Справа № 602/438/23
Провадження № 2/602/23/2024
ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" березня 2024 р. м.Ланівці
Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді - Холява Л.І.,
секретар - Домчук В.І.,
з участю сторін:
позивачки - ОСОБА_1 ,
представника позивачки - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ІваноФранківської області ЛИЧУК Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області МЕЛИХ Анатолій Іванович про визнання виконавчого напису нотаріуса № 9914 від 25 січня 2022 року таким, що не підлягає виконанню,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ТОВ «Вердикт-Капітал», треті особи, що не заявляють самостійних вимог приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ІваноФранківської області Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Личука Т.В. про стягнення заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал» № 9914 виданий 25 січня 2022 р., копію цього виконавчого напису нотаріуса їй не надано, що є порушенням порядку виконання. З виконавчим написом вона не погоджується, оскільки вважає, що у приватного нотаріуса були відсутні підстави на вчинення виконавчого напису, оскільки він не пересвідчився у безспірності боргу та не відноситься до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Вважає, що здійснений виконавчий напис є незаконним та таким, що вчинений без дотримання вимог чинного законодавства, зокрема Закону України «Пре нотаріат» та постанови КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Адже, вона жодних правовідносин із відповідачем не мала, жодних угод з ТОВ «Вердикт Капітал» не укладала та не має перед ним ніяких фінансових зобов`язань. Вважає, що здійснений виконавчий напис є незаконним та таким, що вчинений без дотримання вимог чинного законодавства.
У зв`язку із наведеним, просить виконавчий напис № 9914 від 25 січня 2022 року визнати таким, що не підлягає виконанню.
02 червня 2023 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві.
В судове засідання представник відповідача ТзОВ «Вердикт-Капітал» не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та не повідомив про причини неявки. Однак, 19 липня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позовні вимоги не визнав. При цьому зіслався на правові позиції Верховного Суду України, викладені в постановах від 18 вересня 2019 року у справі №161/6092/18-ц, від 20 травня 2015 року у справі №6-158цс15, від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17.
Третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи та не повідомив про причини неявки.
Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, щодо рішення по справі покладається на думку суду.
Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних міркувань.
Як вбачається із повідомлення приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. №4464 від 23 серпня 2022 року, направленого на адресу ОСОБА_1 та ТзОВ «Вердикт Капітал», приватний виконавець, керуючись ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», направив для виконання та до відома постанову про відкриття виконавчого провадження від 23 серпня 2022 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису №9914 від 25 січня 2022 року, що видав приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріально округу Івано-Франківської області Личук Т.В.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).
Відповідно до п.19 ст.34 Закону України "Про нотаріат" вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія.
Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 цього Закону та глава 16 розділу ІІ Порядку.
Відповідно до ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
У відповідності з наведеними нормами, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з ст.88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат`та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Аналізуючи наведені вище норми права, суд прийшов наступних висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, ст. ст. 50, 87, 88Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного, тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису, а тому суд при вирішенні спору не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17.
Таким чином, обов`язок доводити суду наявність спору з приводу наявності чи відсутності заборгованості за кредитним договором покладено саме на боржника, який в даному випадку є позивачем по справі.
Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти до висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.
Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням наведених вище цивільних процесуальних норм, суд зазначає, що саме на ОСОБА_1 , як позивачку у справі та особи, яка стверджує про порушення відповідачем її прав, покладено обов`язок довести ту обставину, на яку вона посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог щодо ненадання нотаріусу необхідних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника для одержання виконавчого напису нотаріуса.
Згідно з ст.81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Що стосується наданих доказів стороною позивача на підтвердження позовних вимог, а саме: копії постанови приватного виконавця від 23 серпня 2022 року про відкриття виконавчого провадження по виконавчому напису №9914 від 25 січня 2022 року, копії повідомлення приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. №4464 від 23 серпня 2022 року про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 серпня 2022 року, винесеної при примусовому виконанні виконавчого напису №9914 від 25 січня 2022 року, що видав приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріально округу Івано-Франківської області Личук Т.В., суд вважає, що це не є належними доказами наявності спору по заборгованості по кредитному договору. З даних документів лише вбачається наявність у приватного виконавця виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису №9914 від 25 січня 2022 року.
Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що позивачкою не надано суду жодних належних, допустимих, достовірних доказів на обґрунтування позовних вимог, а самі лише посилання у позовній заяві на такі обставини не свідчать про неправомірність вчинення спірного виконавчого напису, що є підставою для відмови у задоволенні позову щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Будь-яких інших фактичних даних та підтвердження їх доказами, що має значення для правильного вирішення справи, судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 76-81, 141, 264, 265, 273, 354 ЦПК, суд
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місце знаходження: м.Київ вул.Кудрявський Узвіз, 5 Б), треті особи: приватний нотаріус Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано Франківської області ЛИЧУК Тарас Володимирович (місце знаходження: м.Івано-Франківськ вул.Галицька,12), приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області МЕЛИХ Анатолій Іванович (місце знаходження: м.Тернопіль вул.Живова,32а) про визнання виконавчого напису нотаріуса № 9914 від 25 січня 2022 року таким, що не підлягає виконанню відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 29 березня 2024 року.

Суддя: Л. І. Холява