Справа 537/3579/23
Провадження № 2/524/554/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши в прядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про визнання виконавчого напису, вчиненого 07.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за договором № 53/3495ML від 01.03.2012 за період з 25.05.2021 по 03.06.2021 в сумі 61 152,38 грн, таким, що не підлягає виконанню, та про стягнення коштів в сумі 7,81 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Позов було обґрунтовано тим, що 07.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за договором № 53/3495ML від 01.03.2012 за період з 25.05.2021 по 03.06.2021 в сумі 61 152,38 грн. Виконавчий напис перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, який стягнув з неї виконавчий збір у сумі 7,81 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки у нотаріуса не було правових підстав для вчинення виконавчого напису, а кошти стягнуті з неї приватним виконавцем у сумі 7,81 грн мають бути повернуті їй.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» Наваренко В.Г. в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином. 23.11.2023 на адресу суду представник направив заяву про визнання позову та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. проти задоволення позовних до нього заперечував, звертав увагу, що стягнення з позивача грошових коштів у сумі 7,81 грн відбулося на підставі постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.09.2021 ВП № 66868600, пов`язане зі здійсненням приватним виконавцем примусового виконання виконавчого документа та відповідає нормам ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження».

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ, ПРОЦЕСАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

18.10.2023 у справі відкрито загальне позовне провадження.

23.11.2023 на адресу суду надійшла заява ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання позовних вимог.

14.12.2023 та 15.12.2023 представник позивача ОСОБА_2 подала до суду заяву про зменшення позовних вимог та залишення позову без розгляду в частині позовних вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича.

15.12.2023 судом закрито підготовче провадження.

21.12.2023 до суду надійшов відзив на позов приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л.

07.03.2024 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 ; позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича залишено без розгляду.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

07.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 53/3495ML від 01.03.2012 заборгованість за період з 18.11.2021 по 22.12.2021 в сумі 15497,50 грн.

Виконавчий напис з 20.09.2021 перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л (виконавче провадження № 66868600). Одночасно із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та стягнуто з позивача грошові кошти у сумі 7,81 грн в якості витрат виконавчого провадження.

НОРМИ ПРАВА

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В статтях 87-91 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього ст. У виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох років з моменту його вчинення. Поновлення пропущеного ст для пред`явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (далі Перелік) для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Згідно із Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5(далі Порядок) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного . Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього ст. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Вчинення виконавчого напису за договором позики здійснюється з урахуванням вимог статті 1050 Цивільного кодексу України.

Статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

В ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОЦІНКА СУДУ

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи заяву відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання позову та з огляду на те, що вказана заява не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти заяву відповідача про визнання позову та задовольнити позов в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Щодо вимог позивача про стягнення на її користь коштів в сумі 7,81 грн.

Вирішуючи питання про обґрунтованість вимог, пред`явлених до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. суд відповідно до приписів ч.4 ст.263 ЦПК України керується висновками про застосування норми права, викладеними у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2022 року справа № 201/1311/19:

«Судами встановлено, що основна винагорода приватного виконавця Сивокозова О. М. стягнута напідставі відповідноїпостанови приватного виконавця Сивокозова О.М. від 05 жовтня 2018 року (а.с.5, т.3), витрати виконавчогопровадження стягнутіна підставівідповідних постановприватного виконавця Сивокозова О. М. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 09 жовтня 2018 року (а. с. 21-22, т. 3) та 03 грудня 2018 року (а. с. 168-169, т. 3). Зазначені постанови приватного виконавця Сивокозова О. М. не оскаржувалися позивачем у порядку, встановленому чинним законодавством, не скасовані та дії відповідача щодо винесення зазначених постанов не визнані протиправними.

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування статті 1212ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, оскільки такі кошти не можуть вважатися безпідставно набутими у розумінні статті 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження.

Частиною другою статті 74Закону України «Про виконавчепровадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавчепровадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій також дійшли правильного та обґрунтованого висновку, що не підлягає застосуванню і стаття 1214ЦК України щодо відшкодування доходів від безпідставно набутого майна, а також не можуть бути стягнуті 3 % річних та інфляційні втрати згідно зі статтею 625 ЦК України, оскільки останні можуть походити лише від наявності основного зобов`язання.

Аналогічний висновок щодо застосування норми статті 1212ЦК України у спірних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 201/8493/18 (провадження№ 61-11748св19).»

З матеріалів справи убачається, що 20.09.2021 приватний виконавець прийняв постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Постанова приватного виконавця у встановленому законом порядку не оскаржена, незаконною не визнана, не скасована, отже зазначені кошти (витрати виконавчого провадження в сумі 7,81 грн) є витратами виконавчого провадження і не можуть вважатися такими, що набуті безпідставно.

З цих підстав, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до приватного виконавця.

Відповідно до ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У заяві про зменшення позовних вимог від 14.12.2023 представник позивача ОСОБА_2 просила суд стягнути з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» судові витрати в сумі 5 610,40 грн, з яких: 1 073,60 грн - судовий збір за подання позову, 536,80 грн - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову та 4 000 грн витрати на правничу допомогу.

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки представник відповідача направив на адресу суду заяву про визнання позовних вимог, суд приходить до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1 073,60 грн за подання позову та 536,80 грн за подання заяви про забезпечення позову.

У зв`язку з викладеним, позивачу необхідно повернути 536,80 грн з державного бюджету та стягнути з відповідача на користь позивача 536,80 грн сплаченого судового збору за подачу позову та 536,80 грн за подання заяви про забезпечення позову.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, представник позивача стверджує, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн, проте, доказів таких витрат суду не надано. Крім того, позивачем та його представником не було надано детальний опис наданих послуг. Також, долучений договорі про надання правничої допомоги від 24.08.2023 не містить відомостей про розмір гонорару адвоката.

З цих підстав, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 206, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 07.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за договором № 53/3495ML від 01.03.2012 за період з 25.05.2021 по 03.06.2021 в сумі 61 152,38 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (, юридична адреса: 03035, м. Київ, Соломянська площа, 2) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати в сумі 1073,60 грн.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) 50% судового збору в сумі 536,80 грн, сплаченого відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 2006318 від 24.08.2023, оригінал якої зберігається в матеріалах справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