Справа № 567/1410/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

з участю

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника позивачів - адвоката Плакси В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення з одночасним припиненням права оренди земельної ділянки

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ТОВ «Західна агровиробнича компанія», ТОВ «Захід Агро», в якому просять зобов`язати ТОВ «Західна агровиробнича компанія» повернути їм земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0017, площею 2,82 га, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Тесівської сільської ради Острозького району Рівненської області) та скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М. №44307669 від 28.11.2018, номер запису про інше речове право №8599199 щодо державної реєстрації права оренди щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:001:0017, площею 2,82 га, з одночасним припиненням права користування зазначеною земельною ділянкою.

На обґрунтування позовних вимог зазначають, що їм на праві власності належить земельна ділянка площею 2,82 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом на земельну ділянку серії ЯБ №065796 від 24.10.2006.

Зазначають, що 04.07.2013 між ними та ТОВ «Захід Агро» було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки терміном на 5 років та при цьому можливості її передачі в суборенду передбачено не було, а в серпні 2022 року їм стало відомо, що на належну їм земельну ділянку за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» зареєстровано право оренди, при цьому жодних договорів між ними та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не укладалося.

Вказують, що між ними та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» наявний спір про право користування земельною ділянкою, належною їм, оскільки додаткової угоди щодо передачі земельної ділянки вони не підписували, її умов не погоджували та на укладення такого договору нікого не уповноважували.

Посилаючись на те, що ТОВ «Західна агровиробнича компанія» користується земельною ділянкою без відповідної правової підстави, просять повернути її та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, належної їм.

Ухвалою суду від 14.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, відповідачам було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, а також витребувано від ТОВ "Захід Агро" та ТОВ "Західна агровиробнича компанія" оригінал договору оренди землі щодо земельної ділянки, кадастровий номер :09:001:0017 і витребувано від ТОВ "Західна агровиробнича компанія" оригінали додаткової угоди б/н від 05.09.2018 до договору оренди землі від 04.07.2013 щодо цієї земельної ділянки, та оригінали підтверджуючих документів про виплату за 2017-2022 роки для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 орендної плати за користування земельною ділянкою із кадастровим номером :09:001:0017.

14.11.2022 ухвалою суду було задоволено заяву про забезпечення позову та заборонено державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії щодо належної на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельної ділянки площею 2,82 га (кадастровий номер :09:001:0017).

Ухвалою суду від 09.02.2023 по даній справі було призначено судову почеркознавчу експертизу.

В поданому суду відзиві на позовну заяву відповідач ТОВ «Західна агровиробнича компанія» позов не визнав, зазначаючи про те, що відсутні рішення судів про визнання зазначеного правочину розірваним, недійсним чи неукладеним і на доведення позовних вимог позивачами не надано висновку експерта про те, що правочин щодо оренди земельної ділянки підписано не позивачами.

Одночасно, зазначає, що позивачі за вказаним правочином отримували орендну плату, що вказує на те, що цей правочин ними підтверджувався, виконувався і продовжує виконуватися сторонами.

В судовому засіданні позивачі та їхній представник позов підтримали з підстав та доводів, наведених в позовній заяві.

Позивачі додатково пояснили, що зазначену земельну ділянку ними було передано в оренду для ТОВ «Захід Агро», а додаткової угоди щодо передачі земельної ділянки в оренду для ТОВ «Західна агровиробнича компанія», яке на даний час користується земельною ділянкою, вони не укладали.

Позивачка ОСОБА_1 пояснила, що примірника договору оренди в неї немає та плату за користування земельною ділянкою вона отримувала, в тому числі за 2020-2022 роки шляхом перерахування безготівкових коштів на її рахунок в банку, та при цьому думала, що вказану оплату проводить ТОВ «Захід Агро».

Зазначила, що на пред`явленому для неї оригіналі договору оренди земельної ділянки підпис вчинено нею, а на оригіналі додаткової угоди до договору оренди землі підписи вчинено не нею.

Позивачка ОСОБА_2 пояснила, що плату за користування земельною ділянкою отримувала її сестра і за їх домовленістю передавала їй, а тому її підпису у відомості видачі готівки бути не може і зазначені підписи їй не належать. Отримувала вона орендну плату і за 2020-2022 роки шляхом перерахування безготівкових коштів на її рахунок в банку, та при цьому думала, що вказану оплату проводить ТОВ «Захід Агро». Номер свого рахунку вона передала для сестри, а та повідомила його орендарю. Орендної плати за землю шляхом проведення натуроплати вона не отримувала.

