Справа № 182/6598/23
Провадження № 2/0182/264/2024
19.04.2024 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зняття арешту з майна,-
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в жовтні 2023 року вона звернулась до приватного нотаріуса з метою відчуження свого майна, однак, в момент проведення підготовчих дій до процедури відчуження майна з`ясувалося, що на її майно постановою державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. При цьому, в рамках ВП № 49247536 з неї здійснювалось стягнення на користь ПрАТ «МТС Україна» заборгованості у розмірі 1 160,70 грн. за судовим наказом від 03 квітня 2009 року, виданим Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області. Так, згідно відповіді від 01 листопада 2023 року Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), дійсно, в рамках ВП № 49247536, державним виконавцем винесена постанова про накладення арешту на майно боржника (номер запису обтяження 15183308). Однак, 29 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», та направлено сторонам виконавчого провадження. Крім того, постанова про арешт майна була винесена більше шести років тому і справу було передано до архіву. Термін зберігання документів в архіві, відповідно до Інструкції з діловодства, становить три роки, у зв`язку з чим отримати копію постанови про накладення арешту неможливо. Тобто, на даний час виникли такі обставини, які змусили його звернутись до суду з позовом про зняття арешту, оскільки в позасудовому порядку вчинити дані дії він позбавлений можливості. Тому, просить суд скасувати арешт майна та оголошення заборони на відчуження, номер запису обтяження 15183308, в рамках ВП № 49247536, який був накладений постановою державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області на її майно та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 15183308 Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області щодо нерухомого майна, що їй належить.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2023 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.17-18).
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.22) своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористався, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надав.
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Як встановлено судом, в рамках ВП № 49247536 постановою державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області було вчинено виконавчі дії, шляхом накладення арешту на майно та оголошення заборони на відчуження, номер запису обтяження 15183308, яке належить ОСОБА_1 , тобто, даний факт не заперечується Нікопольським відділом державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), оскільки, згідно листа від 13 жовтня 2023 року, відділом було повідомлену позивачку, що державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», та направлено сторонам виконавчого провадження. Крім того, постанова про арешт майна була винесена більше шести років тому і справу було передано до архіву, де термін зберігання документів, відповідно до Інструкції з діловодства, становить три роки, у зв`язку з чим, отримати копію постанови про накладення арешту неможливо (а.с.6).
Відповідно до ст.391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, судом встановлено, що на майно позивача постановою Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції 24 жовтня 2013 року було накладено арешт, який свідчить про той факт, що його наявність порушує право позивача щодо розпорядження цим майном.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.60 ЗУ "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику ( речове право на чуже майно).
Таким чином, враховуючи вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду, за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого, позивачка позбавлена можливості у повному обсязі користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та є таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.3, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суддя,
Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зняття арешту з майна задовольнити.
Скасувати арешт майна та оголошення заборони на відчуження, номер запису обтяження 15183308 в рамках ВП № 49247536, який був накладений постановою державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області на майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 15183308 Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області щодо нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал