Справа № 182/940/22
Провадження № 2/0182/1380/2024
01.02.2024 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.
секретар Іванова Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділ майна, що перебуває у спільній частковій власності, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виділ майна, що перебуває у спільній частковій власності.
На підтвердження своїх позовних вимог посилається на наступне.
На підставі договору купівлі-продажу частини бази переробки овочів, посвідченого 27.12.2005 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу за реєстровим № 3998, йому на праві приватної спільної часткової власності належить 23/858 частин будівель бази овочів, загальною площею 505,6 кв.м, яка складається з: бондарного цеху (літ.«О»), загальною площею 203,7 кв.м.; будівлі «Товариства кролівників» (літ.«Р»), площею 128,7 кв.м.; кролезабійного цеху (літ.«С»), площею 115,1 кв.м.; сушарки (літ.«Т»), площею 58,1 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1 . Як відомо з довідки КП «Нікопольське МБТІ» № 206 від 26.01.2022 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 298821505 від 10.02.2022 року будівель бази овочів, які знаходяться в АДРЕСА_1 , належить наступним співвласникам:
№ п/пПІБ/назва співвласникачастина, яка належить співвласникусума часток
Таким чином, частки об`єкту нерухомості, які належать співвласникам, складають одиницю. Спільна часткова власність, відповідно до законодавчих норм, вимагає спільного утримання та управління майном. Досягти згоди із співвласниками будівель бази переробки овочів складно. Крім того, відповідачі відхилили його пропозицію щодо виділу майна у письмовому вигляді, посилаючись на відсутність у цьому необхідності та брак коштів на виготовлення технічної документації, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду та просити виділити йому в натурі у власність окремий об`єкт нерухомого майна, а саме - 23/858 частин будівель бази овочів, загальною площею 505,6 кв.м., яка складається з: бондарного цеху (літ.«О»), загальною площею 203,7 кв.м.; будівлі «Товариства кролівників» (літ.«Р»), площею 128,7 кв.м.; кролезабійного цеху (літ.«С»), площею 115,1 кв.м.; сушарки (літ.«Т»), площею 58,1 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1 . Він має право виділу в натурі частки із спірного будинку, яка належить йому на праві власності, в судовому порядку. Відповідно до Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № 3 від 20.12.2021 року, належні йому 23/858 частин будівель бази овочів, загальною площею 505,6 кв.м., яка складається з: бондарного цеху (літ.«О», загальною площею 203,7 кв.м.; будівлі «Товариства кролівників» (літ.«Р»), площею 128,7 кв.м.; кролезабійного цеху (літ.«С»), площею 115,1 кв.м.; сушарки (літ.«Т»), площею 58,1 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1 , за технічними показниками є відокремленими, мають окремий вихід і можуть бути виділені в натурі. Крім того, належні йому 23/858 частин будівель бази овочів окремо приєднано до електричних мереж, що підтверджується Договором про приєднання № 14-Н, Робочим проектом та Актом допуску на підключення електричної мережі електроустановки. Водопостачання оберту не передбачено. Таким чином, з урахуванням наявних технічних мереж, належні йому 23/858 частин будівель бази овочів є відокремленими, незалежними від інших співвласників та можуть бути виділені в натурі. Його неодноразові звернення з проханням здійснити добровільно спільний розподіл майна відповідачами ігноруються, вони відмовляються здійснити заходи щодо оформлення земельної ділянки, а без інших співвласників він самостійно вирішити це питання не може. В результаті такої поведінки відповідачів він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та захисту порушених прав на нерухоме майно частку спірного приміщення, майнові права на яку оформлені, згідно діючого законодавства. За таких обставин вважає, що суд має захистити його права власності на приміщення, шляхом виділу в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
В судове засідання сторони не прибули.
Представник позивача ОСОБА_4 надав заяву про розгляд справи у свою відсутність та відсутність свого довірителя, на задоволенні позовних вимог наполягав (а.с.86).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомлялись про розгляд справи судовими повістками з повідомленнями, які повернулись до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.90-91), в зв`язку з чим повідомлялись про розгляд справи оголошеннями на офіційному веб-порталі «Судової влади» (а.с.95-96).
Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідачів.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
За положенням статті 357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїми коштами за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.
Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.
Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.
Частинами першою третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
Відповідно до статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Згідно з пунктами 3.1, 3.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18 червня 2007 року (далі за текстом Інструкція), у разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.
Відповідно до пункту 3.4. Інструкції, при розрахунку частки кожного співвласника в будинку необхідно визначити всю внутрішню площу будинку, а також площу, яка належить кожному співвласнику окремо відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127.
Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про поділ спільного майна або виділ з нього частки.
Як встановлено в судовому засіданні, на підставі договору купівлі-продажу частини бази переробки овочів, посвідченого 27.12.2005 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу за реєстровим № 3998, позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить 23/858 частин будівель бази овочів, загальною площею 505,6 кв.м, яка складається з: бондарного цеху (літ.«О»), загальною площею 203,7 кв.м.; будівлі «Товариства кролівників» (літ.«Р»), площею 128,7 кв.м.; кролезабійного цеху (літ.«С»), площею 115,1 кв.м.; сушарки (літ.«Т»), площею 58,1 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1 (а.с.10-31). Як відомо з довідки КП «Нікопольське МБТІ» № 206 від 26.01.2022 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 298821505 від 10.02.2022 року будівель бази овочів, які знаходяться в АДРЕСА_1 , належить наступним співвласникам:
№ п/пПІБ/назва співвласникачастина, яка належить співвласникусума часток
Таким чином, частки об`єкту нерухомості, які належать співвласникам, складають одиницю. Спільна часткова власність, відповідно до законодавчих норм, вимагає спільного утримання та управління майном. Досягти згоди із співвласниками будівель бази переробки овочів позивач не зміг. Відповідачі, за твердженням позивача, відхилили його пропозицію щодо виділу майна у письмовому вигляді, посилаючись на відсутність у цьому необхідності та брак коштів на виготовлення технічної документації. Позивач має право виділу в натурі частки із спірного будинку, яка належить йому на праві власності, в судовому порядку. Відповідно до Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № 3 від 20.12.2021 року, належні позивачу 23/858 частини будівель бази овочів, загальною площею 505,6 кв.м., яка складається з: бондарного цеху (літ.«О», загальною площею 203,7 кв.м.; будівлі «Товариства кролівників» (літ.«Р»), площею 128,7 кв.м.; кролезабійного цеху (літ.«С»), площею 115,1 кв.м.; сушарки (літ.«Т»), площею 58,1 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1 , за технічними показниками є відокремленими, мають окремий вихід і можуть бути виділені в натурі (а.с.32-49). Крім того, належні позивачу 23/858 частин будівель бази овочів окремо приєднано до електричних мереж, що підтверджується Договором про приєднання № 14-Н (а.с.50-51), Робочим проектом (а.с.52-63) та Актом допуску на підключення електричної мережі електроустановки (а.с.64-66). Водопостачання оберту не передбачено. Таким чином, з урахуванням наявних технічних мереж, належні позивачу 23/858 частин будівель бази овочів є відокремленими, незалежними від інших співвласників та можуть бути виділені в натурі.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ч.1, 2, 3 ст.358 ЦК України).
За таких обставин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділ майна, що перебуває у спільній частковій власності задовольнити в повному обсязі.
Виділити в натурі 23/858 частин будівель бази овочів, загальною площею 505,6 кв.м., яка складається з: бондарного цеху (літ.«О»), загальною площею 203,7 кв.м.; будівлі «Товариства кролівників» (літ.«Р»), площею 128,7 кв.м.; кролезабійного цеху (літ.«С»), площею 115,1 кв.м.; сушарки (літ.«Т»), площею 58,1 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1 та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у будівлях бази овочів, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право приватної власності на об`єкти нежитлової нерухомості, які складаються з: бондарного цеху (літ.«О»), загальною площею 203,7 кв.м.; будівлі «Товариства кролівників» (літ.«Р»), площею 128,7 кв.м.; кролезабійного цеху (літ.«С»), площею 115,1 кв.м.; сушарки (літ.«Т»), площею 58,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду першої інстанції можна оскаржити до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення (або отримання) рішення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал