Справа № 486/1698/23
Провадження № 2/486/216/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Волкової О.І.,

за участю: секретаря судового засідання - Соболевської І.Ю.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську, Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що рішенням Южноукраїнського міського суду від 15.09.2023 у справі №486/1218/23 з нього з 31.07.2023 року стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 в розмірі частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З 2021 року він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 , з якою мають спільну доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як на підстави зменшення розміру аліментів позивач посилається на те, що на даний час на його утриманні перебуває жінка, з якою він мешкає, та їхня малолітня дитина. Його співмешканка на даний час отримує державну допомогу 860 грн. і перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Також посилається на те, що має матір-пенсіонерку, яка хворіє і потребує матеріальної допомоги. Посилається на те, що йому належить на праві спільної часткової власності 1/2 частина житлового будинку в смт.Олександрівка Вознесенського району. Просить з урахуванням вимог ст.182, 192 Сімейного кодексу України та зміни його сімейного і майнового стану зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 з 1/4 частини до 1/6 частини доходу щомісячно.

У судове засідання 19.02.2024 позивач ОСОБА_2 не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що виховує сама двох дітей, має невелику заробітну плату, з якої оплачує житло та комунальні послуги, витрачає кошти на страхування дітей, а також на лікування сина ОСОБА_3 . Згідно відзиву на позовну заяву вважає, що виходячи з розміру заробітної плати позивач має можливість сплачувати аліменти у попередньому розмірі, не погоджується з його посиланням на утримання матері, оскільки та є працюючою пенсіонеркою і отримує додатковий дохід. Крім того зазначила, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо зміни його матеріального стану, просила відмовити у задоволенні позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За рішенням Южноукраїнського міського суду від 15.09.2023 у справі №486/1218/23 позивач зобов`язаний сплачувати аліменти у розмірі частки всіх видів доходу щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Позивачем надано в якості доказу щодо зміни його матеріального стану свідоцтво про народження у нього неповнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7), відповідно до якого він є батьком.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 27.09.2023 року, виданого у складі комісії за участю депутата Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області Рожка А.І., в будинку АДРЕСА_1 без реєстрації проживають позивач разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . В цьому ж акті зазначено, що перевіркою також встановлено, що позивач знаходиться у фактичних шлюбних відносинах. (а.с.8)

Згідно довідки про доходи №20 від 28.09.2023 року, виданої т.в.о.командира військової частини НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_2 за п`ять місяців отримав дохід на загальну суму 335 532,18 грн. (а.с.12), що в місяць складає приблизно 67000 грн.

В якості доказа до справи приєднана ксерокопія пенсійного посвідчення матері позивача ОСОБА_7 та свідоцтво про смерть його батька (а.с.10-11)

Судом встановлено, що позивач має матір, яка є пенсіонеркою, але ним не надано жодних належних та допустимих доказів, що вона перебуває на її утриманні або він сплачує на її утримання аліменти.

В судовому засіданні встановлено, що позивач не перебуває в зареєстрованому шлюбі з матір`ю малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свідоцтві про народження якої він зазначений як батько. Разом з тим, ним не надано доказів того, що він визнав себе батьком, так як сама інформація у свідоцтві про народження не може підтверджувати факт про визнання себе батьком, адже дані про батька у свідоцтво про народження можуть бути внесені на підставі слів матері дитини. В судове засідання позивач не з`явився, матеріалів справи, які б підтверджували факт визнання ним батьківства, не надав.

Суд критично оцінює наданий акт про спільне проживання, оскільки сам по собі факт спільного проживання позивача із громадянкою ОСОБА_4 не може слугувати підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини від першого шлюбу.

Суд не може брати до уваги надані в якості доказів копії квитанцій про сплату ОСОБА_4 та ОСОБА_8 комунальної послуги за спожитий газ за адресою: АДРЕСА_1 , так як вони не мають відношення до сторін у даній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач виплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу. Народження у позивача доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 саме по собі не доводить факт, що він її утримує.

Одним з головних принципів сімейного права є паритетність у побудові сімейних відносин. Цей принцип навіть знайшов своє відображення в Основному Законі України Конституції, у статті 51 якої зазначено, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя.

У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 26.04.2001 р. №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із статтею 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів»).

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надав належних та допустимих доказів, що підтверджують зміну в його матеріальному або сімейному стані, які давала б правові підстави суду на зменшення розміру аліментів з 1/4 на 1/6 на утримання неповнолітнього сина від першого шлюбу.

У батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами, і різноманітні аргументи щодо браку коштів у платника аліментів мають сприйматися критично.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 12, 13, 77, 78, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олена Волкова