Зазначила, що на пред`явленому для неї оригіналі договору оренди земельної ділянки її підпису немає, а на оригіналі додаткової угоди до договору оренди землі підписи вчинено не нею.

Представник відповідача ТОВ «Захід Агро» повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення позивачів та їхнього представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №065796, виданого 24.10.2006 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що позивачкам належить земельна ділянка площею 2,82 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Тесівської сільської ради Острозького району (кадастровий номер :09:001:0017).

Позивачі стверджують, що передали зазначену земельну ділянку в оренду за договором оренди для ТОВ «Захід Агро» на 5 років та не підписували додаткової угоди до даного договору з ТОВ «Західна агровиробнича компанія».

Згідно з ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, а згідно з ст.90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За змістом ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з ст.16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ч.1 ст.407 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Отже, користуватися чужою земельною ділянкою, яка належить особі на праві приватної власності, можливо на праві оренди, підставою для якої є відповідний договір оренди.

Звертаючись до суду з позовом про повернення земельної ділянки та скасування державної реєстрації за відповідачем її оренди, позивачки обґрунтовували позовні вимоги тим, що вони не підписували та не укладали додаткової угоди до договору оренди землі з новим орендарем, а тому вважають, що не було їх волевиявлення на укладення цього правочину.

За змістом статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч.4 ст.202 ЦК України).

Відповідно до законодавчого визначення, правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі їх суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За частиною першою статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 207 ЦК України встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, особисті підписи сторін договору є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми такого договору, наявність таких підписів зазвичай має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

За ч.1 ст.14 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 46, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 6.216.24 постанови від 26.10.2022 у справі № 227/3760/19-ц зазначає, що «у випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Законодавець за загальним правилом, викладеним у статті 218 ЦК України, не передбачає наслідків у виді недійсності правочину у разі недотримання вимог щодо письмової форми правочину, встановлюючи водночас коло доказів, якими одна із сторін може заперечувати факт вчинення правочину або окремих його частин (письмові докази, засоби аудіо-, відеозапису, інші докази, крім свідчень свідків).

Натомість виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину, відповідно до його суттєвих умов, передбачених законодавством.».

За наданими відповідачем ТОВ «Західна агровиробнича компанія» договором оренди землі між позивачами та ТОВ «Захід Агро» і додатковою угодою до договору оренди, 04.07.2013 між позивачами та ТОВ «Захід Агро» було укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки площею 2,82 га кадастровий номер :09:001:0017, а 05.09.2018 між позивачами, ТОВ «Захід Агро» та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» було укладено додаткову угоду до цього договору.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Ухвалою суду від 09.02.2023 по даній справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено питання про те чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у графі "Орендодавець" у додатковій угоді від 05.09.2018 (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до договору оренди землі від 04.07.2013 щодо земельної ділянки із кадастровим номером :09:001:0017 ОСОБА_1 чи іншою особою та чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 у графі "Орендодавець" у додатковій угоді від 05.09.2018 (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до договору оренди землі від 04.07.2013 щодо земельної ділянки із кадастровим номером :09:001:0017 ОСОБА_2 чи іншою особою.

За висновком судової почеркознавчої експертизи, підписи від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в зазначеній додатковій угоді до договору оренди землі виконано не ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно, а іншими особами.

Водночас, сторонами не заперечується факт укладення між позивачами та ТОВ «Захід Агро» договору оренди земельної ділянки в 2013 році.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про те, що між позивачами та ТОВ «Захід Агро» 04.07.2013 було укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:001:0017.

Разом з тим, угода між позивачами та ТОВ «Захід Агро», ТОВ «Західна агровиробнича компанія» була зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за умовами якої право оренди вказаної земельної ділянки зареєстровано за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та сторонами визначено, що договір оренди землі укладено на 7 років.

Водночас, стверджуючи, що додаткова угода між сторонами не укладалась та не підписувалась, позивачі повинні доводити не лише те, що вони не підписували додатковий договір (як окремий документ), а й не укладали такий договір (тобто тут двосторонній правочин як результат домовленості двох сторін, спрямований на встановлення певних цивільних прав та обов`язків), відповідно що між сторонами не виникли правові відносини з договору оренди землі, оскільки позивачі не виявили своєї волі на укладення такого правочину. Натомість відповідач має доводити виникнення між сторонами правовідносин з договору оренди землі, виконання такого договору сторонами внаслідок досягнення домовленості з приводу користування земельною ділянкою орендодавців.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним у постанові від 01.02.2023 у справі № 530/130/21.

