Справа № 644/4216/23
н/п 2/644/397/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю:

секретаря - Трач М.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Воробйова В.В.,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Воробйов В.В. звернувся до суду з позовною заявою в інтересах позивача, в якій просить: 1) встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах без перебування у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з 01.01.1973 року по 21.06.2022 року, зокрема з 04.06.2009 року по 21.06.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 : гараж № НОМЕР_1 площею 18,5 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , кооператив «Жигулі» та автомобіль GELLY CK, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ; 3) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку у праві власності на вказаний вище гараж та 1/2 частку у праві власності на вказаний вище автомобіль в порядку поділу спільного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; 4) визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частку у праві власності на вказаний вище гараж та на 1/2 частку у праві власності на вказаний вище автомобіль в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який постійно проживав у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Місце проживання його було зареєстроване за адресою:

АДРЕСА_3 смерті ОСОБА_3 залишилось майно, зареєстроване на його ім`я, яке є спільною сумісною власністю його та позивача, а саме: гараж № НОМЕР_1 площею 18,5 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кооператив «Жигулі», а також автомобіль легковий GELLY CK, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Вказане вище майно було придбане під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1973 року до часу смерті останнього.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 познайомились у 1973 році. Працювали на одному підприємстві заводі «Електроважмаш». До цього часу ОСОБА_3 ніколи не був одружений, а ОСОБА_1 розірвала шлюб раніше, ІНФОРМАЦІЯ_4 . З цього часу вони стали проживати разом однією сім`єю. Їх взаємні відносини були такими, які притаманні подружжю. Весь вказаний час їх об`єднував спільний побут, спільний бюджет, спільні будні та вихідні, спільно проведений час, спільні друзі та родичі. За час спільного проживання були придбані численні речі домашнього вжитку, меблі, продукти харчування та інше. Вони кожного року виїжджали разом на відпочинок. За спільні кошти сім`ї утримувалось спільне житлове приміщення, спільний автомобіль, спільний гараж та інше спільне майно.

З 1973 року по 1982 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали за адресою: АДРЕСА_4 , з 1982 року по 1990 рік за адресою: АДРЕСА_5 , з 30 жовтня 1991 року по 04 червня 2009 року за адресою: АДРЕСА_6 , а з 04 червня 2009 року по 21 червня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 .

05.03.2005 року за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був придбаний гараж № НОМЕР_1 площею 18,5 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кооператив «Жигулі». З моменту придбання і до останнього часу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 користувалися гаражем спільно, зберігали в ньому спільний автомобіль та речі домашнього вжитку.

У 2013 році за спільні кошти подружжя був придбаний легковий автомобіль GELLY CK, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , який використовувався на потреби сім`ї.

Після оголошення воєнного стану в Україні (24 лютого 2022 року) ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виїхали разом в Полтавську область та 31 березня 2022 року вселилися до тимчасового помешкання за адресою: АДРЕСА_7 , в якому також проживали разом та вели спільне господарство до самої смерті ОСОБА_3 . Похованням останнього займалася позивач.

Позивач вважає, що є підстави визнати об`єктами права спільної сумісної власності її та ОСОБА_3 вищевказані гараж та автомобіль, а також визнати за нею право власності на частку у праві власності на вказані гараж та автомобіль в порядку поділу їх спільного сумісного майна.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді частки у праві власності на вищевказані автомобіль та гараж. Спадкоємців (родичів) у померлого немає. Заповітів ОСОБА_3 не залишив. Єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом є позивач ОСОБА_1 .

Позивач прийняла спадщину шляхом подання 15 листопада 2022 року заяви про прийняття спадщини до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори на підставі якої була відкрита спадкова справа.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 квітня 2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою відмови вказано те, що заявник не надав нотаріусу документи, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем.

Враховуючи те, що позивач проживала зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років до моменту відкриття спадщини, вона є спадкоємцем четвертої черги за законом, тому слід визнати за нею право власності на частку у праві власності на вищевказані гараж та автомобіль в порядку спадкування.

Ухвалою суду від 10 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

16 жовтня 2023 року представником відповідача - ОСОБА_2 надано суду відзив на позов з клопотанням про поновлення строку на його подання.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2023 року прийнято відзив на позовну заяву.

У відзиві представник відповідача просить суд відмовити у позові, обґрунтовуючи свою позицію тим, що матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували, наявності між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, з підстав зазначених у відзиві на позов.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно договору купівлі-продажу гаражу, посвідченого 05.03.2005 року державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Галіщевою О.А, зареєстрованого в реєстрі за №2-574, право власності на гараж № НОМЕР_1 площею 18,5 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кооператив «Жигулі» зареєстровано на ім`я ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль легковий GELLY CK, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 .

Згідно довідки, виданої Яреськівським старостинським округом Шишацької селищної ради Полтавської області від 23 травня 2023 року №949 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_7 . ОСОБА_1 поховала ОСОБА_3 після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_4 від 07.12.1971 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був розірваний 07.12.1971 року.

Листом Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові від 03 січня 2024 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що перевіркою даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про шлюб з 07.12.1971 року по теперішній час щодо неї не виявлено.

На першій (титульній) сторінці медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 вказано номер його мобільного телефону ( НОМЕР_5 ), а також вказаний номер мобільного телефону НОМЕР_6 , підписаний «жена», який належить позивачці.

Згідно довідки від 31.03.2022 року №1629- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_7 .

Згідно матеріалів спадкової справи №704/2022 Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, які надійшли на виконання ухвали суду, ОСОБА_1 15 листопада 2022 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інших заяв до нотаріальної контори не надходило. Заповіту спадкодавець не залишив. У витягу з реєстру актів цивільного стану про шлюб актового запису про шлюб ОСОБА_3 не виявлено, актового запису про шлюб ОСОБА_1 після 07.12.1971 року по теперішній час не виявлено. В матеріалах спадкової справи міститься постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 квітня 2023 року.

Матеріали справи містять фотографії (15 штук) за різні періоди, із зображеннями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

У позивача на руках наявні особисті документи на ім`я ОСОБА_3 , а саме: трудова книжка, ощадна книжка, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, медична карта амбулаторного хворого, посвідчення ветерана праці, посвідчення водія, перепустка в гаражний кооператив, договір купівлі-продажу на гараж, реєстраційне посвідчення на автомобіль.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 надали пояснення про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протягом довгого строку, більше 25 років, проживали разом в одному житловому приміщенні, яке тричі змінювалось, в одній кімнаті з єдиним ліжком, працювали на одному підприємстві заводі «Електроважмаш», мали спільний бюджет, який витрачали на харчування, на оплату житла, на його утримання, на купівлю майна в інтересах сім`ї, яким спільно користувалися, піклувались один про одного, вели спільне господарство з розподілом між собою побутових обов`язків, разом виїжджали на відпочинок на морське узбережжя, разом виховували спочатку сина ОСОБА_1 , а потім її онука, їх відносини були вкрай гарними, гармонійними, майже без сварок та розладів, наповнені взаємною повагою, майже всі свідки навіть не знали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не знаходяться у зареєстрованому шлюбі, вважали їх подружжям.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 квітня 2023 року, виданої Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заведена спадкова справа №704/2022. Інших заяв до нотаріальної контори не надходило. Заповіту спадкодавець не залишив. Свідоцтво про право на спадщину за законом не може бути видано, оскільки не підтверджуються факт родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем.

За статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків (постанова Верховного Суду від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21)).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року в справі № 554/8023/15 (провадження № 14-130цс19) зазначила, що, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року у справі № 320/4964/17 (провадження № 61-42073ск18) зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

При застосуванні статті 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19 (61-3071св21).

У постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 587/302/16 (провадження № 61-18522св18) Верховний Суд вказав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

В даному випадку належними та допустимими доказами підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в одному приміщенні, в одній кімнаті (з єдиним ліжком), спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування один про одного, ведення ними спільного господарства, розподіл побутових обов`язків, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, спільний відпочинок, спільні поїздки на відпочинок на морське узбережжя, спільне виховання дитини та онука, дуже гарні стосунки між фактичним подружжям, які відзначили всі свідки допитані в судовому засіданні, а також відсутність сварок та розладів.

Слід зазначити, що більшість свідків надали пояснення про те, що їм не було відомо про те, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не був зареєстрований, що вони вважали їх подружжям.

Крім того, на думку суду, дуже важливе значення має строк, протягом якого існували фактичні подружні стосунки, який в даному випадку є значним.

Разом з цим, щодо періоду спільного проживання позивача з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві Положення» Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року № 2947-III (далі - СК України), цей Кодекс набрав чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Положення Кодексу законів про шлюб та сім`ю України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17 (провадження № 61-43499св18), від 19 лютого 2021 року у справі № 738/1093/19 (провадження № 61-19041св19), від 17 січня 2023 року у справі № 293/2211/20 (провадження № 61-8854св22), 12 січня 2024 року у справі № 755/20288/21 (провадження № 61-14261св23).

Таким чином, з огляду на вищенаведене, встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 січня 1973 року до 01 січня 2004 року встановленню не підлягає, оскільки інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки було введено в національне законодавство СК України, який набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України. Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР (далі - КпШС Української РСР), який діяв до 01 січня 2004 року, таких норм не містив. Тому вказаний факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року.

Врахувавши наявність обставин, характерних для сімейних правовідносин, слід дійти до висновку про те, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 21 червня 2022 року.

У зв`язку з цим, слід визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на гараж № НОМЕР_1 площею 18,5 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кооператив «Жигулі», та легковий автомобіль GELLY CK, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на частку у праві власності на вказані гараж та автомобіль в порядку поділу спільного майна.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді частки у праві власності на вищевказаний автомобіль та частки у праві власності на вищевказаний гараж. Спадкоємців (родичів) у померлого немає. Заповітів не було посвідчено. Єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом є позивач ОСОБА_1 .

Позивач прийняла спадщину шляхом подання у встановлений законом строк відповідної заяви до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори. Але позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою відмови вказано те, що заявник не надала нотаріусу документи, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При системному тлумаченні ст. 74 СК України та ст. 1264 ЦК України можна зробити висновок про те, що факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю більше п`яти років та перебування у фактичних шлюбних відносинах є підставою для одночасного застосування наступних правових наслідків: визнання майна, придбаного під час спільного проживання, об`єктом права їх спільної сумісної власності, а також визнання ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 та визнання за нею права власності на спадкове майно.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 95, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше п`яти років, а саме з 01 січня 2004 року по 21 червня 2022 року, зокрема з 04 червня 2009 року по 21 червня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на гараж № НОМЕР_1 площею 18,5 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кооператив «Жигулі» та легковий автомобіль GELLY CK, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частку у праві власності на гараж № НОМЕР_1 площею 18,5 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кооператив «Жигулі», а також на частку у праві власності на легковий автомобіль GELLY CK, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 в порядку поділу спільного сумісного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частку у праві власності на гараж № НОМЕР_1 площею 18,5 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кооператив «Жигулі», а також на частку у праві власності на легковий автомобіль GELLY CK, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складено 03.05.2024 року.

Суддя: А. К. Сітало