Номер провадження 2/495/6779/2023
23 січня 2024 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Анісімової Н.Д.,
при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, суд
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності, у якому просить суд: визнати за ОСОБА_1 право власності на судно, бортовий реєстраційний номер якого - ВИЛ 01-64 К, дата державної реєстрації - 29 травня 2008 року, тип призначення - прогулянкове, модель - SAFTER-465, рік та місце побудови - 2008 рік, Туреччина, регістровий номер - 3-601131, довжина - 4,5 м., ширина - 1,7 м, висота борту - 0,7 м, матеріал корпусу - склопластик, головні двигуни (тип, кількість, потужність) - SUZUKI DT 40; один; 40 к.с. та визнати за ОСОБА_1 право власності на причіп вантажний спеціалізований для перевезення човнів мод.ПГМФ-8904, синього кольору, номер шасі (рами) НОМЕР_1 , номер кузова (коляски) НОМЕР_2 .
Позовні виоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є давніми знайомими та сусідами по будинкам в комплексі будівель та споруд № 9 Маяківської сільської ради Одеського району.
Весною 2021 року ОСОБА_2 неодноразово передавав позивачу у користування прогулянкове морське/річне судно (катер) довжиною 4,5 м та шириною 1,7 м для плавання у водах річки Дністер біля села Маяки, де розташовані їх будинки відпочинку.
Згідно з Свідоцтвом № НОМЕР_3 про придатність малого судна до плавання, державний реєстраційний номер судна ВИЛ 01-64к, модель - Safter - 465, рік побудови 2008. Регістровий номер SRU 601131.
Вже восени 2021 сторони дійшли згоди щодо ціни (вартості) судна та домовились укласти угоду купівлі-продажу за 50 000,00 гривень, що в 2020 році еквівалентно було 2000 доларів США, та причіп, яким перевозиться катер за 6000 гривень.
11 листопада 2021 року, перебуваючи в своїх дачах в комплексі будівель та споруд АДРЕСА_1 , сторони склали та підписали письмовий договір купівлі-продажу катера та причепа.
Позивач та відповідач вважали, що оскільки предмет договору купівлі продажу не є нерухомим майно то й перехід права власності не потребує обов`язкової державної реєстрації.
З того часу і по сьогоднішній день ОСОБА_1 вільно та безперешкодно користується катером та причепом, однак після повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України позивач вже не виходить на катері у води річки Дністер з військових та безпекових міркувань.
У березні 2022 року ОСОБА_2 виїхав зі сім`єю в ОСОБА_3 , потім повертався до України, про що казав ОСОБА_1 при телефонних розмовах. Однак, через постійні тривоги та ракетні обстріли ОСОБА_4 не проживає в місті Одесі та тим більш не відвідує свою дачу в селі Маяки.
Наразі, у зв`язку з діючим воєнним станом в країні та зростанням державного контролю і нагляду за подібними транспортними засобами, позивач зобов`язаний вжити певні заходи задля зберігання та правильного використання придбаного ним судна у внутрішніх водах України.
Будь-які зміни Державного суднового реєстру України або Суднової книги України можуть бути внесені виключно на підставі звернення власника, за яким зареєстровано право власності на відповідне судно.
Тобто, право власності на судна, як виявляється, підлягає спеціальній державній реєстрації та постановці на облік, про що позивач дізнався нещодавно.
Однак, через відсутність ОСОБА_2 в місті Одесі та взагалі в Одеській області, позивач не може належним чином зареєструвати укладений 11.11.2021 між ними договір купівлі-продажу, зареєструвати право власності та повноцінно нести тягар власника вказаного судна, вживати заходи задля його збереження. Катер з причепом зберігається на дачі позивача в селі Маяки (юридична адреса - Удобненська сільська рада Білгород-Дністровського району).
При телефонних розмовах ОСОБА_2 постійно вибачається перед позивачем за труднощі, що виникли з оформленням переходу права власності, не заявляє жодних прав на катер та причіп, погоджується понести відповідні грошові витрати задля доведення до логічного кінця їхньої угоди та реєстрації права власності.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.12.2023 року провадження по справі було відкрито, розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
У судове засідання позивач не з`явився, у позові вказав, що не заперечує проти розгляд справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення.
У судове засідання відповідач не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами у справі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи зазначене, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
При розгляді справи судом встановлено, що 11.11.2021 року між ОСОБА_2 /продавець/ та ОСОБА_1 /покупець/ уклали договорі купівлі-продажу, за яким продавець передає у власність, а покупець приймає у власність: судно, бортовий реєстраційний номер якого - ВИЛ 01-64 К, дата державної реєстрації - 29 травня 2008 року, тип та призначення - прогулянкове, модель SAFTER-465, рік та місце побудови -2008 рік, Туреччина, регістровий номер - 3- 601131, довжина - 4,5 м, ширина - 1,7 м, висота борту - 0,7 м, матеріал корпусу склопластик, головні двигуни (тип, кількість, потужність) - SUZUKI DT 40; один; 40 к.с. /катер/; причіп вантажний спеціалізований для перевезення човнів мод.ГМФ-8904, синього кольору, номер шасі (рами) НОМЕР_1 , номер кузова (коляски) Y6W890400D0000371 /причіп/. Катер, що відчужується за цим Договором, належить продавцю на підставі Суднового білета серії СБ:001455, виданого Капітаном порту Ізмаїл 29 квітня 2013 року. Причіп належить продавцю на підставі акту приймання-передачі транспортного засобу серії ТОВ № 194313 від 26.05.2013, на транспортний засіб: причіп вантажний спеціалізований для перевезення човнів мод.ПГМФ-8904, синього кольору, номер шасі (рами) НОМЕР_1 , номер кузова (коляски) НОМЕР_2 .
ОСОБА_5 , що відчужується за цим договором, до плавання посвідчується Свідоцтвом № 020096 про придатність малого судна до плавання, виданого Регістром судноплавства України 24 квітня 2013 року.
За домовленістю Сторін продаж ОСОБА_6 вчинено за 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень, а продаж причіпа - за 6000 (шість тисяч) гривень, які продавець отримав від покупця повністю до підписання цього договору.
Право покупця на судно та причіп, що є предметом цього договору виникає з моменту передачі коштів, що становлять вартість майна та документів на майно покупцю (п. 5 Договору).
Пунктом 6 Договору встановлено, що підписання цього договору свідчить про повне виконання сторонами його умов, а саме продавець передав покупцю катер та причіп зі всіма документами, а покупець передав покупцю 56 000,00 гривень.
Судновим білетом серії СБ № 001455, що власником прогулянкового судна, бортовий реєстраційний номер ВИЛ 01-64 К є ОСОБА_2 . Вказане також підтверджується свідоцтвом № 052853 про придатність малого судна до плавання.
Актом приймання-передачі транспортного засобу серії ТОВ № 194313 на транспортний засіб: причіп вантажний спеціалізований для перевезення човнів мод. ПГМФ-8904, синього кольору, номер шасі (рами) НОМЕР_1 , номер кузова (коляски) НОМЕР_2 встановлено, що одержувачем причепу є ОСОБА_2 .
Відповідно до частин першої - третьої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Згідно зі статтею 20 Кодексу торговельного мореплавства України судновласником у цьому Кодексі визнається юридична або фізична особа, яка експлуатує судно від свого імені, незалежно від того, чи є вона власником судна, чи використовує на інших законних підставах. Власником судна є суб`єкт права власності або особа, яка здійснює відносно закріпленого за нею судна права, до яких застосовуються правила про право власності.
Відповідно до статті 26 Кодексу торговельного мореплавства України українські судна, технічний нагляд за якими здійснюють класифікаційні товариства, підлягають реєстрації у Державному судновому реєстрі України. Українські судна, що не підлягають реєстрації у Державному судновому реєстрі України, реєструються у Судновій книзі України. Судно, побудоване на території України, підлягає реєстрації у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок ведення Державного суднового реєстру України і Суднової книги України встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.
Згідно зі статтею 30 Кодексу торговельного мореплавства України про будь-які зміни відомостей, що підлягають внесенню в Державний судновий реєстр України або Суднову книгу України, власник судна або фрахтувальник за бербоут-чартером протягом двох тижнів з дня цих змін повинен повідомити орган реєстрації судна.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною четвертою статті 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 ст. 655 та ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.
Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 328, 392, 657 ЦК України, так як право власності вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ніш документа, який засвідчує його право власності.
На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, визнавши договір купівлі-продажу дійсним та право власності на земельну ділянку за позивачем.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.
Керуючись ст. 202-215, 328, 391, 655 ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити у повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на судно, бортовий реєстраційний номер якого - ВИЛ 01-64 К, дата державної реєстрації - 29 травня 2008 року, тип призначення - прогулянкове, модель - SAFTER-465, рік та місце побудови - 2008 рік, Туреччина, регістровий номер - 3-601131, довжина - 4,5 м., ширина - 1,7 м, висота борту - 0,7 м, матеріал корпусу - склопластик, головні двигуни (тип, кількість, потужність) - SUZUKI DT 40; один; 40 к.с.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на причіп вантажний спеціалізований для перевезення човнів мод.ПГМФ-8904, синього кольору, номер шасі (рами) НОМЕР_1 , номер кузова (коляски) НОМЕР_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.Д. Анісімова