Справа № 504/1704/22
Провадження № 2/504/1351/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2024смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

секретаря Завади Ю.А., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, смт. Доброслав, в спрощеному порядку, цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , який уточнив (збільшив позовні вимоги) у жовтні 2023 року, і в остаточній редакції позову просив суд в порядку поділу майна набутого подружжям за час шлюбу стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , компенсацію половини вартості автомобіля BMW X3, 2016 року випуску, двигун 1997 куб.см., VIN НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , в сумі 426210,00 грн.

Рух справи в суді:

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.07.2022 року відкрито спрощене провадження у справі.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.09.2022 року вжито заходів забезпечення позову - накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, які (яке) належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , в межах суми позовних вимог 395670 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.05.2023 року призначено судову- автотехнічну експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.11.2023 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.11.2023 року задоволено клопотання ОСОБА_2 , витребувано докази.

Позиції сторін:

Позивач та його представник в судовому засіданні доводи позову підтримали просили його задовольнити з наступних підстав:

09.11.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб.

За час шлюбу подружжям набуто автомобіль BMW X3, 2016 року випуску, двигун 1997 куб.см., VIN НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , який оформлено на ОСОБА_2 .

З 23.08.2021 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, фактично шлюбні відносини не підтримують.

25.09.2021 року ОСОБА_2 перереєструвала вищевказаний автомобіль на свого батька- ОСОБА_4 .

Позивач стверджує, що жодних погоджень на відчуження набутого подружжям майна він відповідачці не надавав.

Тому просить суд стягнути з відповідачки половину дійсної (ринкової) вартості аналогічного за своїми характеристиками автомобіля.

Відповідач у своєму відзиві, який подала 13.09.2022 року проти задоволення позовних вимог повністю заперечувала.

Зокрема, послалась на те, що вона дійсно перебувала із позивачем у шлюбі з 09.11.2019 року.

29.03.2022 рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області шлюб розірваний.

Відповідач заперечує той факт, що подружжя фактично припинили шлюбні відносини з 23.08.2021 року, оскільки на її думку проживання подружжя за різними адресами ще не свідчить про припинення шлюбних відносин.

Щодо відчуження автомобіля відповідач стверджує, що позивач не висловлював їй будь- яких заперечень проти відчуження автомобіля, і доказів того, що автомобіль відчужений не в інтересах сім`ї суду не надав.

Крім того, відповідач звертає увагу, що позивач не просить визнати автомобіль спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідач вважає автомобіль особистою власністю, оскільки позивач не мав офіційного доходу, не був працевлаштований, і, за її твердженням, позивач жив за її рахунок.

Крім того, вказує, що до шлюбу їй на праві власності належав автомобіль Volkswagen CC, державний номерний знак НОМЕР_4 , який вона продала у період шлюбу, і за ці кошти придбала автомобіль BMW X3, 2016 року випуску, двигун 1997 куб.см., VIN НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 .

Відтак просила у позові відмовити повністю.

Відповідач подала заяву про розгляд справи у свою відсутність.

Встановлені судом фактичні обставини:

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.11.2019 року, який рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.03.2022 року розірваний. 27.10.2020 року за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі- продажу у ТСЦ 5141 було зареєстровано автомобіль BMW X3, 2016 року випуску, двигун 1997 куб.см., VIN НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 .

25.09.2021 року автомобіль BMW X3, 2016 року випуску, двигун 1997 куб.см., VIN НОМЕР_1 перереєстрований на іншого власника за договором, укладеним в ТСЦ.

06.06.2019 року за ОСОБА_2 був зареєстрований автомобіль Volkswagen CC, державний номерний знак НОМЕР_4 , який було перереєстровано на нового власника за договором купівлі- продажу від 15.05.2021 року.

Оцінка суду та релевантні джерела права:

Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при поділі майна враховують також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, як це визначено частиною четвертою статті 65 СК України.

Таким чином, при розподілі майна подружжя між подружжям буде поділено не тільки майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а і борги подружжя (кредити і т. д.) та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

Відповідач не надала суду будь-яких доказів на спростування презумпції спільної сумісної власності майна набутого у шлюбі.

Зокрема, доводи того, що позивач не мав доходу спростовується декларацією про доходи за 4 квартал 2019 року по 4 квартал 2020 року, де ОСОБА_1 мав дохід 157625,00 грн.

Крім того, відсутність доходу у одного з подружжя не є безумовною підставою для визнання майна особистою власністю.

Не належить до спільної сумісної власності майно, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 6 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Сторони не довели часу припинення фактичних шлюбних відносин.

Більш того, такі вимоги не висувались жодною із сторін.

Доводи ОСОБА_2 про те, що автомобіль BMW X3, 2016 року випуску, двигун 1997 куб.см., VIN НОМЕР_1 був придбаний нею за рахунок належного їй на праві особистої власності автомобіля Volkswagen CC, державний номерний знак НОМЕР_4 не приймаються судом, оскільки автомобіль Volkswagen CC був відчужений ОСОБА_2 через сім з половиною місяців після придбання автомобіля BMW X3, 2016 року випуску.

Доводи того, що ОСОБА_2 мала дохід від заробітної плати за місцем своєї роботи, і тому автомобіль BMW X3, 2016 року випуску є її особистою власністю також не приймаються судом, оскільки заробітна плата є також джерелом спільної власності подружжя.

Таким чином, суд дійшов до висновку, оскільки автомобіль BMW X3, 2016 року випуску придбаний за час зареєстрованого шлюбу, він є предметом спільної сумісної власності подружжя, і відповідач не спростував належними та допустимими доказами цю презумпцію.

Щодо вартості автомобіля та суми компенсації.

Позивач подаючи позов надав суду висновок про середньоринкову вартість аналогічного КТЗ станом на 28.04.2022 року, який наданий оцінювачем ОСОБА_5 , де вартість аналогічного автомобіля як автомобіль BMW X3, 2016 року випуску, двигун 1997 куб.см., VIN НОМЕР_1 становить 791340 грн.

Відповідач надала висновок експерта ОНДЕКЦ від 12.09.2022 року про ринкову вартість автомобіля BMW X3, 2016 року випуску, двигун 1997 куб.см., VIN НОМЕР_1 становить 625599 грн.

За ухвалою суду Київським науково- дослідним інститутом судових експертиз надано висновок експерта від 08.09.2023 року, де вартість аналогічного автомобіля як автомобіль BMW X3, 2016 року випуску, двигун 1997 куб.см., VIN НОМЕР_1 становить 852420,00 грн.

Суд надає перевагу висновку КНДІСЕ, оскільки він зроблений на підставі та з урахуванням матеріалів цивільної справи, в тому числі враховано ушкодження автомобіля під час його придбання на аукціоні в США, параметри та комплектацію автомобіля, яка підтверджена матеріалами офіційного дилера BMW в Україні.

Отже сума компенсації рівна 462210 грн. з урахуванням рівності часток співвласників.

Тому позов з урахуванням його уточнення підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 57, 60, 63, 76 СК України, ст. 368 ЦК України, ст.ст. 207, 208, 258-260, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

В порядку поділу майна набутого подружжям за час шлюбу стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 компенсацію половини вартості автомобіля BMW X3, 2016 року випуску, двигун 1997 куб.см., VIN НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , в сумі 426210,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.К. Барвенко