Справа № 174/31/24
п/с 2/174/82/2024
РІШЕННЯ
11 квітня 2024 року м. Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Ілюшик І.А.,
за участю: секретаря Троцько О.В.,
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15.02.2023 року. Від шлюбу дітей не мають.
Подружні та інші стосунки між ними припинені з жовтня 2023 року. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе на думку позивача. Просить суд позов задовольнити та розірвати шлюб.
Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.01.2024 року відкрито провадження за вказаним вище позовом, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.02.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху відмовлено.
Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11.04.2024 року у задоволенні клопотання її представника у наданні строку для примирення відмовлено.
В судове засідання позивач з`явився, просить позов задовольнити. Пояснив, що шлюбні відносини були припинені, примирення між ними не можливе і він не бажає цього, збереження шлюбу суперечить його інтересам.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, представник відповідача адвокат Точилін М.В. зазначив, що предмет спору фактично відсутній, що є підставою для відмови у позові. Також зазначив, що у зв`язку із тим, що суд відмовив у наданні строку на примирення відповідач позов визнає і він просить повернути позивачу 50 % сплаченого судового збору.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 24 СК України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.
Виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі за відсутності предмета спору у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань, а також у випадку, коли спір врегульовано самими сторонами після звернення з позовом, за умови подання доказів такого врегулювання. В даному випадку суд таких обставин не вбачає.
Суд виходить з того, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, оскільки кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини і не може бути примушений до їх збереження.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов?язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов?язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Спору щодо майна на теперішній час немає.
Щодо усної заяви представника відповідача в судовому засіданні про визнання позову та повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, то суд приймає до уваги заяву представника відповідача про визнання позову в судовому засіданні та враховує відповідно до положень ст. 206 ЦПК України, однак зазначає, що вирішення питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову можливе виключно за умови визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, що стороною відповідача зроблено не було.
Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.
Виходячи з викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 206, 263-265 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 15 лютого 2023 року Вільногірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 42 - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.
Відповідно до ч. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» копію рішення, яке набрало законної сили, направити Вільногірському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А. Ілюшик