Справа № 591/513/22
Провадження № 2/591/1269/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Полякової А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу №591/513/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, зобов?язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, свої вимоги мотивує тим, що 16.06.2017 року позивач на свого зятя оформила генеральну довіреність на розпорядження, користування автомобілем, який був придбаний нею 24.04.2017. У 2020 році рішенням Зарічного районного суду м.Суми шлюб між її донькою та ОСОБА_6 був розірваний. На початку 2020 року ОСОБА_3 почала вимагати від колишнього зятя повернути автомобіль. В 2021 році ОСОБА_6 переоформив право власності на автомобіль на себе шляхом передоручення повноважень ОСОБА_3 на транспортний засіб на ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_5 , діючи від імені ОСОБА_3 , але без її відома, на підставі довіреності продав ОСОБА_4 належний їй автомобіль за 30000 грн. Посилаючись на вимоги ч.2 ст.240 ЦК України зазначає, що ОСОБА_4 не повідомив ОСОБА_3 про передачу своїх повноважень іншій особі. Укладаючи договір купівлі-продажу автомобіля ОСОБА_7 фактично діяв в інтересах представника по первісній довіреності - ОСОБА_4 , а не виконував повноваження представника власника автомобіля довірителя ОСОБА_3 . Враховуючи, що договір купівлі-продажу автомобіля вчинено не у відповідності до вимог ч.1 ст.215, ст.203 ЦК України, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №5946/2019/1535380 від 26.06.2019 укладений між ОСОБА_3 від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , зобов`язати ОСОБА_4 передати автомобіль КІА Sportаge1/7 D, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 .

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали із зазначених підстав. Додатково пояснили, що позивачка не знайома особисто з ОСОБА_5 , з нею не узгоджувались питання щодо відчуження належного їй автомобіля. Гроші від продажу автомобіля вона також не отримувала. Довіреність на ім`я колишнього зятя скасувала вже після того, як звернулася до суду із даним позовом.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 заперечував проти позову, зазначивши, що позивачем не повідомлено обставин, які б були підставою для визнання недійсним договору. Укладаючи спірний правочин, відповідач діяв на підставі діючої на момент укладення правочину довіреності. Просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву не надав.

Ухвалою суду від 18.09.2023 скасоване заочне рішення, прийняте у даній справі, та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження. Ухвалою від 24.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 ОСОБА_4 та донька позивача ОСОБА_8 з 02.11.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.8).

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 10.11.2020 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 розірваний (а.с.5-6).

08.06.2017 року ОСОБА_3 придбано транспортний засіб - автомобіль KIA Sportаge 1/7 D, номер кузова НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_1 вартістю 646040 грн. 00 коп. (а.с.9-10).

Відповідно до довіреності від 16.06.2017, посвідченої приватним нотаріусом Шосткінського міського нотаріального округу Сумської області Ніконовою Г.І., ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_4 у встановленому законом порядку розпоряджатись: у тому числі продати, обміняти, передати в оренду (в позичку, в лізинг), заставити, в забезпечення, як її, так і третіх осіб зобов`язань, належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 , виданого 10.08.2017 року Центром 594, автомобілем марки KIA Sportаge 1/7 D, номер кузова НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_1 . Довіреність видана з правом передоручення повноважень сроком на 10 років (а.с.12-13).

Відповідно до довіреності від 26.06.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сокол Т.П., ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_5 вчинити наступні правочини від імені ОСОБА_3 у встановленому законом порядку розпоряджатись : у тому числі продати, обміняти, передати в оренду (в позичку, в лізинг), заставити, в забезпечення, як її, так і третіх осіб зобов`язань, належний ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 , виданого 10.08.2017 року Центром 594, автомобілем марки KIA Sportаge 1/7 D, номер кузова НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_1 , тип ТЗ загальний легковий універсал-В. Довіреність видана терміном до 26.07.2019 (а.с. 40).

Відповідно до договору купівлі-продажу 5946/2019/1535380 транспортного засобу від 26.06.2019 року ОСОБА_3 в особі ОСОБА_5 , який діяв на підставі доручення продавця, продав ОСОБА_4 транспортний засіб марки KIA Sportаge 1/7 D, номер кузова НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_1 ціна транспортного засобу складає 30000 грн. 00 коп. (а.с.14).

Відповідно до повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області від 05.12.2023 згідно з обліковими даними ЄДР МВС автомобіль марки KIA Sportаge 2017 року випуску, д/н НОМЕР_1 зареєстрований 26.06.2019 в ТСЦ 5946 РСЦ ГСЦ МВС в Сумській області за громадянином ОСОБА_4 ( (а.с.234).

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В силу статті 237, частини третьої статті 238 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

За правилами частини 1 статті 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє (частина 2 цієї ж статті).

Відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом .

Згідно ст.239 ЦК України представник, який передав своє повноваження іншій особі, повинен повідомити про це особу, яку він представляє та надати їй необхідні відомості про особу, якій передані відповідні повноваження (замісника) невиконання цього обов`язку покладає на особу, яка передала повноваження, відповідальність за дії замісника як за свої власні.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частинами першою та третьою статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

За своєю правовою природою довіреність є одностороннім правочином, що укладається у вигляді письмового документа, у якому визначаються повноваження представника. Довіреність вказує на надання представнику від імені довірителя відповідних повноважень стосовно вчинення правочину, стороною якого є третя особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16).

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (стаття 239 ЦК України).

Судом встановлено, що довіреність видана позивачкою з дотриманням вимог законодавства, на момент укладення оспорюваного договору не була припинена та/або скасована, а, отже, з урахуванням її змісту, наділяла повірених відповідними повноваженнями.

Разом з тим, частина третя статті 238 ЦК України забороняє представнику вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є.

Водночас словосполучення «у своїх інтересах» потрібно розуміти так, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або у інший спосіб на шкоду інтересам довірителя, зокрема на користь інших осіб, включаючи і тих, представником яких він одночасно є.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 727/3501/16-ц, від 19 січня 2021 року у справі № 910/12791/19, від 19 травня 2021 року у справі № 642/7417/18, від 10 листопада 2021 року у справі № 757/50762/18-ц, від 01 лютого 2023 року у справі № 569/19674/19.

Отже, якщо представник вчинив правочин не в інтересах довірителя, а у своїх власних, то це є підставою для визнання такого правочину недійсним.

Відповідно до матеріалів справи відповідачі, що є повіреними особами позивача, уклали між собою договір купівлі-продажу належного довірителю транспортного засобу, внаслідок чого він був відчужений на користь ОСОБА_4 .

Тобто, уклавши довіреність на ім`я ОСОБА_5 та оскаржуваний договір від імені позивача, ОСОБА_4 діяв не в інтересах довірителя, а у власних інтересах, оскільки надалі отримав у власність належний позивачу транспортний засію.

Суд також зазначає, що у випадку укладення представником договору на свою користь довіритель не повинен доводити, що цей правочин вчинено не в його інтересах, збитковість правочину, недобросовісність чи нерозумність дій довірителя.

За змістом частини третьої статті 238 ЦК України довіритель наділений правом визнати недійсним вказаний договір договір незалежно від того, на яких умовах він укладений. На довірителя не покладається тягар доведення невигідності умов такого договору. Його укладення не в інтересах довірителя презюмується.

Такі висновки сформульовані у подібних правовідносинах у постановах Верховного Суду від 4 серпня 2023 року у справі № 388/353/20 та від 11 жовтня 2023 року у справі № 388/339/20

З огляду на викладене, наявні підстави для визнання недійсним договору №5946/2019/1535380 від 26.06.2019 купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля КІА Sportаge 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_10 , від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що відповідач набув право власності на транспортний засіб з порушенням вимог, встановлених ч.1-3, 5,6 ст.203 ЦПК України. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача ОСОБА_4 передати спірний автомобіль позивачці.

При зверненні з позовом у позовній заяві представником позивача було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо).

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що 05 січня 2022 року ОСОБА_3 уклала договір про надання правової (правничої) допомоги з адвокатом Лобановим М.Б., та за п.1 Додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 05.01.2022 року вказаного договору сторони погодили, що вартість послуг адвоката за ведення справи складає 10000 грн. 00 коп., кошти сплачено 05.01.2022 року (а.с.16-17).

Відповідачами заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу, не подавалась.

З урахуванням обставин справи та враховуючи відсутність клопотання відповідачів про зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 00 коп. є співмірними зі складністю справи, фактично витраченим часом на представництво інтересів позивача у суді, обсягом фактично виконаних адвокатом робіт, пов`язаних із представництвом інтересів клієнта, а тому підлягають розподілу.

Позивачем було заявлено дві вимоги немайнового характеру: вимога про визнання недійсним договору була заявлена до двох відповідачів, вимога про зобов`язання вчинити дії - до одного відповідача - ОСОБА_4 . Ці вимоги задоволено судом у повному обсязі. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_4 на користь позивачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500 грн., з ОСОБА_5 - судові витрати в сумі 2500 грн.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1488,60 грн. (1/2 від 992,40 грн. за вимогу немайнового характеру про визнання недійсним договору та 992,40 грн. за вимогу про зобов`язання вчинити дії), з ОСОБА_7 підлягає стягненню судовий збір в сумі 496,20 грн. (1/2 від 992,40 грн. за вимогу про визнання недійсним договору).

Керуючись ст. ст. 141, 142, 206, 256, 264, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, зобов?язання вчинити дії задовольнити.

Визнати недійсним договір №5946/2019/1535380 від 26.06.2019 купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля КІА Sportаge 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_10 , від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 .

Зобов`язати ОСОБА_4 передати автомобіль КІА Sportаge 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 8988,60 грн., у тому числі 1488,60 грн. - витрати по сплаті судового збору, 7500 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 2996,20 грн., у тому числі 496,20 грн. - витрати по сплаті судового збору, 2500 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Повний текст рішення виготовлено 15.02.2024.

Суддя О.О. Ніколаєнко