Провадження № 2/947/4576/23
14.02.2024 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,
секретар судового засідання - Бродецька Тетяна Вікторівна,
Ухвалою суду від 23.10.2023 року провадження по справі відкрито.
Ухвалою суду від 24.01.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.
16.01.2024 року представником позивачів - адвокатом Кравченко О.М. надано до канцелярії суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивачів.
Відповідач ОСОБА_4 до судового засіданні не з`явився, матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про отримання відповідачем ухвали суду про відкриття провадження по справі, позову та додатками, судової повістки 15.11.2023 року. З зазначеного часу від відповідача відзиву на позов чи будь-яких інших заяв по суті вимог до суду не надано.
Преставник третьої особи до судового засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В позовних вимогах адвокат Кравченко О.М. посилається на те, що позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , однак на теперішній час не можуть продати квартиру, оскільки нотаріус відмовляє в посвідченні договору, так як правовстановлючим документом на квартиру є біржовий, а не нотаріальний договір, в зв`язку з чим позивачі змушені звернутись до суду.
Відповідач ОСОБА_4 правом на подання відзиву не скористався, будь-якої заяви щодо розгляду справи до суду не надав.
Преставник третьої особи до судового засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.11.2015 року, виданого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Білик О.Г., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_5 , 1954 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/4 частки квартири під АДРЕСА_4 , яка складається в цілому з чотирьох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 80,6 кв.м., в тому числі житловою площею 51,2 кв.м. /а.с.16/.
IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем ОСОБА_5 , однак відсутність належних правовстановлюючих документів перешкоджає позивачам ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розпорядитися належним їм нерухомим майном.
Суд зазначає, що на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, на підставі вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, ст. ст. 209, 220 ЦК України, суд, -
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Васильків О.В.