Справа № 147/1742/23
Провадження № 2/147/81/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борейко О. Г.,

із секретарем Прокопенко В. М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2023 року через систему «Електронний суд» до Тростянецького районного суду Вінницької області від представника позивача Гайової А. С. надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 06.06.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальнісю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») https://miloan.ua/, ОСОБА_1 (далі - Відповідач) було подано заявку на отримання кредиту №103525945. Дана заява знаходиться у власному кабінеті Відповідача на сайті https://miloan.ua/. Вказує, що законодавством України передбачено оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» було направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору №103525945 від 06.06.2021, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на сайті https://miloan.ua/. Таким чином, Відповідач уклав Договір про споживчий кредит №103525945 від 06.06.2021 (надалі - Кредитний договір) з ТОВ «Мілоан» (ЄДРПОУ - 40484607) та на підставі платіжного доручення (долучено до позовної заяви) Відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 9500 грн. Кредитний Договір № 103525945 від 06.06.2021 було укладено строком на 15 днів. Проте, Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України.

Керуючись нормами статтями 530, 1082, 1084 ЦК України, 13.10.2021 відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги №10Т, ТОВ «Мілоан» (ЄДРПОУ - 40484607) відступило право вимоги за Кредитним Договором №103525945 від 06.06.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» або Позивач) (ЄДРПОУ - 42649746), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до Відповідача. Згідно з Договором відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 21348.04 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 8649 грн.; - заборгованість за відсотками становить 11851.54 грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 847.5 грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн.

Позивач вказав, що Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки первісного кредитора.

У зв`язку з тим, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Ухвалою суду від 29 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України.

У запропонований судом строк, 22 січня 2024 року представник відповідача - адвокат Калінін С. К. через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяви, в якому зазначає, що вивчивши доводи позовної заяви та використовуючи надане процесуальним законодавством право передбачене ст. 178 ЦПК України, відповідач заперечує проти задоволення вимог Позивача, що викладені в позовній заяві, з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Так, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних в позові обставин. Матеріалами справи не підтверджено укладення ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 кредитного договору, погодження ними умов кредитування та надання відповідачу кредиту. Наданий ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» кредитний договір №103525945 від 06.06.2021 та Графік розрахунків (Додаток № 1 до кредитного договору), Паспорт споживчого кредиту (Додаток № 2 до кредитного договору) в розділі реквізити сторін, не містять інформації про підписання ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора. Лише на першій сторінці наданого електронного кредитного договору згадується про одноразовий ідентифікатором L23479. Представник відповідач відкрив та ознайомився з електронним файлом наданого кредитного договору за допомогою стандартного програмного забезпечення Adobe Acrobat Pro та встановив, що зміст електронного кредитного договору не є цілісним документом, оскільки на першій сторінці кредитного договору інформація щодо нібито підписання документа ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором L23479, піддається видаленню чи зміні шляхом редагування. Також при натискаючи на першій сторінці кредитного договору на позначку «Підписано ОСОБА_2 , ТОВ Мілоан. Час: 06.06.2021 01:56» (при цьому взагалі не зазначено одноразовий ідентифікатор електронного підпису» в програмі Adobe Acrobat Pro з`являється повідомлення наступного змісту: «Результат проверки подписи Данные Документ были сертифицированы, действитльность НЕ УСТАНОВЛЕНА. - Изменения , внесенные в данный документ с момента сертификации, разрешены сертифицирующей стороной и не влияют на действительность подписи. - Личность подписавшего не установлено, так как он не включен в список надежных сертификатов и не один из его родительских сертификатов не является надежным сертификатом. - Выберете « ІНФОРМАЦІЯ_1 » и «Просмотреть подписанную версию»,». В підрозділі «Свойства подписи» серед іншого зазначено, що «Заверитель разрешил заполнения формы, подпись и комментирование данного документа. Все другие изменения запрещены». Таким чином, сторона відповідача обґрунтовано дійшла висновку, що інформація про одноразовий ідентифікатор зазначена в договорі зафіксована не в автоматичному режимі, а шляхом механічного втручання зацікавленої особи в електронну форму такого договору. З форми та змісту електронного кредитного договору договір №103525945 від 06.06.2021 неможливо встановити достовірність зазначених у ньому обставин. Також, на підтвердження укладення договору ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надало анкету-заяву на кредит №103525945 від 06.06.2021 в якій зазначено процес оформлення та розгляд заяви, прийняте рішення, проте вказана анкета-заява не була підписана жодною посадовою особою ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 . З форми та змісту анкети-заяви на кредит № 103525945 від 06.06.2021 неможливо встановити достовірність зазначеній у ній обставин. Крім цього, ні з анкети-заяви, ні з іншого документа неможливо встановити, що ОСОБА_1 отримала та використала одноразовий ідентифікатор №L23479. В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б встановити, що ОСОБА_1 пройшла ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН» при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через номер телефону НОМЕР_1 , який вона сама зазначила. Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 не визнає факт заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір. Сторона відповідача вважає, що тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. У наданому позивачем кредитному договорі №103525945 від 06.06.2021 вказано, що ТОВ «МІЛОАН» надає кредит у розмірі 9500,00 грн. У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитним договорам - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». На підтвердження надання кредиту ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надало копію платіжного доручення №28426061 від 06.06.2021 на суму 9500,00 грн., в якому зазначено отримувач ОСОБА_1 , кредит рах. № НОМЕР_2 . Копія вказаного платіжного доручення не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком, не містить повного номера картки, з чого можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахунок саме відповідача. Платіжне доручення завірено ТОВ «МІЛОАН», а не банком. Платіжне дорученнях не має печатки банку, підпису особи відповідальної за здійснення банківської операції. Наголошуємо на тому, що у договорі №103525945 від 06.06.2021 відсутнє посилання на номер банківського рахунку або номер картки, на яку необхідно перерахувати кредит. В матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів, а позивач не заявляв клопотання про витребування інформації про належність платіжної картки відповідачу та підтвердження зарахування грошових коштів у розмірі 9500,00 грн. Позивачем не надано суду таких документів, що могли б підтвердити існування заборгованості відповідача у розмірі, що заявлений позивачем до стягнення у даній справі. Звертаючись до суду, позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин та не заявляв клопотань про їх витребування. Отже, у даному випадку, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний за своїм змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа №755/18920/18, провадження 61-17205ск19. Щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, що є предметом дослідження у даній справі, сторона відповідача зазначає, що такі самі по собі не є безспірним доказом наявності заборгованості, оскільки такі документи складаються одноособово стороною позивача, та не є первинними документами, які б підтверджували умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зміст зазначених доказів повністю залежить від волевиявлення кредитора або його правонаступника. Доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Таким чином, відсутність в матеріалах справи первинних документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом. Оцінюючи усе вищевикладене в сукупності, сторона відповідача вважає, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у встановленому законом порядку, не довело факту укладення кредитних договорів в електронному вигляді, перерахування кредитних коштів за договорами, відступлення права грошової вимоги, а тому підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні. Тому вимоги щодо стягнення заборгованості не підлягають задоволенню через їх недоведеність, у зв`язку із чим в задоволені позову слід відмовити в повному обсязі. Незважаючи на недоведеність позовних вимог, сторона відповідача вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам закону та долученому позивачем договору. В наданому позивачем кредитному договорі №103525945 від 06.06.2021 та Графіку розрахунків обумовлено сукупну вартість кредиту 13347,50 грн., яка включає: 9500,50 грн. - сума кредиту; 1425,00 грн. - комісія; 2422,50 грн. - проценти за користування кредитними коштами, які нараховуються за ставкою 1,7% від суми кредиту на добу. Термін повернення кредитних коштів 15 днів, відповідно строк повернення кредитних коштів до 23.12.2020. Представник відповідача зазначає, що право нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося у ТОВ «МІЛОАН» зі спливом строку дії договору 21 червня 2021 року, тому починаючи із зазначеної дати, товариство не мало право нараховувати проценти за користування кредитом. У свою чергу ТОВ «МІЛОАН» нарахувало проценти за позикою в значно більшому розмірі та відступило право вимоги процентів у таких розмірах позивачу. При цьому в позовній заяві не наведено підстав такого розрахунку процентів. А додані до позовної заяви розрахунки заборгованості за кредитними договорами містять виключно суми процентів, права вимоги яких були передані відповідачу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Крім того, позивачем не надано детального розрахунку за складовими кредитної заборгованості, яку просить стягнути з відповідача, зокрема підстави для зменшення розміру тіла кредиту з 9500 грн. до 8649,00 грн., простроченої заборгованості за процентами в сумі 11851,54 грн., із зазначенням за який період була нарахована та за якою відсотковою ставкою. З урахуванням наведеного, вважають, що розрахунок позивача про стягнення з ОСОБА_1 процентів нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань (прострочення грошового зобов`язання), після спливу строку кредитування (21.06.2021), суперечить вимогам вищевказаного закону та сталій судовій практиці в Україні. Вимога про стягнення з відповідачки 1424,00 грн. - суми нарахованої комісії також задоволенню не підлягає. На виконання вимог п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України повідомляють, що відповідач у зв`язку із розглядом справи поніс (очікує понести) витрати на професійну правничу (правову) допомоги в розмірі 5500,00 грн. (п`ять тисяч п`ятсот гривень), на виконання умов п. 2 Додатку №1 від 11.01.2024 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/24 від 11.01.2024 укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери». З огляду на викладене просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнути з позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5500,00 грн.

Також, 25 січня 2024 року від представника відповідача - адвоката Калініна С. К. через систему «Електронний суд» надійшла заява про приєднання доказів до матеріалів справи, у якій просить приєднати до справи копію платіжної інструкції від 21.01.2024 на суму 5000 грн.

Позивач отримав відзив на позовну заяву 21.01.2024, що підтверджено квитанцією №479781 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС (а.с. 68), але правом на подання відповіді на відзив у запропонований судом строк позивач не скористався.

Третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» заяв, пояснень на адресу суду не надсилали.

Інших заяв чи клопотань від учасників не надходило.

Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, відповідно до нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 06 черввня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №103525945 за п.1.1. якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк 15 днів надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 9500.00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін до 05.08.2021 та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника (а.с. 25-28).

Згідно з п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту: 1425.00 грн., яка нараховується за ставкою 15.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 2422.50 грн., які нараховуються за ставкою 1.70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Також визначено стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. Договору).

Водночас на укладення цього договору в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальнісю «МІЛОАН» https://miloan.ua/, ОСОБА_1 подала анкету-заявку на отримання кредиту №103525945. У цій заявці також визначено, що кредит надається на суму 9500 грн на строк 15 днів з 06.06.2021, а датою повернення кредиту є 21.06.2021. Також вказано суму до повернення кредиту 13347,50 грн, яка включає комісію за надання кредиту: 1425.00 грн, проценти за користування кредитом: 2422.50 грн. Ставка процентів:1.70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

ТОВ «МІЛОАН» було направлено ОСОБА_1 електронне повідомлення (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого остання підтвердила прийняття умов кредитного договору №103525945 від 06.06.2021.

Вказаний порядок укладення договору передбачено п.6 кредитного договору №103525945 від 06.06.2021, згідно з яким цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту).

Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству.

Укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Визначено, що цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

На підтвердження виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором суду надано копію платіжного доручення № 28426061 від 06.06.2021 року на суму 9500,00 грн, в якому зазначено отримувачем ОСОБА_1 , номер картки НОМЕР_2 (а.с. 31 на звороті).

Відповідно до даних Розрахунку заборгованості за Договором кредитної лінії №103525945 від 06.06.2021 за період з 13.10.2021 по 22.12.2023 у громадянки ОСОБА_1 наявна заборгованість 21348,04 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9500 грн; заборгованість за відсотками становить 11851 грн; заборгованість за комісійними винагородами становить 847,5 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн (а.с. 33).

Також судом встановлено, що відповідно до Договору факторингу №10Т від 13 жовтня 2021 року, укладеного між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», як фактором, та ТОВ «МІЛОАН», як клієнтом, клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених Договором (а.с. 12-14).

Згідно з даних Витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №10Т від 13.10.2021 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №103525945 від 06.06.2021 на суму заборгованості 21348,04 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8649 грн; заборгованість за відсотками становить 11851,54 грн; заборгованість за комісійними винагородами становить 847,5 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн (а.с. 33 на звороті).

Також суду надані копії платіжних інструкції на підтвердження сплати коштів за відступлення права вимоги (а.с. 6-11).

Відповідачка повідомлялася про необхідність погашення кредитної заборгованості, що позивач підтверджує долученим реєстром поштового відправлення (а.с. 32 на звороті).

Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить із того, що згідно з положеннями статтями 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір. у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Водночас договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Суду надані відповідні документи на підтвердження переходу права вимоги до відповідача ОСОБА_1 , як боржника, за кредитним договором №103525945 від 06.06.2021 у визначеному первісним кредитором розмірі (тобто після переходу права вимоги жодні додаткові нарахування не здійснювалися).

Таким чином позивач, як новий кредитор отримав право вимоги до боржника ОСОБА_1 , а доказів визнання недійсним вказаного вище договору відступлення прав вимоги №10Т від 13.10.2021, як і доказів того, що його дійсність оскаржується у судовому порядку стороною відповідача суду не надано. Також у судовому провадженні не заперечено факту правомірності укладення такого договору.

Більше того відповідно до п. 3.2.6. кредитного договору №103525945 від 06.06.2021, кредитодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно із Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до нового кредитора.

Під час укладення кредитного договору №103525945 від 06.06.2021 сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання.

Стороною відповідача не надано суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що ОСОБА_1 не укладала з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» вказаного вище кредитного договору.

Доводи сторони відповідача про те, що надані позивачем документи не містять інформації про підписання ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора, і лише на першій сторінці наданого електронного кредитного договору згадується про одноразовий ідентифікатором L23479, не підтверджено належними та допустимими доказами. Представник відповідач у відзиві зазначає, що він відкрив та ознайомився з електронним файлом наданого кредитного договору за допомогою стандартного програмного забезпечення Adobe Acrobat Pro та встановив, що зміст електронного кредитного договору не є цілісним документом, оскільки на першій сторінці кредитного договору інформація щодо нібито підписання документа ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором L23479, піддається видаленню чи зміні шляхом редагування. Однак зазначені доводи суд оцінює критично, оскільки стороною відповідача з урахуванням принципу змагальності не заявлено клопотання про призначення експертизи щодо визначення фактичного підписання чи не підписання ОСОБА_1 договору за допомогою одноразового ідентифікатора L23479. Також не надано стороною відповідача доказів оскарження зазначеного кредитного договору, як і не надано доказів внесення відомостей до ЄРДР щодо факту шахрайських дій стосовно використання особистих даних відповідачки з метою укладення від її імені кредитного договору.

Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена (доказів погашення заборгованості суду не надано).

В порушення умов кредитного договору, а також статтей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснила погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку із чим у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед позивачем (як новим кредитором).

Беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості, як і не надала доказів належного виконання нею умов кредитного договору, суд, перевіривши зазначений розрахунок, вважає його підставним, а саме заборгованість за тілом кредиту становить 8649 грн; заборгованість за відсотками становить 11851,54 грн; заборгованість за комісійними винагородами становить 847,5 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн .

