Справа № 127/6654/24
Провадження № 2/127/815/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Іщук Т. П., розглянувши у в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивувала тим, що між нею та відповідачем 13 липня 2022 року був зареєстрований шлюб у Відділі ДРАЦС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), за актовим записом №1971, від якого мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від першого шлюбу ОСОБА_1 має неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що останні місяці шлюбні відносини між сторонами поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного їх припинення. Наразі шлюб між ними має формальний характер, подальше його збереження, примирення є неможливим, а тому просила розірвати шлюб. При цьому вказувала, що вона наразі не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Малолітня донька проживає разом з нею, знаходиться на її вихованні та утриманні. Натомість відповідач допомоги на утримання доньки не надає, хоча працездатний, здоровий, будь-якої інформації щодо місця його роботи позивачці не відомо. За вказаних обставин також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в тверді грошові сумі в розмірі 4000,00 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 березня 2024 року було відкрите спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив, а також зобов`язано позивача надати суду оригінал свідоцтва про шлюб.

Вказану ухвалу та копій матеріалів справи отримано відповідачем 12 березня 2024 року, про що свідчить власноручна написана відповідачем розписка про отримання ухвали та копій матеріалів справи на супровідному листі суду від 08 березня 2024 року та його заяві від 11 березня 2024 року. Однак відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом установлено, що 13 липня 2022 року між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб у Відділі ДРАЦС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), за актовим записом №1971 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 13 липня 2022 року).

Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 07 лютого 2023 року (а. с. 7 на звороті).

Сторони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин, примирення між ними неможливе.

Позивачка зареєстрована та проживає разом з донькою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджуються копією довідки про реєстрацію місця проживання особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 01 вересня 2022 року № 39065 та довідкою МКП «УК «Житло-Гарант» від 07 березня 2024 року №316 (а.с.9,18).

Відповідач проживає окремо, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Доказів про участь відповідача в утриманні дитини та його матеріального стану матеріали справи не містять.

Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України в частині припинення шлюбу та обов`язку батьків утримувати дитину і його виконання.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

У частинах 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на встановлені обставини не підтримання шлюбних відносин, формального існування шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивача, а тому вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами.

Що стосується вимог про стягнення аліментів на малолітню дитину, то суд зазначає наступне.

Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 цього ж Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум з 1 січня 2024 року для дітей віком до 6 років - 2563 гривні.

Дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день ухвалення рішення суду виповнилося 1 рік та 2 місяці.

Суд звертає увагу, що відповідач доказів належного виконання своїх обов`язків по утриманню доньки ОСОБА_3 не надав, а тому суд дійшов висновку про їх не виконання та порушення відповідного права, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів).

Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а остання, звертаючись до суду, просить визначити розмір аліментів в твердій сумі, суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги, неможливості утримувати дитину, відомостей про незадовільний стан здоров`я, суду не надав. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 2600,00 грн.

При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені ст.182 СК України, та надані докази.

Позивач, звертаючись до суду з позовом та визначаючи аліменти в розмірі 4000,00 грн, що фактично перевищує розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, будь-яких доказів щодо достатності заробітку (доходу) відповідача (платника аліментів) для визначення аліментів в такому розмірі суду не надала, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд звертає увагу, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України).

Крім того, суд звертає увагу позивача на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у разі наявності обставин, передбачених ст.185 СК України.

Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 28 лютого 2024 року.

У відповідності до п.1. ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 1211,20 грн судового збору та на користь держави 787,28 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам).

На підставі викладеного, керуючись ст. 104, 105, 112, 180-183, 191 СК України, ст. 13, 81, 141, 263-265, 273, 279, 354, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , зареєстрований 13 липня 2022 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №1971.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 2600,00 грн (дві тисячі шістсот гривень), але не менше на дитину 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 лютого 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору та 787,28 грн судового збору на користь держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: