Справа № 161/3635/24
Провадження № 2-о/161/184/24
У Х В А Л А

01 квітня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі Новак Л.В.,

за участі представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області у справі за заявою адвоката Лавренчука Олександра Володимировича подану в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, - В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що 05 грудня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області було надано рішення про відмову у призначенні пенсії №79. Відповідно до даного рішення було встановлено наступне: - згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки оформлення трудової книжки не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях N? 58 від 29.07.1993, а саме наявне виправлення імені на титульній сторінці трудової книжки; -не врахований період навчання з 01.09.1977 по 19.07.1978 року згідно довідки №629 від 22.11.2023, оскільки прізвище в довідці ( ОСОБА_3 ) не відповідає прізвищу у свідоцтві про одруження ( ОСОБА_4 ). згідно копій наказу на прийняття №1112 від 02.04.1979 та наказу на звільнення №596 від 28.04.1982, оскільки ім?я в наказах ( ОСОБА_5 ) не відповідає даним паспорту ( ОСОБА_6 ).

Вказує, що з копій документів вбачається, що розбіжності в прізвищі і імені в документах, що підтверджують стаж роботи наявні через технічне вчинення працівниками помилок, в тому числі шляхом перекладу з російської на українську, а тому наявність таких розбіжностей підлягає вирішенню в судовому порядку шляхом розгляду заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Так вбачається, що належна ОСОБА_7 трудова книжка була видана на ім?я ОСОБА_8 , при зміні прізвища було закреслено та змінено прізвище на ОСОБА_9 , ім?я ОСОБА_10 не перекладалось та не виправлялось, атестат про навчання було видано на ім?я ОСОБА_11 .

Стверджує, що відповідно до Довідки №629 від 22 листопада 2023 року вбачається, що ОСОБА_12 дійсно навчалась у Рівненському ПТУ №5 відповідно до наказу про зарахування від 01.09.1977 року наказ «Про зарахування» №165-К та отримала кваліфікацію - ткаля 4 розряду. Відомості у Довідці і відомості у Атестаті №6688 співпадають та підтверджують дійсність факту перебування на навчанні заявниці.

Вказує, що згідно копій наказу на прийняття №1112 від 02.04.1979 та наказу на звільнення №596 від 28.04.1982, ім?я в наказах ( ОСОБА_5 ) не відповідає даним паспорту ( ОСОБА_6 ), оскільки знову ж було допущено помилку працівникам при внесенні записів..

Вважає, що інших осіб, окрім « ОСОБА_13 » відповідно до наявних відомостей, які були працевлаштовані в цей період, з прізвищем ОСОБА_3 та ім?ям ОСОБА_10 немає, відомості про період працевлаштування підтверджуються трудовою книжкою, де є відповідні записи із зазначенням наказу, номер якого відповідає вищевказаному №1112, як підстави прийняття на роботу.

На підставі вищенаведеного, вважає, що наявні в документах розбіжності із теперішніми паспортними даними є технічними описками, помилками при внесення записів працівниками, а тому для зарахування наявного страхового стажу є необхідним звернутись до суду із заявою про встановлення юридичного факту.

А тому просить суд встановити факт, що трудова книжка серії НОМЕР_2 , заповнена 16 квітня 1979 року « ОСОБА_8 » з виправленням прізвища на « ОСОБА_9 » належить ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити що ОСОБА_15 навчалась період навчання з 01.09.1977 по 19.07.1970 року у Рівненському ПТУ №5, та що атестат № НОМЕР_3 виданий ОСОБА_11 19.07.1978 р. Державним комітетом Ради Міністрів Української РСР по професійно-технічній освіті належить ОСОБА_14 ; встановити факт, що ОСОБА_15 працювала у ОСОБА_16 прядильно-ткацькій та оздоблювальній фабриці шовкових тканин із штапельного волокна ім.60-річчя Радянської України в період від 02.04.1979 року відповідно до наказу на прийняття №1112 від 02.04.1979 та по 28.04.1982 р. відповідно до наказу на звільнення №596 від 28.04.1982 та що наявні накази на прийняття №1112 від 02.04.1982 та наказ на звільнення №596 від 28.04.1982 належать ОСОБА_14 як працівнику відносно якого їх було видано.

27.02.2024 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області відкрито провадження у справі.

Представник заявника ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала вимоги викладені у заяві, просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Лисюк О.В. в судове засідання не з`явилася, на адресу суду 12.03.2024 надіслала додаткові пояснення у справі, в яких просила залишити заяву без розгляду, вказавши, що встановлення факту трудових відносин в порядку окремого провадження законом не передбачено, тому вимоги про встановлення таких фактів є безпідставними. Крім того, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №79 від 05.12.2023 про відмову у призначені пенсії не оскаржувалося. Одночасно в заяві просила розгляд заяви проводити за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5 суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Заявник звернулася до суду із заявою у якій просить встановити факт, що трудова книжка серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити що ОСОБА_15 навчалась період навчання з 01.09.1977 по 19.07.1970 року у Рівненському ПТУ №5, та що атестат № НОМЕР_3 виданий ОСОБА_11 19.07.1978 р. належить ОСОБА_14 ; встановити факт, що ОСОБА_15 працювала у Луцькій меланжевій прядильно-ткацькій та оздоблювальній фабриці шовкових тканин із штапельного волокна ім.60-річчя Радянської України в період від 02.04.1979 року відповідно до наказу на прийняття №1112 від 02.04.1979 та по 28.04.1982 р. відповідно до наказу на звільнення №596 від 28.04.1982 та що наявні накази належать ОСОБА_14 як працівнику відносно якого їх було видано, оскільки викладене перешкоджає правильному обрахуванню трудового стажу заявника та нарахуванню пенсії.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058), який, згідно преамбули, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Статтею 5 Закону № 1058 визначено, що саме він регулює відносини між суб`єктами загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечать цьому Закону

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обраховується територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до запровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Тобто встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства заяви про встановлення фактів трудового стажу. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 серпня 2021 року у справі № 947/14019/20 (провадження № 61-5612св21).

В ухвалі Верховного Суду від 13 листопада 2023 року у справі №761/21818/22 вказано, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо трудового стажу (для призначення пенсій та допомоги по тимчасовій непрацездатності, нарахування надбавок та інших пільг).

Крім того, з позову та доданих до нього матеріалів не вбачається, що заявник звертався до Пенсійного фонду вищого рівня, для оскарження рішення про відмову у призначенні пенсій № 79 від 05.12.2023 р.

Отже, питання встановлення факту наявності трудового стажу не підлягає судовому розгляду, а повинне вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури.

Таким чином, як вбачається із вищенаведеного в даному випадку має місце спір про право.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 95, 265, 293, 315-319 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Лисюк Олени Віталіївни задовольнити.

Заяву адвоката Лавренчука Олександра Володимировича подану в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 01.04.2024.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.В. Олексюк