Справа № 720/39/23
Провадження № 2/720/45/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Лукян Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця заяву представника відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача звернувся до суду із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у вищевказаній цивільній справі, посилаючись на те, що представник позивача відмовився від позову з тих підстав, що відповідач не проживає у домоволодінні позивача, а тому відпала необхідність у позові. В той же час, відповідач не визнавав позов з самого початку, вважає його безпідставно поданим до суду, а тому в порядку ч. 3 ст. 142 ЦПК України витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Просив стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000 гривень.

В судове засідання представник позивача не з`явився, що відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України не є перешкодою для проведення судового засідання з розгляду даної заяви.

Представник позивача звернувся до суду із клопотанням про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу з позивача, посилаючись на відсутність детального опису виконаних робіт та витраченого часу адвокатом на виконання відповідних робіт, необхідних для надання правничої допомоги. Крім цього, послався на не співмірність витрат обсягу наданих адвокатом послуг, що є підставою для їх зменшення.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, а також матеріали цивільної справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Новоселицького районного суду від 21 березня 2024 року прийнято відмову від позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення. Провадження по справі закрито.

Із посиланням на ст. 142 ч. 3 ЦПК України представник відповідача просить стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000 гривень.

Представником відповідача разом із відзивом до суду подано попередній орієнтований розрахунок судових витрат на правничу професійну допомогу. Крім цього, до видалення суду до нарадчої кімнати було зроблено заяву про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 гривень. Копії даної заяви із додатками були направлені на адресу позивача, про що свідчить відповідне поштове відправлення.

За вказаних обставин, суд вважає, що заява про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу подано до суду в строки передбачені ст. 141 ч. 8 ЦПК України.

В обґрунтування своєї заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача надав копію договору № 07/2023 від 27 січня 2023 року про надання правничої допомоги та акт приймання-передачі наданих послуг до вказаного договору від 13 березня 2024 року.

Вирішуючи дану заяву суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В силу частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вартість послуг адвоката відповідача у даній справі визначена у п. 4 договору про правничу допомогу № 07/2023 від 27 січня 2023 року, згідно якого така вартість вказується в акті приймання-передачі наданих послуг, які відповідач зобов`язується оплатити адвокату після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг до вказаного договору від 13 березня 2024 року адвокатом було надано відповідачу наступну правову допомогу: - зустріч з клієнтом, консультація; збір доказів шляхом направлення адвокатських запитів; - підготовка відзиву від 13 лютого 2023 року; - підготовка клопотання про виклик свідків від 13 лютого 2023 року; - участь в судових засіданнях. Загальна вартість наданої професійної правничої допомоги складає 15000 гривень.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Аналіз договору про правничу допомогу № 07/2023 від 27 січня 2023 року та акту приймання-передачі наданих послуг від 13 березня 2024 року свідчить про те, що в них не передбачена погодинна оплата послуг адвоката, в тому суд приходить до висновку, що сторони домовилися про фіксований розмір оплати.

Вказане вбачається також з попередньому орієнтованого розрахунку судових витрат на правничу професійну допомогу, в якому відсутня погодинна форма оплати послуг адвоката.

Слід зазначити, що в постанові від 16 листопада 2022 року у постанові № 922/1964/21, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку КЦС ВС щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідного для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, визначивши, що учасник справи повинен деталізувати опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінюванні такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

У разі встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Таким чином, доводи представника позивача про відмову в стягненні витрат на професійну правничу допомогу з підстав відсутності детального опису виконаних робіт та витраченого часу адвокатом на виконання відповідних робіт, є безпідставними.

В той же час, частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При цьому не співмірність витрат на правничу допомогу й передбачених законом критеріїв є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 20 травня 2020 року у справі № 154/1435/18-ц та від 17 березня 2021 року у справі № 712/1720/19.

Як зазначено Верховним Судом в постанові від 10 грудня 2019 року у справі №160/2211/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Також, суд враховує висновки, викладені саме у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року в справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15 червня 2021 року у справі № 912/1025/20, згідно з яким для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Суд звертає особливу увагу, що предмет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, невелику тривалість і кількість судових засідань, кількість тільки двох сторін та їх представників, а також той факт, що відповідач відмовився від позову та провадження у справі було закрито.

Крім того, заявлені витрати у вигляді зустрічі з клієнтом не відносяться до витрат на правничу професійну допомогу в розумінні ст.ст. 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.

Отже, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, з урахуванням вказаних висновків Великої Палати Верховного Суду та критерії "необхідності і обґрунтованості", а також позиції позивача щодо зменшення розміру судових витрат у зв`язку із їх неспівмірністю, з позивача на користь відповідача необхідно стягнути 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції, які є співрозмірними з предметом позову у даній справі, відповідають як критерію реальності понесення адвокатських витрат, так і критерію розумної необхідності таких витрат.

На підставі ст.ст. 133, 134, 137, 141, 142 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В решті вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через райсуд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ляху Г.О.