ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/957/24
провадження № 2/753/3176/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 березня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря Кушнір А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

У січні 2024 року до Дарницького районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 09 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики № 09092020/980, відповідно до якого позивач передав відповідачу кошти в сумі 200 000,00 грн. Згідно умов договору п. 5 визначено, що позика надається на строк до 08 вересня 2021 року включно. На підтвердження укладання договору та передачі коштів була складена розписка про отримання безпроцентної позики від 09 вересня 2020 року.

14 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики № 14042021/980/1, відповідно до якого позивач передав відповідачу кошти в сумі 100 000,00 грн. Згідно умов договору п. 5 визначено, що позика надається на строк до 13 квітня 2022 року включно. На підтвердження укладання договору та передачі коштів була складена розписка про отримання безпроцентної позики 14 квітня 2021 року.

Відповідач кошти в вказаний строк не повернув, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача борг з урахуванням інляційних збитків та 3% річних.

У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом захисту свого порушеного права з метою стягнення боргу з відповідача з урахуванням інфляційних збитків та 3% річних у розмірі 355 122,19 грн.

Ухвалою суду від 19.01.2024 у справі відкрито провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки "ACURA MDX" д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер шасі: НОМЕР_2 ; автомобіль марки "PORSCHE CAYENNE" д.н.з. НОМЕР_3 , 2014 року випуску.

Ухвалою суду від 19.01.2024 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

У судове засідання позивача не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов просив задовольнити, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач, в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи та/або відзиву на позов до суду не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані у справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

09 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики № 09092020/980, відповідно до якого позивач передав відповідачу кошти в сумі 200 000,00 грн.

Згідно умов договору п. 5 визначено, що позика надається на строк до 08 вересня 2021 року включно. На підтвердження укладання договору та передачі коштів була складена розписка про отримання безпроцентної позики від 09 вересня 2020 року.

14 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики № 14042021/980/1, відповідно до якого позивач передав відповідачу кошти в сумі 100 000,00 грн.

Згідно умов договору п. 5 визначено, що позика надається на строк до 13 квітня 2022 року включно. На підтвердження укладання договору та передачі коштів була складена розписка про отримання безпроцентної позики 14 квітня 2021 року.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (стаття 1046 ЦК України).

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

В матеріалах справи міститься копія договору позики № 09092020/980 від 09.09.2020, копія договору позики № 14042021/980/1 від 14.04.2021 та копія розписка про отримання безпроцентної позики від 09.09.2020, копія розписка про отримання безпроцентної позики від 14.04.2021.

Відповідно до частини четвертоїстатті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».

У ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно з частиною другоюстатті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за прострочення виконання грошового зобов`язання з відповідача на корить позивача підлягає стягненню борг у розмірі 300 000,00 грн., інфляційних збитків у розмірі 43 768,41 грн., 3% річних у розмірі 11 353,78 грн., а всього 355 122,19 грн. Розрахунок заборгованості наданий позивачем перевірено судом та береться до уваги.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).

Таким чином, оскільки відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, не повернув позивачу борг, а тому з нього слід стягнути на користь позивача грошові кошти у розмірі 355 122,19 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь позивача судові витрати в розмірі 3 551,22 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 265, 273, 274, 280, 282-284, 289 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) заборгованість за договором позики № 09092020/980 від 09.09.2020 у розмірі 200 000,00 грн., 3 % річних 8 756,52 грн., інфляційні збитки у розмірі 34 949,44 грн., за договором позики № 14042021/980/1 від 14.04.2021 у розмірі 100 000,00 грн., 3 % річних 2 597,26 грн., інфляційні збитки у розмірі 8 818,97 грн., а всього 355 122 (триста п`ятдесят п`ять тисяч сто двадцять дві гривні) 19 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 551,22 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: