Житомирський апеляційний суд
Справа №274/9314/23 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т. Б.
Категорія 76 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/9314/23 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, Комунального закладу "Іванопільськнй ліцей" Краснопільської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, третя особа: Управління Держпраці у Житомирській області, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 січня 2024 року, постановлену під головуванням судді Большакової Т.Б. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась з даним позовом, в якому просила стягнути із відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 квітня 2021 року по 07 листопада 2023 року в сумі 536 293,34 грн та судові витрати.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 січня 2024 року відмовлено у відкритті провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 187 ЦПК України.

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що під час постановлення ухвали порушено норму процесуального права та неправильно застосовано норму матеріального права, а висновки суду щодо тотожності предмету та підстав позову у цивільній справі № 274/2930/21 та за поданою позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не відповідають обставинам справи і зроблені із недоведеністю та із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими.

Як зазначено в позовній заяві, предметом позову в даній справі є: «стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10.042021 по 07.11.2023 в сумі 536 293,34 грн». Як вбачається з доданого до позову рішення Романівського районного суду Житомирської області від 13.04.2023 у справі № 274/2930/21, суд встановив обставину, що за поданим у зазначеній справі позовом позивач просить стягнути на її користь різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи за період в один рік з моменту звільнення в розмірі 162 962,16 грн.

Тому, висновок суду в ухвалі про однаковість (тотожність) предмету позовних вимог за поданою позовною заявою в даній справі із предметом позовних вимог у цивільній справі № 274/2930/21 прямо суперечить обставинам справи і поданим доказам.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Краснопільська сільська рада подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі їх представника та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням частини 2 статті 372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 186 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач скористалася своїм правом на звернення з позовом у справі № 274/2930/21, предметом якої, у тому числі, була і заявлена така вимога, та судом у вказаній справі її розглянуто, повторний розгляд у справі № 274/9314/23 такої ж вимоги лише внаслідок обґрунтування, що судом апеляційної інстанції проведено розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виявився більший, ніж заявлений у позовній заяві, суперечитиме приписам юридичної визначеності.

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується з огляду на наступне.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами (пункт 2 частини першої статті 186 ЦПК України).

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Предмет спору це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Підстава позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава.

Фактична підстава позову це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача.

Правова підстава позову це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (частина третя статті 6 Закону України № 3262-IV «Про доступ до судових рішень»).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду вказаного позову, враховуючи наявність судового рішення від 07.11.2023 по справі № 274/2930/21, згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить саме суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, аргументи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції у відповідності до вимог пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права, без наявності на то правових підстав, а справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 січня 2024 року скасувати і матеріали справи направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 10 квітня 2024 року.