БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2827/23
Провадження № 2-др/497/3/24
10.04.2024 року м.Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря судового засідання Мунтянової В.П.,
представника заявника (відповідача) ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград клопотання (заяву) представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Гамар Валерія Івановича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів,
Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 27.03.204 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів відмовлено.

Даним рішенням суд не вирішував питання про стягнення судових витрат.

01.04.2024 року через підсистему Електронний суд від представника відповідача надійшло клопотання (заява) про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення та розподілу судових витрат, тобто в строк, визначений ч.8 ст.141 ЦПК України.

Згідно цього клопотання представник відповідача просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , судові витрати на загальну суму 55 124.00 гривні, які є витратми на професійну правничу допомогу, дана сума витрат узгоджена згідно акту виконаних робіт від 01.04.2024 року.

В обґрунтування клопотання представник посилається на те, що 19.12.2023 року між відповідачем та Адвокатським Бюро «Гамар ет аліі» в особі керуючого Гамар В.І. укладено Договір про надання професійної правничої допомоги № 10/23 від 19.12.2023 року (далі - Договір №10/23 від 19.12.2023 року), предметом якого сторони визначили, що Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати Клієнту професійну правничу (правову) допомогу щодо захисту інтересів Клієнта або осіб в інтересах яких Клієнтом було укладено цей Договір в рамках судового провадження №497/282/23 та похідних обов`язків, що направлені на представництво інтересів та надання правової допомоги в судах України.

На стадії підготовчого провадження представником Відповідача, разом з першою заявою по суті (відзив на позовну заяву від 01.01.2024 року) було додано орієнтовний розрахунок розміру судових витрат з визначенням ставки та вартості наданих послуг в розрізі витрат на правову допомогу.

19 грудня 2023 року представником Відповідача, було подано клопотанням про відкладення розгляду справи (вх. №8902/23) до якого було додано ордер адвоката та договір про надання правової допомоги №10/23 від 19.12.2023 разом з додатком до нього, який визначає умови оплати та порядок розрахунків між Клієнтом та Захисником. Прохальна частина відзиву у справі від 01.01.2024 року містить вимогу про стягнення з позивача усіх судових витрат. Після отримання відзиву на позовну заяву з орієнтовним розрахунком сум судових витрат Відповідача, заперечень від Позивача, щодо неспіврозмірності витрат, як то передбачено пунктами 5, 6 ст. 137 ЦПК України до ухвалення рішення по суті - не надходило.

В судовому засіданні, що відбувалося 27.03.2024 року, представником Відповідача, адвокатом Гамар В.І. було подано усну заяву про неможливість надання в судовому засіданні належних доказів понесених судових витрат, що підлягають стягненню на користь Відповідача (витрати на професійну правничу допомогу), які будуть понесені Відповідачем у відповідності до укладеного договору з адвокатом та підтверджені актом виконання робіт тільки після ухвалення рішення по суті.

01 квітня 2024 року між Клієнтом та Захисником було підписано акт виконання робіт до договору про надання правової допомоги №10/23 від 19.12.2023 року на загальну суму 55 124.00 гривень (додається).

Вказаний розрахунок містить відомості, що ставок фіксованої оплати за надані послуги (ознайомлення з матеріалами справи, консультація клієнта, участь у судових засіданнях, тощо).

Витратна частина узгодженого акту виконання робіт засвідчила, що Захисник виконав, а Клієнт прийняв до відома виконані послуги з договору про надання правової допомоги, з яких:

підготовка та подання заяви про надання доступу до Документ сформований в системі «Електронний суд» 01.04.2024 3 матеріалів судового провадження від 19.12.2023 року (вх. №8895/23) (1 година) на загальну суму 1342,00 гривень;

підготовка та подання клопотання про відкладення розгляду справи від 20.12.2023 року (вх. №8902/23) (1 година) на загальну суму 2684,00 гривень;

підготовка та подання клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференцзв`язку поза приміщенням суду від 20.12.2023 року (вх. №8903/23) (1 година) на загальну суму 2684,00 гривень; підготовка та подання клопотання про надання додаткового часу для подання відзиву від 20.12.2023 року (вх. №8900/23) (1 година) на загальну суму 2684,00 гривень;

ознайомлення з обставинами справи та визначення правової позиції 22.12.2023 року (2 години) на загальну суму 5368,00 гривень;

консультація Клієнта по обставинам справи та визначення позиції правового захисту від 26.12.2023 року з 11-00 до 12-30 години за місцем здійснення адвокатської діяльності (1,5 години) на загальну суму 4026,00 гривень;

підготовка та подання відзиву на позовну заяву з належним обґрунтуванням доказами у справі від 01.01.2024 року, вх. №9/24 від 02.01.2024 року, (4 години) на загальну суму 12112,00 гривень; засідання у судовому провадженні, що призначене на 17.01.2024 року о 13- 00 годині, 1 судодень на загальну суму 3028,00 гривень;

підготовка та подання заяви про доручення документів, що посвідчують особу від 19.01.2024 року, вх. № 469/24 (1 година) на загальну суму 1514,00 гривень;

консультація Клієнта по обставинам справи щодо виключної необхідності присутності у судовому засіданні (Ухвала суду від 17.01.2024 року) яке призначене на 12.02.2024 року за особистої участі Позивача (з врахуванням поведінки опонента) та надання консультації з складання процесуального документа у справі від 09.02.2024 року з 12-00 до 13-00 години за місцем здійснення адвокатської діяльності (1 година) на загальну суму 3028,00 гривень;

засідання у судовому провадженні, що призначене на 12.02.2024 року о 11- 00 годині, 1 судодень на загальну суму 3028,00 гривень; засідання у судовому провадженні, що призначене на 11.03.2024 року о 11-00 годині, 1 судодень.

Відкладення з причин не залежних від Відповідача, в зв`язку з неявкою Позивача та задоволення клопотання представника Позивача про відкладення, що було сформовано 10.03.2024 року о 23:23 годині і подано 11.03.2024 року на загальну суму 3028,00 гривень;

підготовка та подання клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференцзв`язку поза приміщенням суду від 12.03.2024 року (вх. №1896/24) (1 година) на загальну суму 3028,00 гривень;

засідання у судовому провадженні, що призначене на 27.03.2024 року о 13-00 годині, 1 судодень на загальну суму 3028,00 гривень;

підготовка та подання клопотання про ухвалення додаткового рішення по судовим витратам від 01.04.2024 року (1,5 години) на загальну суму 4542,00 гривень.

В цілому узгоджена сума витрат на правову допомогу за укладеним договором під час розгляду справи №497/2827/23 в суді першої інстанції склала 55124.00 гривень, що засвідчено сторонами договору.

З цих підстав представник позивача просить заяву задовольнити.

Ухвалою від 02.04.2024 року дана заява призначена до судового розгляду в судовому засіданні на 09:00 годину 10.04.2024 року (а.с.12), про що повідомлено сторін по справі (а.с.13).

09.04.2024 року на адресу суду представником позивача надіслано заперечення щодо задоволення заяви про стягнення правничої допомоги, яким просив відмовити в задоволенні вимоги представника відповідача щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу (а.с.14-16).

В обґрунтування заперечень стверджує, що:

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; (

ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також звертає увагу суду на наявну судову практику Верховного Суду, висловлену у постанові від 24.06.2021 по справі № 922/902/19. «Розглядаючи справу, Верховний Суд зазначив, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020у справі № 910/4201/19).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц зазначено: «При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року.

Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). 22. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.».

Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018 року по справі №814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги.

Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Враховуючи складність справи, характер спірних правовідносин, предмет та ціну позову, аналізуючи обсяг наданих адвокатом послуг вбачається, що розмір заявлених витрат на правову допомогу є завищеним.

Вказав, що відповідачем по справі не надано усіх необхідних доказів на підтвердження реальності здійснення оплати за надання правничої допомоги, не надано договір про правничу допомогу, не надано усі додатки відповідно до яких узгоджувалась сума гонорару адвоката, як відсутні і підтвердження розрахунку.

В судовому засіданні 10.04.2024 року:

-позивач не прибув, причини неявки не повідомив;

-представник позивача, приймав участь в режимі відеоконференції, заперечував доводи відповідача, підтримав свій письмовий відзив та звертав увагу на те, що представником позивача не надано доказів, що такі витрати позивачем на правову допомогу були фактично сплачені, відсутня квитанція про сплату таких коштів.

-відповідач не прибула, причини неявки не повідомила;

- представник відповідача підтримав заяву клопотання (заяву) про ухвалення додаткового рішення та стягнути з позивача визначену суму витрат на правову допомогу. Звернув увагу на позицію ВС у справі № 648/1102/19 від 12.02.2020 року, згідно якої «Колегія суддів не погодилася із висновками суду апеляційної інстанції, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України)».

Дослідивши матеріали справи в межах доводів клопотання та заяви представника позивача про стягнення судових витрат у справі, заперечення представника відповідача, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Цивільне процесуальне законодавство окреслило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини 1 та 3 статті 133);

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137):

- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137);

- суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137);

- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137).

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Правила, за якими реалізується ця засада судочинства, розглянута колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду в постанові від 28 вересня 2023 року у справі 686/31892/19.

ВС вказав, якщо сторона документально доведе, що вона понесла витрати на правову допомогу, а саме: буде надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення у додатковій постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу позивачем були надані такі документи:

- копію договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №10/23 від 19.12.2023 року, укладеного між Адвокатським Бюро «Гамар ет аліі» в особі керуючого Гамар Валерія Івановича та ОСОБА_3 . Згідно цього договору вартість послуг Адвокатського бюро та порядок їх сплати передбачено в додатку (додатках) до цього договору (а.с.59 зворотна сторона справи);

- додаток №10/23 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №10/23 від 19.12.2023 року, згідно якого Адвокатським Бюро «Гамар ет аліі» в особі керуючого Гамар Валерія ІвановичаЮ з однієї сторони та ОСОБА_3 , з іншої сторони, укладено цей Додаток до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги про таке: Плата за надання Адвокатом послуги на виконання договору про надання професійної правничої (правової) допомоги становить ставку у відсотках від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» станом на 01 січня відповідного року за 1(одну) годину роботи, 1 судодень (а.с.60);

Пунктом 3 даного додатку до договору визначено, що оплата фактичних витрат по узгодженому тарифу проводиться протягом місяця з моменту набуття чинності судового рішення, що ухвалено на користь Клієнта та складання акту приймання передачі наданих послуг, чи до вказаного факту, за попередньою домовленістю сторін.

- копія свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю № 1617 від 04.03.2008 року на ім`я ОСОБА_1 (а.с.90);

- ордер №1314089 від 19.12.2023 року про надання правничої (правової) допомоги адвокатом Гамар В.І. ОСОБА_3 , виданим «Адвокатським об`єднанням «Гамар ет аліі» (а.с.95);

- акт виконаних робіт від 01.04.2024 року, який є додатком до Договору про надання професійної правничої допомоги №410/23 від 19.12.2023 року, де вартість робіт склала 55 124.00 гривень (а.с.8-10).

В примітці цього акту значиться, що розрахунок витрат визначених п.1 цього акту проведено шляхом нарахування погодинної оплати праці Захисника у розмірі 100 % (50%) від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу встановленого Законом України про Державний бюджет України на поточний рік.

Підписання цього акту є свідченням виконання робіт передбачених пунктами 1, 2 основного договору та прийняття їх Клієнтом для оплати на умовах передбачених пунктами 3, 4 додатку до основного договору від 19.12.2023 року (а.с.8-10).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою N 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

З огляду на викладене, суд зазначає, що доводи представника відповідача про відмову у задоволенні клопотання (заяви) про стягнення витрат на оплату правничої допомоги у повному обсязі не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають принципу розподілу витрат на правничу допомогу адвоката між сторонами.

Вищенаведене узгоджується із правовим висновком викладеним Верховним Судом у постановах від 22 листопада 2018 року у справі № 635/5462/17 (провадження № 61-41310св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 567/517/17 (провадження № 61-14555св19).

