Справа № 183/8187/22
№ 2/183/1266/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Шевченко О.С.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути вартість послуги з розподілу природного газу за період з 01.07.2020 р. по 31.11.2022 р., в сумі 10 402,00 гривні.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що між АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» та ОСОБА_1 укладено Типовий договір розподілу природного газу, який затверджений Постановою від 30 вересня 2015 року № 2498 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до п. 1.1. Типового договору розподілу природного газу, цей договір є публічним та регламентує порядок та умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (п. 1.2. договору).

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633,634,641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3. договору).

Відповідач вчинила дії щодо акцептування Типового договору з розподілу природного газу визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обов`язків, що з них випливають, що свідчать про прийняття ними (акцептування) умов договору про надання послуг з розподілу природного газу з АТ «Харківгаз» на умовах Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498, зі змінами.

ОСОБА_1 є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються АТ «Харківгаз» з відкритим абонентським рахунком № НОМЕР_1 за адресою домоволодіння: АДРЕСА_1 .

Фактом приєднання Споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування) з АТ «Харківгаз» є документальне підтвердження споживання природного газу, а саме: покази лічильника природного газу зафіксовані у відомості зняття показників лічильника газу, а також помісячні покази лічильника природного газу в доданій довідці про розрахунок заборгованості за послуги розподілу природного газу, згідно з якими зафіксовано різницю у показниках лічильника природного газу та довідкою ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» про проведення оплат за використаний природний газ.

Внаслідок систематичного нехтування Боржником своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з розподілу природного газу станом на 01.12.2022 р. утворилась заборгованість, за період з 01.07.2020 р. по 31.11.2022 р., яка склала 10 402,00 грн. та не погашена боржником.

Зазначену суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача в судовому порядку.

Ухвалою суду від 16 грудня 2022 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 20).

11 квітня 2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення по справі № 183/8187/22, яким позові вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» до ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі (а.с. 35-38).

27 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.04.2023 року.

Ухвалою суду від 28 листопада 2023 року прийнято до свого провадження заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення (а.с. 89).

Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року скасовано заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року по справі 183/8187/22 та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 169-170).

14 грудня 2023 року відповідачем по справі подано відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

В обґрунтування своїх вимог позивачем до матеріалів справи долучено типовий договір розподілу природного газу, укладений між АТ «Оператором газорозподільної системи «Харківгаз» та ОСОБА_1 та зазначено, що відповідачеві надавалися послуги за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборгованість з оплати послуг з розподілу природного газу у розмірі 10 402,00 гривень за вказаною адресою утворилась у період часу з 01.07.2020 року по 31.11.2022 року, між тим, станом на дату виникнення боргу ОСОБА_1 не була власником даного домоволодіння, оскільки ще 04 грудня 2019 року відчужила його за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 . Таким чином, ОСОБА_1 не є споживачем послуг з розподілу природного газу за вказаною адресою, а тому не вважає себе належним відповідачем по справі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у призначеному судовому засіданні надала пояснення по суті позову, проти задоволення позовних вимог заперечила з мотивів викладених у відзиві.

Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Суду надано інформаційну довідку №617-ЛВ-3643-1122 від 04.11.2022 року відповідно якої ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , надавались послуги з газопостачання. За період з 01.05.2019 по 31.12.2019 рр. відповідач періодично здійснювала оплату послуг за використаний природний газ у загальному розмірі 1 548,91 грн., що підтверджує факт наявності між сторонами договірних відносин із постачання природного газу, відповідно п.1.3. Типового договору з розподілу природного газу (а.с. 9).

Також, підтвердженням здійснення приєднання споживача до умов публічного договору постачання природного газу є відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , про що зазначено у розрахунку споживання природного газу (а.с. 10).

04 грудня 2019 року між ОСОБА_1 , як продавцем, та ОСОБА_3 , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 посвідчений державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Голуб В.М. та зареєстрований у реєстрі за № 2-1806 (а.с. 192-193).

Однак, як зазначає позивач, а ні колишній, а ні новий власник житлового приміщення про відчуження будинку постачальника послуг з розподілу природного газу не повідомили, у зв`язку із чим АТ «Харківгаз» продовжив надавати послуги за вищезазначеною адресою та нараховувати заборгованість за наявним у товариства особовим рахунком відкритим на ім`я ОСОБА_1 ..

Таким чином, станом 30.11.2022 року утворилась заборгованість з оплати послуг розподілу природного газу за період з 01.07.2020 року по 31.11.2022 року у розмірі 10 402,00 грн. (а.с. 10).

Позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору, а саме на вищевказану адресу 16.09.2021 року було направлено досудове повідомлення з вимогою виконати свої зобов`язання за договором розподілу природного газу належним чином та перерахувати на рахунок товариства суму заборгованості протягом 10 календарних днів з дня отримання даного повідомлення, але відповідна вимога була проігнорована (а.с. 12).

07 вересня 2023 року державним виконавцем Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Печерицею Н.М. відкрито виконавче провадження № 4 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Харківгаз» заборгованості у розмірі 10 402,00 грн. за період з 01.07.2020 року по 31.11.2022 року (а.с. 206).

Також, 18 вересня 2023 року відкрито виконавче провадження № 72671989 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Харківгаз» суми судового збору у розмірі 2 481,00 грн. (а.с. 203).

Згідно платіжної інструкції № 72671674 від 18 вересня 2023 року та № 181 від 17 жовтня 2023 року з банківського рахунку ОСОБА_1 за виконавчими провадженнями № 4 та № 72671989 перераховано на рахунок Балаклійського відділу державної виконавчої служби грошові кошти на загальну суму 14 752,30 гривень (а.с. 204, 207).

Відповідно постанови державного виконавця від 04.10.23 року та 22.11.2023 року вказані виконавчі провадження закінчено (а.с. 208, 210).

До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосовувати наступні норми права.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1. п. 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (далі Правила, плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа ступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк.

За п. 29 Правил, споживач зобов`язаний своєчасно здійснити плату за надані послуги з газопостачання.

У розділі III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 249, зазначено, що договір постачання природного газу споживачу розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до абз. 2 п. 4 Розділу III Правил фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу споживачем.

Згідно з п. 11 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 249, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника зі спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства.

Пунктом 14 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 249, встановлено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання рутовим споживачам є календарний місяць.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг.

За ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом 5 частини З статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд України у справі № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем житлово-комунальних послуг може бути індивідуальний або колективний споживач. За п. 6 вказаної норми індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

За ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Верховний Суд України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зазначив, що оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг.

Аналогічного висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ при розгляді справи № 212/4917/15-ц.

Водночас, позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за вищевказаною адресою, а також доказів на підтвердження того, що вказаний будинок перебуває у її власності, у зв`язку з чим суд не має можливості встановити факт того, що відповідач дійсно є споживачем природного газу за вказаною адресою.

При цьому, інформаційна довідка про заборгованість за послуги з розподілу природного газу, подана позивачем, не може бути беззаперечним доказом того, що саме відповідач є споживачем природного газу за згаданою адресою, оскільки зміст такої довідки залежить безпосередньо від волі позивача.

За своєю природою така довідка являє собою лише розрахунок заборгованості, який здійснений позивачем, а тому така має односторонній характер і не дає змоги впевнитися в дійсності нарахування заборгованості.

Крім того, як вбачається з наданого ОСОБА_1 договору купівлі-продажу від 04 грудня 2019 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником домоволодіння за яким надаються послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , сама ж відповідач відповідно паспортних даних значиться зареєстрованою за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 .

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз», , адреса: 63503, м. Чугуїв, вул. Есхарівська, буд. 8;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Сорока О.В.