Провадження № 22-ц/812/531/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 квітня 2024 року м. Миколаїв

справа № 487/1473/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія»

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, постановлену 14 лютого 2024 року суддею Лагодою А.А., в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту ухвали не зазначена), у цивільній справі за заявою

товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

13 лютого 2024 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 5 227, 29 грн заборгованості за спожиті послуги ЖКГ.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 лютого 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що матеріали поданої заяви не відповідають вимогам статті 163 ЦПК України щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу, оскільки заява надійшла до суду в електронній формі через систему "Електронний суд", однак до заяви не надано доказів надсилання її копії з доданими документами боржниці, як це передбачено частиною сьомою статті 43 ЦПК України. Крім того, заявником не надано суду доказів того, що боржниця має зареєстровану офіційну електронну адресу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія», посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо невідповідності поданої заяви нормам статті 163 ЦПК України. Положеннями цієї статті крім іншого, передбачено, що офіційна електронна адреса боржника вказується при зверненні до суду, якщо вона відома заявнику. Заявнику не відомо офіційної електронної адреси боржників, а тому вона не була зазначена в заяві при зверненні до суду. Натомість, в заяві були вказані всі інші необхідні дані щодо боржниці та додані документи, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, тому у суду не було правових підстав відмовляти у видачі судового наказу. Положеннями розділу ІІ ЦПК України, яким регулюється порядок розгляду заяв у наказному провадженні не передбачено направлення заявником копії заяви про видачу судового наказу боржнику.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини другої статті 369 та пункту 1 частини першої статті 353 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу розглядається апеляційним судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість ухали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 5 227, 29 грн заборгованості за спожиті послуги електропостачання.

Вказана заява сформована в системі "Електронний суд".

Позиція апеляційного суду

Відповідно до положень частин 5,6,7 статті 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 8 статті 43 ЦПК України встановлено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Учасник справи звільняється від обов`язку надсилати іншим учасникам справи або подавати до суду копії документів відповідно до кількості учасників справи, якщо він подає документи до суду в електронній формі. У такому разі копії відповідних документів іншим учасникам справи направляє суд. Якщо обсяг документів є надмірним, суд направляє учасникам справи тільки копії процесуальних документів та повідомлення про можливість ознайомитися з іншими матеріалами в приміщенні суду або через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи та подання такого документу через електронний кабінет.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2019 року у справі №2340/4648/18, від 22 серпня 2019 року у справі №520/20958/18.

При цьому згідно з положеннями частини 3 статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у судах функціонує Єдина судова інформаційна (автоматизована) система.

За правилом абзацу 2, 3 частини 8 статті 14 ЦПК України, особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Особливості використання електронного цифрового підпису в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Крім того, порядок вирішення справ в наказному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ "Наказне провадження" ЦПК України (статті 160-173).

Статтею 163 ЦПК України визначено форму і зміст заяви про видачу судового наказу. Відповідно до положень вказаної статті заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до частини четвертої статті 163 ЦПК України якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має електронний кабінет, заявник надалі повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви, виключно в електронній формі.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу (пункт 1 частини першої статті 165 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 169 ЦПК України (в редакції чинній на час подання заяви) після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету ,а у разі відсутності електронного кабінету-рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Згідно частини першої статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частина друга статті 174 ЦПК України).

Таким чином, заява про видачу судового наказу не є ні позовною заявою ні заявою по суті справи, тому заявник не зобов`язаний надавати доказ надсилання вказаної заяви та документів, що до неї додаються, боржнику.

Отже, з огляду на особливості розгляду заяв, поданих за правилами наказного провадження, надсилання копії заяви про видачу судового наказу разом з копіями доданих до неї документів покладено саме на суд, після видачі судового наказу, а не на заявника одночасно з поданням такої заяви.

Такі висновки відповідають положенням частини сьомої статті 43 ЦПК України в редакції, що діє на час звернення ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» з заявою про видачу судового наказу та на час постановлення оскаржуваної ухвали.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За такого, суд першої інстанції не мав належних процесуальних підстав для відмови ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» у видачі судового наказу.

Оскільки ухвала постановлена із порушенням вимог процесуального закону, вона підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 лютого 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова

---------------------------------

Повну постанову складено 03 квітня 2024 року