Посилання представника на те, що дана заява (клопотання) задоволенню не підлягає, оскільки представником відповідача не надано квитанції про сплату його клієнтом, тобто відповідачем ОСОБА_3 ,суми витрат на правову допомогу в розмірі 55124 гривень, тобто відповідачем дані послуги фактично не сплачені, суд розцінює критично.

Так, згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131 св 19 зверну увагу на те, що « … витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України)».

Згідно нині діючої норми ЦПК України ч. 8 ст. 141, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

А відтак, суд не приймає до уваги дані заперечення представника позивача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу згідно клопотання (заяви) представника позивача, суд враховує певні заперечення відповідача і чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, обґрунтованість розміру цих витрат, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності таких витрат.

Суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат не є безумовною підставою для їх стягнення судом у визначеному розмірі з позивача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності цих витрат.

З опису послуг вбачається, що відповідачу адвокатом Гамар В.І. надавалися послуги на правничу допомогу, які полягали у здійсненні ним: консультації клієнта, вчинення підготовчих дій, спрямованих на подання позовної заяви в суд, підготовки та подання позовної заяви в суд, судовий розгляд, підготовка та подача різних заяв та клопотань..

Суд зазначає, що предмет спору у цій справі не є складним, відсутня потреба у вивченні великого обсягу фактичних даних, процесуальні документи, які містяться у ній не є складними та не можуть займати значної витрати часу на їх виготовлення і вироблення правової позиції в спірних правовідносинах. Адвокат Гамар В.І. має великий стаж адвокатської діяльності, є досвідченим фахівцем, і йому не потрібно багато часу для складання процесуальних документів.

Також суд вважає, що складення позовної заяви не потребувало додаткових зусиль та знань, великої тривалості часу адвоката, як і відсутня необхідність у додатковому аналізі обставин справи та вивченні нормативно-правової бази. Таким чином, зазначення в розрахунку витрат на професійну правничу допомогу витраченого часу на підготовчі дії спрямовані на подання позовної заяви у кількості 3 (трьох) годин та підготовка і подання позовної заяви в суд у кількості 4 (чотирьох) годин, є по суті ідентичними діями, що входить до послуги з підготовки та подання позову до суду, є явно завищеною та необґрунтованою.

Крім цього, такі процесуальні дії як: - підготовка та подання заяви про надання доступу до матеріалів судового провадження (1342.00 гривні), - підготовка та подання клопотання про відкладення розгляду справи (2684.00 гривень), - підготовка та подання клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції (2684.00), яких два і які є ідентичними, змінюється лише дата подання, - підготовка та подання клопотання про надання додаткового часу для подання відзиву (2684.00 гривень), - підготовка та подання заяви про долучення документів, що посвідчують особу (1514.00 гривень) не займають такого тривалого часу як зазначає представник відповідача, не потребують додаткового вивчення нормативної бази, та не несуть змістовного навантаження.

Суд дійшов висновку, що виконані адвокатом роботи, з урахуванням їх незначної складності, тривалості судових засідань, двічі прибував для участі в судових засіданнях до Болградського районного суду Одеської області, інші судові засідання здійснювалися в режимі відеоконференції, не цілком відповідають критерію реальності адвокатських витрат, а зазначений заявником розмір витрат на професійну правничу допомогу загальною вартістю 55124.00 гривень, не достатньо обґрунтований, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

З огляду на якість поданих представником відповідача процесуальних документів, доказове наповнення матеріалів справи та їх об`єм, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських витрат, суд вважає, що обґрунтованими і пропорційними до предмета спору є витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 40 000.00 гривень, які слід стягнути з позивача на користь відповідача, що (на переконання суду) буде відповідати критеріям розумності, виваженості та справедливості.

Положеннями ч.ч.3, 5 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Керуючись ст.ст.133, 134, 137, 141, 270, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання (заяву) представника відповідача про стягнення судових витрат по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,

40 000,00 (сорок тисяч ) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 12.04.2024 року

Суддя С.В. Кодінцева