Справа № 349/592/24
Провадження № 2/349/288/24
У Х В А Л А

03 квітня 2024 року м.Рогатин

Суддя Рогатинського районного суду Івано-Франківської області Гаврилюк О.О. перевірив позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння, земельний пай в порядку спадкування за законом,

встановив:

02 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 1,25 га в межах згідно з планом, яка розташована в межах Жовчівської сільської ради.

Згідно положень ч.1 ст.175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

За п.3-5 ч.3. ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

З позовної заяви вбачається, що вона подана без дотримання вимог ст.175 ЦПК України.

Як вбачається з позовної заяви позивачка ставить вимогу про визнання за нею права власності на домоволодіння, земельну ділянку, як спадкоємицею за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_3 . У порушення вимог п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, не зазначає докази на підтвердження обставини, що спадкодавцю належало це домоволодіння, які об`єкти входили до його складу, технічні характеристики цих об`єктів (на підтвердження цих обставин необхідно надати суду технічний паспорт та довідку ОБТІ).

Також в порушення наведеної норми процесуального закону позивач не зазначає про належність господарства до однієї з категорій суспільних груп, що встановлюється в залежності від роду занять голови господарства. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення ст.17,18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року , мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні.

За статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У п. 31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 9901/152/20 зроблено висновок, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Зверненню до суду з позовом про визнання права власності має передувати вирішення питання про видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. У разі відмови нотаріуса позивач зобов`язаний надати суду постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У постанові нотаріуса від 24 травня 2022 року №180/02-31, яка надана суду, вказано як на підставу відмови в оформленні спадкових прав нотаріусом - пропущений позивачкою строк для подання заяви про прийняття спадщини і не зазначено щодо відсутності правовстановлюючих документів на домоволодіння, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та неможливість з цих підстав оформити спадкові права у нотаріальній конторі.

За статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У позовній заяві не зазначено та не долучено до матеріалів справи доказів прийняття спадщини позивачкою (в даному випадку рішення суду, яке набуло законної сили, щодо визначення судом додаткового строку для звернення в нотаріальну контору про що було зазначено у постанові нотаріуса).

Відповідно до роз`яснень, даних у п.23 Пленуму Верховного Суду України 30 травня 2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За ст. 392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. До позовної заяви долучено копію правовстановлюючого документа на земельну ділянку, що є підставою для оформлення спадкових прав у нотаріальній конторі.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна. У позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна (п. 9 ч. 1ст. 176 ЦПК України). Документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору, є звіт про оцінку майна, що відповідає вимогамст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Позивачкою не надано звіт про оцінку майна, в якому визначено дійсну вартість майна - домоволодіння, не надано нормативно-грошової оцінки земельної частки (паю) у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити, яка саме сума судового збору підлягає сплаті.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, з залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) зроблено висновок, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Таки чином ОСОБА_2 , яка не прийняла спадщини, що відкрилася внаслідок смерті матері ОСОБА_3 , яка не претендує на спадкове майно (відповідно до обставин, які зазначені у позовній заяві, доданих до позовної заяви документів) не є належним відповідачем у справі.

Відповідно до частин першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обстаивин приходжу до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачці строк десять днів для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння, земельний пай в порядку спадкування за законом залишити без руху.

Спосіб усунення недоліків: подання до суду позовної заяви в новій редакції з зазначенням доказів, які підтверджують:

1) що позивачка прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 ;

2) неможливість оформлення спадкивих прав у нотаріальній конторі (постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно);

3) що домоволодіння АДРЕСА_1 було власністю спадкодавця ОСОБА_3 та зазначення доказів про внесення відповідних записів до погосподарської книги щодо визначення суспільної групи цього домогосподарства, зареєстрований осіб у домоволодінні на час смерті ОСОБА_3 та станом на 15 квітня 1991 року у випадку приналежності домоволодіння до суспільної групи - "колгоспний двір", технічних характеристик складових домоволодіння (технічний паспорт, довідка ОБТІ);

4) надання суду звіту про оцінку майна з визначенням ринкової вартості майна, яке є предметом позову, нормативно-грошової оцінки земельної частки (паю) ;

5) зазначення ціни позову та докази сплати судового збору за зазначеною ціною позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О.Гаврилюк