На спростування доводів позивачів про те, що додаткової угоди від 05.09.2018 вони не укладали, відповідач надав до суду докази визнання позивачами факту укладення договору, зокрема, відомість на виплату готівки №2 від 25.06.2019, копію відомості про сплату орендної плати за 2020 рік і копію платіжного доручення від 19.08.2021 про виплату орендної плати за 2021 рік.

В судовому засіданні позивачі не заперечували отримання коштів у якості орендної плати, в тому числі їх перерахування на їхні банківські рахунки, зазначивши, що думали, що їх отримують від ТОВ «Захід Агро».

Вирішуючи спір, за відсутності інших доказів, суд приходить до висновку, що позивачі вчиняли свої підписи на зазначеній відомості, яка містять запис про видачу готівки саме ТОВ «Західна агровиробнича компанія», надали зазначеному товариству для перерахування орендної плати номери своїх банківських рахунків.

Оскільки позивачі отримували від нового орендаря ТОВ «Західна агровиробнича компанія» орендну плату, фактично між сторонами виникли та тривалий час існували правові відносини з договору оренди землі.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що між сторонами укладалась додаткова угода до договору оренди землі, а тому відсутні підстави для повернення земельної ділянки, оскільки такий договір укладено на 7 років і термін його дії закінчується в вересні 2025 року.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При вирішенні спору суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.10.2022 у справі № 227/3760/19-ц, що виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину відповідно до його істотних умов, передбачених законодавством.

При цьому, суд виходить і з того, що висновок експерта №СЕ-19/118-23/9363-ПЧ від 27.12.2023, за яким підписи у графі «орендодавець» у додатковій угоді до договору оренди землі щодо земельної ділянки виконані не позивачами, а іншою особою, не є обставиною, що має вирішальне значення для задоволення позовних вимог, оскільки висновок експерта є лише одним із видів доказів, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При вирішенні справи суд бере до уваги і те, що позивачі саме за умовами додаткової угоди до договору оренди землі отримували орендну плату саме від ТОВ «Західна агровиробнича компанія» у розмірі, який визначено додатковою угодою до договору оренди землі.

Беручи до уваги викладене, доводи сторін, суд приходить до висновку, що позивачі отримували пропозицію щодо укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, погоджували умови такого договору, а тому можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що передбачені ст.15 Закону України «Про оренду землі».

Таким чином, оскільки відповідач користується земельною ділянкою позивачів на відповідній правовій підставі, то в позові слід відмовити.

Згідно ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо вже сам договір передбачає передання майна або інші дії, він вважається укладеним з моменту вчинення відповідної дії (частина перша друга статті 640 ЦК України).

Таким чином, з огляду на вказані приписи, не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами, що мало місце в даному спорі.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Окрім того, вирішуючи спір, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.11.2023 у справі № 513/879/19 (п.55), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.

З огляду на вказане ,в позові слід відмовити і з цих підстав.

Ухвалою суду від 14.11.2022 заяву позивачів про забезпечення позову по даній справі було задоволено та заборонено державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії щодо належної на праві власності позивачам земельної ділянки площею 2,82 га (кадастровий номер :09:001:0017).

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки в позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ТОВ "Захід Агро", ТОВ "Західна агровиробнича компанія" про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення відмовлено, то заходи забезпечення позову по даній справі слід скасувати.

Керуючись статтями 5, 12, 13, 141, 158, 211, 258, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

в позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агро» про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» повернути ОСОБА_1 , ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0017, площею 2,82 га, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Тесівської сільської ради Острозького району Рівненської області) та скасування рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка Сергія Михайловича №44307669 від 28.11.2018, номер запису про інше речове право №8599199 щодо державної реєстрації права оренди щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:001:0017, площею 2,82 га з одночасним припиненням права оренди земельної ділянки відмовити.

Скасувати захід забезпечення позову заборону державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії щодо належної на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) земельної ділянки площею 2,82 га (кадастровий номер :09:001:0017), із цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Тесівської сільської ради Острозького району Рівненської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

позивачка ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ),

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» (місцезнаходження: м.Дубно, провул.Центральний, 1 Рівненської області, ),

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Агро» (місцезнаходження: с.Тесів Острозького району Рівненської області, ).

Повний текст рішення складено 11.04.2024.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.