Доводи сторони відповідача про те, що позивачем не надано детального розрахунку, зокрема підстав для зменшення розміру тіла кредиту з 9500 грн до 8649 грн. не спростовують зазначені вище висновки про наявність заборгованості, адже, як зазначалось вище, договір факторингу №10Т від 13.10.2021 із додатками до нього, в тому числі, витяг з Реєстру прав вимог, у якому знаходяться відомості про відповідача, чинний і доказів його оскарження суду не надано, як і не надано доказів спростування розрахунку заборгованості. Водночас, рішення суду не може грунтуватися на припущеннях.

Разом із тим, відповідно до графіку сплати кредитних коштів (додаток № 1 до кредитного договору №103525945 від 06.06.2021) платіж повернення кредиту та сплати процентів мав бути внесений відповідачем 21.06.2021 на загальну суму 13347,50 грн, яка включає комісію за надання кредиту: 1425.00 грн, проценти за користування кредитом: 2422,50.00 грн та чиста сума кредиту 9500 грн (а.с. 29).

Отже, за умовами договору про споживчий кредит №103525945 від 06.06.2021 сторони погодили строк його дії до 21.06.2021, тому починаючи із зазначеної дати, кредитор не мав права нараховувати проценти за користування кредитом.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Проте, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти нараховувалися кредитором і після визначеного сторонами строку кредитування, тобто після 21.06.2021.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 13.10.2021 по 22.12.2023 у ОСОБА_1 наявна заборгованість 21348,04 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8649 грн.; заборгованість за відсотками становить 11851 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 847,5 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до п.2.3.1.2 кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 договору.

Проте наведені умови кредитного договору є суперечливими, тому як п.п.1.3, 1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом 21.06.2021.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом з 05.08.2021 припинено, так як доказів пролонгації договору суду не надано.

Враховуючи те, що умовами кредитного договору не було передбачено нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню саме узгоджений сторонами кредитного договору розмір заборгованості, що становить 13347,50 грн, та складається з: комісії за надання кредиту - 1425.00 грн, процентів за користування кредитом - 2422,50 грн та чистої суми кредиту 9500 грн. Водночас враховуючи те, що згідно з договором відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором складається зокрема із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8649 грн. то відповідно є необхідним здійснити перерахунок.

Таким чином, перевіривши розрахунок заборгованості, із яким не погодилася відповідачка, та оцінивши його в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та із відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості у розмірі 12496,50 грн (13347,50 грн. - 851 грн (9500 грн - 8649 грн).

Щодо доводів представника відповідача викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає таке.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у постанові від 02.10.2018 у справі №910/18036/17.

Тому, суд дійшов висновку про те, що стороною відповідача не доведено факту не укладення між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 кредитного договору №103525945від 06.06.2021, а також не спростовано отримання ОСОБА_1 , кредитних коштів та відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №103525945 від 06.06.2021, від первісного кредитора - ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» через що відсутні правові підстави для відмови в позові.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат у справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем, при зверненні до суду в електронній формі, сплачено судовий збір із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, тобто з у розмірі 2147 гривень 20 копійок (платіжна інструкція №6161 від 18 грудня 2023 року).

Позов задоволено частково (58,53 % від заявленої суми), а тому із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1256,75 грн (2147,20 х 58,53/100), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Щодо стягнення із відповідачки витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 6000,00 грн. суд зазначає наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження судових витрат у вказаному вище розмірі до суду подано: копію Договору №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року, укладеного між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАС» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» щодо надання юридичної допомоги, зокрема в судах загальної юрисдикції. У п.4.7 Договору визначено тарифікацію наданих послуг клієнту, що передбачає назви послуг та їх ціну (а.с. 16-18).

Крім того долучено Додаткову угоду №81 до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року (а.с. 32).

Відповідно до даних Детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом щодо стягнення кредитної заборгованості виконано наступні роботи на загальну суму 6000 грн: правовий аналіз обставин - 1,5 год - 1500 грн/год - тобто 2250 грн.; складання позовної заяви та попереднього рахунку витрат - 3 год - 1000 грн/год - 3000 грн; формування додатків до позову - 1 год - 750 грн/год - 750 грн (а.с. 19).

Згідно з даними Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 11 грудня 2023 року сторони підтвердили, що бюро надало клієнту, а останнє прийняло правничу допомогу на суму 6000 грн та клієнт немає претензій щодо виконаного. Оплата професійної правничої допомоги здійснюється в повному обсязі при підписанні такого акту (а.с. 19 на звороті).

Також долучені відповідні документи на підтвердження повноважень представника (а.с. 20, 21, 22).

Розподіляючи витрати, понесені позивачем на юридичну (правничу) допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт понесення таких витрат, однак їх розмір є неспіввісним із складністю справи та вчиненими у ній діями.

Водночас суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих Адвокатським бюро послуг, враховуючи факт часткового задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Щодо стягнення із позивача витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 5500,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до копії договору про надання правової допомоги №б/н/24 від 11.01.2024, укладеного між відповідачем ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери», за правничу (правову) допомогу, передбачену в п.п. 1.1 та 1.2 договору клієнт сплачує бюро гонорар (винагороду) розмір якого, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору, з урахуванням рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника Адвокатського бюро «Калінін та Партнери» №3/2018 від 17.07.2018 (а.с. 59-60).

Також надано: Додаток №1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 11.01.2024 (а.с. 61), рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди) (а.с. 63), Акт виконаних робіт (надання послуг) 11.01.2024 (а.с. 64) та копію платіжної інструкції №ІВ58562998 від 21.01.2024 (а.с. 71) зі змісту яких випливає, що адвокат надав клієнту правову (правничу) допомогу згідно з Договором про надання правової (правничої) допомоги від 11.01.2024, за що клієнт сплатила гонорар у розмірі 5000 грн.

Отже підтвердженою сумою витрат на професійну правничу допомогу є сума - 5000 грн. Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

В той же час, суд вважає, що розмір понесених витрат на правничу допомогу не є неспівмірний із складністю справи та наданими послугами, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони.

Щодо встановленого сторонами фіксованого розміру гонорару в сумі 4000,00 за місяць, з урахуванням системного аналізу договору про надання правової допомоги від 12.05.2022, у контексті з правовими позиціями ВС та сталої практики ЄСПЛ, варто зазначити таке.

Представник відповідача у поданому відзиві на позовну заяву звертає увагу суду на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 01.09.2021 по справі №178/1522/18).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

Разом з тим, акт надання послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що дана справа має незначну складність, не викликала суспільного інтересу під час її розгляду, результат вирішення даної справи не має вплинути на репутацію сторін, спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності. Суд враховує, що законодавство у цій категорії справ є стабільне і судова практика має ознаку єдності.

За наведених обставин у їх сукупності, визначаючи пропорційність предмета спору з розміром витрат на правничу допомогу, за встановлених обставин, беручи до уваги обставини цієї справи, часткове задоволення позову, на думку суду, наданий відповідачем розрахунок суми гонорару в розмірі 5000 грн є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, не відповідає критерію їх дійсності та розумності розміру.

Отже, на підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 5 ст. 137 ЦПК України, для зменшення понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу до 1500 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

На підставі статтей 42, 61 Конституції України, ст.ст.2, 15, 207, 526, 530, 536, 546, 549, 610 - 612, 625, 633-634, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України, керуючись статтями 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №103525945 від 06 червня 2021 року у сумі 12496 (дванадцять тисяч чотириста дев`яносто шість) гривень 50 копійок та судові витрати у справі, що складаються: з витрат по сплаті судового збору у сумі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 75 копійок та витрат понесених на правову допомогу у сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

В задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат на професійну правничу допомогу пов`язаних із розглядом справи в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», код ЄДРПОУ - 42649746, юридична адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, 04112;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ;

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», код ЄДРПОУ - 40484607, юридична адреса: вул. Багговутівська, 17-21, м. Київ, 04107.

Суддя О. Г. Борейко