Справа № 301/952/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2024 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючої судді Даруда І.А.

при секретарі Сатін Н.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним та визнання права власності, посилаючись на те, що 05.05.2015 року між нею та гр. ОСОБА_4 було досягнуто домовленість про придбання у власність земельної ділянки під АДРЕСА_1 , власником якої був ОСОБА_4 .

Сторони по договору дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та уклали письмово попередній договір. Згідно досягнутої домовленості позивач зобов`язалася виплатити готівкою гр. ОСОБА_4 , гроші в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, а він в свою чергу з моменту виконання взятих позивачем на себе зобов`язань, передати їй у власність вказану земельну ділянку.

Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 домовилися, що після виготовлення та отримання всіх документів необхідних для укладення договору відчуження вони оформлять договір купівлі-продажу нерухомого майна в установленому законом порядку.

Цього ж дня 05.05.2015 року позивачем в рахунок виконання взятих на себе зобов`язань було передано готівкою гр. ОСОБА_4 , - гроші в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, а він відповідно передав позивачу державний акт на право приватної власності на землю.

З вказаного часу позивач володіє та користується земельною ділянкою як власник.

Як зазначено позивачем, 08.10.2016 року власник земельної ділянки гр. ОСОБА_4 , помер що стверджується свідоцтвом про смерть. Відповідачі ОСОБА_3 , 1993 р.н., та ОСОБА_2 , 1991 р.н., будучи онуками ОСОБА_4 відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцями за законом, оскільки на день його смерті були зареєстровані та проживали разом з ним за адресою його проживання.

На теперішній час, відповідачі ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , є єдиними спадкоємцями відкритої спадщини після смерті гр. ОСОБА_4

Смерть гр. ОСОБА_4 , позбавила позивача можливості належним чином укласти правочин. Проте, згідно попереднього договору купівлі-продажу вони не тільки домовились між собою щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, а й повністю виконали всі умови, пов`язані з купівлею-продажем вказаної земельної ділянки, однак, договір купівлі-продажу до цього часу не уклали.

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, а справу розглянути у її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилися, натомість подали до суду заяву, в якій позовні вимоги викладені в позовній заяві визнали, щодо задоволення позову не заперечили, а справу просили розглянути без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що 05.05.2015 року між позивачем та гр. ОСОБА_4 було досягнуто домовленість про придбання у власність земельної ділянки під АДРЕСА_1 , власником якої був ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 032962 від 22.09.1998 року.(а.с. 13)

Як вбачається з матеріалів долучених до позовної заяви, сторони по договору дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та уклали письмово попередній договір. Згідно досягнутої домовленості позивач зобов`язалася виплатити готівкою гр. ОСОБА_4 , гроші в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, а він в свою чергу з моменту виконання взятих позивачем на себе зобов`язань, передати їй у власність вказану земельну ділянку.(а.с. 11-12)

Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 домовилися, що після виготовлення та отримання всіх документів необхідних для укладення договору відчуження вони оформлять договір купівлі-продажу нерухомого майна в установленому законом порядку.

При дослідженні позовної заяви, судом встановлено, що позивачем в рахунок виконання взятих на себе зобов`язань було передано готівкою гр. ОСОБА_4 , - гроші в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, а він відповідно передав позивачу державний акт на право приватної власності на землю.(а.с.13) З вказаного часу позивач володіє та користується земельною ділянкою як власник.

Як встановлено судом, 08.10.2016 року власник земельної ділянки гр. ОСОБА_4 , помер що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.14). Відповідачі ОСОБА_3 , 1993 р.н., та ОСОБА_2 , 1991 р.н., будучи онуками ОСОБА_4 відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцями за законом, оскільки на день його смерті були зареєстровані та проживали разом з ним за адресою його проживання, що стверджується довідкою виданої ЦНАП виконавчого комітету Зарічанської сільської ради від 27.02.2024 року (а.с.15).

На теперішній час, відповідачі ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , є єдиними спадкоємцями відкритої спадщини після смерті гр. ОСОБА_4

Смерть гр. ОСОБА_4 , позбавила позивача можливості належним чином укласти правочин. Проте, згідно попереднього договору купівлі-продажу вони не тільки домовились між собою щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, а й повністю виконали всі умови, пов`язані з купівлею-продажем вказаної земельної ділянки, однак, договір купівлі-продажу до цього часу не уклали.

Суд погоджується з доводами наведеними в позовній заяві, вважає вимоги заявлені позивачем підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

У відповідності до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 208 ч. 1 п. 3 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Така згода між сторонами була досягнута по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу зазначеної силосної ями та залізобетонних колон з навісу. Зокрема, було досягнуто згоди по наступних умовах договору купівлі-продажу: визначено предмет договору купівлі-продажу, погоджено ціну товару (нерухомого майна), внесено позивачем, як покупцем, належної грошової суми за придбаний товар, споруди продавцем передані, а позивач, в свою чергу, вказане майно отримав та на власний розсуд користується та володіє ними.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином з моменту передання нерухомого майна, тобто з 05.05.2015 року, позивач ОСОБА_1 стала їх власником.

Згідно ст. 218 ч. 3 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Керуючись ст. ст. 4,12,19,83, 175,177,184,200, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 208,218,321,334, 638,665 Цивільного кодексу України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки під № 2 площею 0,25 га, яка розташована с. Заріччя Хустського району Закарпатської області укладений між продавцем ОСОБА_4 , та покупцем ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПТТ НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку під № 2 площею 0,25 га, яка розташована в с. Заріччя Хустського району Закарпатської області (Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 032962 від 22.09.1998 року).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.А. Даруда