою строком не обмежено, що ж до вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та витребування майна, то такі вимоги пред`явлено в межах строку загальної позовної давності.

Наявність свідоцтва про право на спадщину виключала розгляд заяви міської ради про визнання спадщини відумерлою в окремому провадженні, тому справа з огляду на заявлені вимоги підлягала розгляду в порядку позовного провадження.

Правові підстави для скасування рішення суду по суті вимог відсутні.

ОСОБА_3 , 1952 року народження, має інвалідність другої групи з 1999 року безстроково, з огляду на що має щодо сплати судового збору пільги, передбачені пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин, витрати Одеської міської ради на сплату судового збору в сумі 6776,00 грн. підлягають компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.п.1,2 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , підтриману представником ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2021 року в частині позовних вимог Одеської міської ради до ОСОБА_3 , за участю третьої особи державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори в м. Одеса Вахненко Юлії Олександрівни про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння - залишити без змін.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_3 судового збору в сумі 6776 грн. 00 коп. - скасувати.

Витрати Одеської міської ради на сплату судового збору в сумі 6776 грн. 00 коп. компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова