Номер провадження: 22-ц/813/128/24
Справа № 496/548/18
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 496/548/18

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/128/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Ступник А.О.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідачі 1) Державний реєстратор відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради - Харьковська Наталія Петрівна, 2) ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради - Харьковської Наталії Петрівни, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення держаного реєстратора про реєстрацію права власності, за апеляційною скаргою Державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради - Харьковської Наталії Петрівни на рішення Біляївського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Буран В.М. о 09 годині 36 хвилині 09 січня 2020 року, повний текст рішення складений 20 січня 2020 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним уточненим у подальшому позовом, в якому остаточно просить визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Харьковської Наталії Петрівни, індексний номер 29701282 від 23.05.2016 року, про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на садовий будинок АДРЕСА_1 . Також позивачка просить стягнути з відповідачів судовий збір.

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що 30.06.1988 р. відповідно до рішення Біляївського районного виконавчого комітету № 296 він набув членство у садовому товаристві «Гідробудівельник» та отримав для будівництва літнього садового будинку земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею - 553 кв. м., яка розташована в Нерубайському садівничому масиві. 15.02.1990 р. ОСОБА_1 отримав членську книжку № НОМЕР_1 на вказану земельну ділянку, згідно якої сплачував членські внески.

25.03.1993 р. рішенням Нерубайської сільської ради народних депутатів № 124 ОСОБА_1 було передано вищевказану земельну ділянку у приватну власність про, що видано Державний акт на право приватної власності на землю № 203 від 30.03.1993 р.. З 1991 р. позивачем було розпочато будівництво садового будинку на вказаній земельній ділянці, проект якого було узгоджено з архітектором та головою СТ «Гідробудівельник».

Однак, у лютому 2018 р. позивачу стало відомо про те, що даний садовий будинок та земельна ділянка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .. Позивач не погоджується з рішенням державного реєстратора Відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Харьковської Н.П. щодо держаної реєстрації права приватної власності ОСОБА_2 , вважає його незаконним та таким, що прийняте з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Т. 1, а. с. 2 7, 97 100, 122 125).

Позиція сторін в суді першої інстанції

Відділ надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Южненської міської ради у відзиві на позовну заяву просить у задоволенні позовних вимог до нього відмовити.

Вказує на те, що відділ надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Южненської міської ради є неналежним відповідачем по справі, оскільки відділом не приймалось будь-яких рішень щодо реєстрації права власності ОСОБА_2 на садовий будинок (Т. 1, а. с. 51 53).

Державний реєстратор Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області Харьковська Н.П. в запереченнях проти позову просить в його задоволенні відмовити. Зазначає, що державна реєстрація права власності була проведена у відповідності до норм діючого законодавства. Підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень, встановлених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не було (Т. 1, а. с. 185 190, Т. 2, а. с. 3 8).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 09 січня 2020 року задоволено частково вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 ..

Визнано незаконним та скасовано рішення Державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради - Харьковської Наталії Петрівни, індексний номер 29701282 від 23.05.2016 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на садовий будинок АДРЕСА_1 .

Стягнуто в рівних частках з Державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Харьковської Наталії Петрівни та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 17 62 грн., по - 881 грн. з кожного.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до наявних у матеріалах справи письмових доказів встановлено, що спірний садовий будинок за індивідуальними ознаками співпадає з будинком, який належить позивачу, та зареєстрованим за відповідачкою. Держаний реєстратор Южненської міської ради Одеської області Харьковська Н.П. при винесенні рішення індексний номер 29701282 від 23.05.2016 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на садовий будинок АДРЕСА_1 , зокрема не звернулась із запитом до Нерубайської сільської ради за отриманням відомостей про виникнення права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 , не встановила підстави для відмови у державній реєстрації, передбаченні п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Дії відповідача під час реєстрації права власності є такими що порушують Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки не відповідають принципам добросовісності, розсудливості, наслідком чого стало недотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення (Т. 2, а. с. 24 33).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційні скарзі Державний реєстратор Харьковська Н.П. просить рішення

Біляївського районного суду Одеської області від 09.01.2020 року змінити, відмовивши в позовних вимогах щодо визнання незаконним рішення Державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Харьковської Наталії Петрівни, індексний номер 29701282 від 23.05.2016 року, про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на садовий будинок та стягнення з неї витрат на оплату судового збору. В решті рішення просить залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт посилається на те, що: 1) судом не було повідомлено про розгляд справи призначений на 09.01.2020 року; 2) не відповідають дійсності висновки суду, що держаний реєстратор Южненської міської ради Одеської області Харьковська Н.П., при винесенні рішення індексний номер 29701282 від 23.05.2016 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , не звернулась із запитом до Нерубайської сільської ради за отриманням відомостей про виникнення права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 , та за таких обставин не встановила підстави для відмови у державній реєстрації. (Т. 2, а. с. 37 41, 45 54).

Позиція позивача в апеляційному суді

Адвокат Скиба Є.А., діючий від імені ОСОБА_1 , у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що апелянтом не доведено належним чином порушення судом першої інстанції процесуальних норм в частині повідомлення учасників справи. Судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що спірний садовий будинок за індивідуальними ознаками співпадає з будинком, який належить позивачу та зареєстрованим за відповідачкою (Т. 2, а. с. 67 71).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.03.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради - Харьковської Наталії Петрівни на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 січня 2020 року (Т. 2, а. с. 63).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.03.2020 року закінчено підготовку справи до розгляду. Справу призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 64).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.05.2023 року витребувано від СТ «Гідробудівельник» схему розташування земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із зазначенням суміжних землекористувачів. Витребувано з Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області документи, що стали підставою для прийняття рішення №91-VII від 29 березня 2016 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0537 га у власність для ведення індивідуального садівництва гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Витребувано з управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області належним чином завірені копії державного акту на земельну ділянку, витягу з ДЗК, технічної документації на розробку та інші документи на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Витребувано з управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області схему розташування земельних ділянок за адресою: с. Нерубайське Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, СТ «Гідробудівельник» із зазначенням імен власників. Витребувано з Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради належним чином завірені копії землевпорядних документів та інші документи на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (Т. 2, а. с. 129 130).

Згідно Рішення Вищої ради правосуддя від 28.09.2023 року № 941/0/15-23 суддю ОСОБА_3 було звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.

На підставі цього та керуючись Положенням про АСДС, було здійснено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.11.2023 року вказану цивільну справу прийнято до провадження іншої колегії суддів. Призначено до судового розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 159 159 зворотна сторона).

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, заслухавши думку учасників справи, які прийняли участь в судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь в судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Харьковської Наталії Петрівни підлягає частковому задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

30.06.1988 р. відповідно до рішення Біляївського районного виконавчого комітету № 296 ОСОБА_1 набув членство у садовому товаристві «Гідробудівельник» та отримав для будівництва літнього садового будинку земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею - 553 кв. м., яка розташована в Нерубайському садівничому масиві. 15.02.1990 р. ОСОБА_1 отримав членську книжку № 349 на вказану земельну ділянку, згідно якої сплачував членські внески (Т. 1, а. с. 11, 12).

25.03.1993 р. рішенням Нерубайської сільської ради народних депутатів № 124 ОСОБА_1 було передано вищевказану земельну ділянку у приватну власність для ведення садівництва, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю № 203 від 30.03.1993 р. (Т. 1, а. с. 13 - 16).

З 1991 р. в СТ «Гідробудівельник» садового масиву «Нерубайське» позивачем було розпочато будівництво садового будинку на вказаній земельній ділянці, проект якого було узгоджено з архітектором та головою СТ «Гідробудівельник». Згідно генерального плану і паспорту садового будинку АДРЕСА_3 , будинок ОСОБА_1 повинен складатись з - садового будинку, господарського блоку, вбиральні, літнього душу, колодязю. Позивач витрати на будівництво будинку підтверджує доданими до матеріалів справи копіями накладних про сплату коштів на будматеріали та послуги вантажоперевезення (а. с. 17 - 18, 128 - 143).

Згідно довідки, виданої Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області № 280 від 25.01.2019 року, ОСОБА_1 не має заборгованості по сплаті податку на земельну ділянку за адресою - АДРЕСА_2 (а. с. 144).

Позивач зазначив, що з лютого 2017 року йому стало відомо про те, що право приватної власності на садовий будинок за адресою АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.02.2018 №113683174 відповідно якого встановлено, що 16.05.2016 року державним реєстратором Відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Харьковською Наталією Петрівною було внесено запис згідно Рішенням індексний номер якого 29701282 від 23.05.2016 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на садовий будинок АДРЕСА_1 , який продовж 15 років позивач будував за свої кошти (а. с. 19).

Вищевказане Рішення індексний номер якого 29701282 від 23.05.2016 року, державним реєстратором було винесено на підставі наданих їй ОСОБА_2 документів, а саме:

- технічного паспорту на садовий будинок розташований по АДРЕСА_4 виданого ТОВ «ЮФ «БТІ-СФЕРА ПЛЮС» інвентарна справа № 799 від 25.03.2016 року (а. с. 22 - 27, 298 - 204);

- Рішення Виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 195 від 15.04.2016 року «Про присвоєння адреси садовому будинку гр. ОСОБА_2 » (а. с. 197);

- копії довідки з книги обліку № 1454 від 10.05.2016 року виданої Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області про те, що за ОСОБА_2 числиться садовий будинок по АДРЕСА_4 (а. с. 195);

- довідки голови правління СТ «Гідробудівельник» про те, що згідно документації з 1990 р. ОСОБА_4 є членом СТ «Гідробудівельник» та власником садової ділянки по АДРЕСА_4 (стара адреса: лінія № 10, ділянка № 349) (а. с. 196);

- довідки голови правління СТ «Гідробудівельник» про те, що ОСОБА_4 в 1991 р. було придбано будматеріали для будівництва садового будинку (а.с. 194);

- Рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 91-VII від 29.03.2016 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею - 0,0537 га., у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_2 по АДРЕСА_4 (а. с. 205).

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апелянтом оскаржується рішення суду першої інстанції лише в частині позовних вимог до державного реєстратора та стягнення судових витрат, з огляду на вказане в решті рішення в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог до державного реєстратора.

Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття/відхилення аргументів викладених у відзиві на апеляційну скаргу

Щодо посилання апелянта на те, що про дату, час та місце судового засідання призначеного на 09.01.2020 року не було повідомлено, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

В матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого Державний реєстратор Харьковська Н.П., 11.12.2019 року отримала особисто судову повістку про розгляд справи, призначений на 08.01.2020 року (Т. 1, а. с. 216).

Як вбачається з матеріалів справи, в судове засідання, призначене на 08.01.2020 року, державний реєстратор Харьковська Н.П. не з`явилась.

Крім того, відповідно до журналу судового засідання від 08.01.2020 року, після закінчення судових дебатів, о 15:49 год., суддя видалився до нарадчої кімнати. Та зазначено, що вступна та резолютивна частина рішення буде оголошена - 09.01.2020 року (Т. 1, а. с. 20).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 245 ЦПК України після судових дебатів суд виходить до нарадчої кімнати (спеціально обладнаного для ухвалення судових рішень приміщення) для ухвалення рішення, оголосивши орієнтовний час його проголошення.

Згідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Статтею 268 ЦПК України встановлено, що рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення суду. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Як вбачається з журналу судового засідання 09.01.2020 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду (Т. 2, а. с. 21).

З огляду на вищезазначене, доводи апеляційної скарги про неповідомлення про дату, час та місце судового засідання спростовуються матеріалами справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції про задоволення вимог до державного реєстратора, колегія суддів виходить з наступного.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних і земельних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (частина перша статті 19 ЦПК України).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в його задоволенні.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 200/11374/18 (провадження № 61-17508св20) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що відповідно до змісту та характеру відносин між сторонами, спір виник з приводу порушення ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», права власності ОСОБА_1 на квартиру, внаслідок здійснення державної реєстрації такого права за ПАТ «Укрсоцбанк», а тому належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати від 20 жовтня 2021 року в справі № 509/3995/15 (провадження № 61-7070св20) зазначено, що «належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача».

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункт 41).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (Провадження № 12-31гс22).

Правові висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, а ним є особа, щодо якої були здійснені ці дії (записи), викладені у постановах від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18, пункт 36), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18, пункт 53) та від 04 лютого 2020 року у справі № 910/7781/19 (провадження № 12-150гс19, пункт 37).

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 пред`явив позов до державного реєстратора Харьковської Н.П., Веліксар І.С., про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на садовий будинок АДРЕСА_1 .

Зміст і характер відносин між учасниками справи з урахуванням установлених судом першої інстанції обставин справи свідчать, що спір у справі в частині пред`явлених позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації права власності виник між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 як особою, за якою зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно.

Таким чином, державний реєстратор Харьковська Н.П. є неналежним відповідачем у справі, а тому в задоволенні позовних вимог до державного реєстратора слід було відмовити з цієї підстави.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Харьковської Наталії Петрівни є частково доведеними, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 січня 2020 року в частині позовних вимог до державного реєстратора та розподілу судових витрат підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення, про відмову в задоволенні позову до державного реєстратора, за вищевказаного обґрунтування.

В решті рішення необхідно залишити без змін.

Розподіл судових витрат

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пп. «б,в» п.4 ч.1 ст..382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції у випадку скасування або зміні судового рішення зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судовий збір за подачу позову у розмірі 1762 грн.

За подачу апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь Державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради - Харьковської Наталії Петрівни, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2643 грн.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Харьковської Наталії Петрівни задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 січня 2020 року в частині позовних вимог до державного реєстратора та розподілу судових витрат скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Харьковської Наталії Петрівни про визнання незаконним рішення держаного реєстратора про реєстрацію права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на корить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп..

В решті рішення залишити без змін.

Здійснити розподіл судових витрат в апеляційній інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Харьковської Наталії Петрівни, судовий збір за подачу нею апеляційної скарги у розмірі 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 26 лютого 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе