Справа №760/1774/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Українець В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Аграрний фонд» про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, перевіривши виконання вимог статті 185 ЦПК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до АТ «Аграрний фонд» про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31 січня 2024 року позовна заява залишена без руху та надано строк на усунення її недоліків терміном п`ять днів з моменту отримання копії ухвали.

Відповідно до цієї ухвали позовна заява не відповідає вимогам пунктів 3, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, згідно яких позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з розрахунку 12072 гривні 91 копійка за кожний день затримки, починаючи з 21 травня 2020 року по день фактичного розрахунку.

Зміст цієї вимоги є не чітким.

ОСОБА_1 не вказав, в якому розмірі він просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Визначення розміру вимог є правом саме позивача та належить до змісту позовних вимог.

Позовна заява також не відповідає вимозі ч. 4 ст. 177 ЦПК України, згідно якої до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким:

-стягнути на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку з розрахунку 12072 гривні 91 копійка за кожний день затримки, починаючи з 21 травня 2020 року по день фактичного розрахунку;

-стягнути на його користь на відшкодування моральної шкоди в сумі 180000 гривень.

Позивач при зверненні до суду судовий збір не сплатив. Посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19, в якій сформульований правовий висновок про те, що середній заробіток входить до структури заробітної плати.

Разом з тим, з цієї постанови вбачається, що до структури заробітної плати входить середній заробіток за час вимушеного прогулу, бо є заробітною платою.

Проте, позивачем заявлена вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за ст. 117 КЗпП України.

З наведеної позивачем постанови Великої Палати Верховного Суду вбачається, що середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» установлено пільги щодо сплати судового збору, згідно з пунктом 1 частини першої якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене, пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі № 910/4518/16.

Вбачається, що вимоги п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не застосовуються до заявлених вимог позивача. Крім того, вимога про відшкодування моральної шкоди до цього переліку також не віднесена та є вимогою майнового характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, відповідно до ставок Закону України «Про судовий збір» позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимоги майнового характеру (за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та за вимогу про відшкодування моральної шкоди) в розмірі 1 % від визначеної позивачем загальної суми таких вимог.

Позовна заява визнається неподаною та підлягає поверненню позивачу з огляду на наступне.

Позивачем вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху виконані лише частково.

На виконання вимог ухвали у лютому 2024 року представник позивача подав до суду клопотання про відстрочку сплати судового збору.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2024 року клопотання ОСОБА_1 про відстрочку сплати судового збору задоволено.

Разом з тим, в ухвалі судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31 січня 2024 року зазначалося про те, що зміст вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є не чітким. ОСОБА_1 не вказав, в якому розмірі він просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Визначення розміру вимог є правом саме позивача та належить до змісту позовних вимог.

Вбачається, що стороною позивача у клопотанні так і не визначено чітко зміст позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Вбачається, що вимоги ухвали від 31 січня 2024 року про залишення заяви без руху позивачем не виконано, для виконання було достатньо часу, наслідки невиконання вимог ухвали були роз`яснені.

З огляду на наведене, позовну заяву необхідно визнати неподаною та повернути позивачу.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Аграрний фонд» про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: