Справа № 456/4255/22
Провадження № 2/456/67/2024
РІШЕННЯ

іменем України

16 квітня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

секретаря судових засідань: Сімонової-Мацигін А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №456/4255/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Стрийської державної нотаріальної контори про визнання правочину удаваним та визнання нерухомого майна об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, -

встановив:

Стислий виклад позиції сторін у справі.

Позивач ОСОБА_1 , звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Стрийської державної нотаріальної контори та просила визнати договір дарування житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0.1212 га наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд в с.Дуліби Стрийського р-ну Львівської обл.. кадастровий номер :01:019:0031, укладений 28 березня 2014 року між ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , який посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. від 28.03.2014 за реєстровим №1215 удаваним правочином вчиненим з метою приховання іншого правочину, договору купівлі-продажужитлового будинку з належними до нього господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0.1212 га наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд в с.Дуліби Стрийського р-ну Львівської обл.. кадастровий номер :01:019:0031 та визнати житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0.1212 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд в с.Дуліби Стрийського р-ну Львівської обл.. кадастровий номер :01:019:0031 об?єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , які придбані ними під час перебування в шлюбі. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 21.01.2006 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , який рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.08.2022 було розірвано.

З метою забезпечення сім`ї власним житлом, 28 березня 2014 року на той час подружжям ОСОБА_4 набуто житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1212 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Дуліби Стрийського району Львівської області, кадастровий номер :01:019:0031, на підставі договору-купівлі продажу, посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Костур У.Т. від 28 березня 2014 року за реєстр. № 1215, що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданими виконавчим комітетом Стрийської міської ради Львівської області від 22.07.2022 № 305619258, від 25.07.2022 № 305706161, від 25.07.2022 № 305706601.

Проте, в судовому засіданні, яке відбулось 07 листопада 2022 року в межах розгляду Стрийським міськрайонним судом Львівської області справи № 456/2812/22 за позовом позивача до ОСОБА_2 , про визнання права на 2/3 частки у праві спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, позивач дізналась про наявність договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, укладеного 28 березня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та який посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. від 28.03.2014 реєстр. № 1215.

Вважає, що вказаний договір дарування є удаваним правочином, оскільки під час шлюбу в інтересах їхньої сім`ї, позивач та відповідач ОСОБА_2 за спільні кошти, які ми мали накопичені та які отримали в позику від своїх родичів, 28 березня 2014 року купили житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер :01:019:0031. Вони разом здійснювали пошук даного житлового будинку та знайшли його на сайті оголошень OLX із оголошеною вартістю 110000 доларів США. Таке оголошення було опубліковано ОСОБА_3 , яка була власником спірного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності, виданого Дулібською сільською радою Стрийського району Львівської області від 11 квітня 2012 року, та яка є для них зовсім чужою людиною. В подальшому, вони разом оглядали спірний житловий будинок та домоглися знижки на нього. Вартість даного нерухомого майна за домовленістю склала 95 000 доларів США. Передачу коштів за купівлю цього житла його попередньому власнику ОСОБА_3 , позивач довірила колишньому чоловікові. Після придбання даного нерухомого майна позичені кошти були повернуті позичальникам за спільні кошти подружжя, отриманих за результатами спільної торгівельної діяльності та за рахунок продажу спільного автомобіля Opel Zafira. Будучи впевненою, що вони одна сім`я, яка вже разом прожила тривалий час, позивач не заперечувала проти того, щоб всі документи на право власності зазначеного житлового будинку та земельної ділянки будуть оформлені на колишнього чоловіка, оскільки вважала, що все рівно це є майно, набуте за час шлюбу, та є спільною сумісною власністю подружжя.

Позивач зазначила, що при укладенні договору дарування волевиявлення учасників даного правочину (як зовнішній прояв волі) не відповідало їх внутрішній волі, про що свідчать юридичні факти, з якими закон пов`язує певні правові наслідки, а саме: 1) розміщення ОСОБА_3 на сайті оголошень OLX оголошення про продаж власного житлового будинку та земельної ділянки; 2) не перебування ОСОБА_3 із ОСОБА_2 у родинних відносинах; 3) позика коштів на купівлю даного нерухомого майна у своїх родичів; 4) наявність відомостей про договір купівлі-продажу від 28.03.2014 № 1215 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 5) зазначення в пункті 8 договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 28.03.2014 № 1215 про оплату витрат по оформленні цього договору, тобто про сплату державного мита в сумі 8204,11 грн., в рівних частинах сторонами правочину, що притаманно при посвідченні договору купівлі-продажу нерухомості.

Таким чином, відповідачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір дарування для приховання іншого гравочину - договору купівлі-продажу, який вони насправді вчинили, з метою хилення від сплати покупцем ОСОБА_2 пенсійного збору.

Виходячи з цього спірний житловий будинок та земельна ділянка є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, оскільки вони придбані у період їхнього шлюбу на підставі договору купівлі-продажу.

Про порушення права спільної сумісної власності подружжя, позивач дізналась 07 листопада 2022 року в межах розгляду Стрийським міськрайонним судом Львівської області іншої справи № 456/2812/22. Також, вона раніше не могла дізнатись про порушення такого права, так як не була присутня при посвідченні договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 28.03.2014 №1215 та не підписувала заяви про надання згоди колишньому чоловікові на його укладення, що випливає із змісту цього договору. Відповідач ОСОБА_2 приховував від позивача договір дарування житлового будинку та земельної ділянки від 28.03.2014 №1215, оскільки такий документ знаходився у його матері ОСОБА_5 , яка проживає окремо від них, про що підтвердила представник відповідача адвокат Гошовська О.В. в судовому засіданні, яке відбулось 07 листопада 2022 року в межах розгляду Стрийським міськрайонним судом Львівської області іншої справи № 456/2812/22. Окрім того, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про договір дарування житлового будинку та земельної ділянки від 28.03.2014 № 1215, а натомість в даному Реєстрі містяться відомості про договір купівлі-продажу спірного житлового будинку та земельної ділянки.

Зважаючи на наведені обставини, просила позов задоволити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та додатково пояснила, що оскільки вони жили в старому будинку і в них було двоє дітей то вирішили придбати будинок в с.Дуліби. Гроші на придбання будинку позичили в сестри чоловіка і в її сестри близько 3-5 тисяч доларів, розписки не писали, також продали автомобіль.

Всі дії щодо купівлі будинку довірила відповідачу і жодним чином не знала, що ним укладено договір дарування. Жити не має де, діти не бажають проживати з батьком.

ОСОБА_3 не є членом сім?ї, а відтак жодної підстави дарувати будинок та землю в неї не було.

Також, ОСОБА_3 на другий день після укладення так званого договору дарування, було придбано квартиру на своє ім?я, при тому, що в її сина є великий борг перед банком, який не погашений, а відтак просить задоволити позовну вимоги

Представник позивача адвокат Горох В.В., позовні вимоги підтримав та просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 , та його представник адвокат Гошовська О.В., в судовому засіданні позовні вимоги заперечили в повному обсязі та відповідач ОСОБА_2 пояснив, що він з матір?ю пролживав в її будинку в 2014 році. ОСОБА_6 бачила як вони живуть і вирішила подарувати їх хату. З ОСОБА_6 знайомий з дитинства і вона просто подарувала хату. Дидин віддам їм ключі від будинку. Виправлення в договір вносили пізно оскільки, побачили цю описку. Нотаріус видава договір дарування.

Відповідач ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Гошовська Я.А., позовні вимоги заперечила та просила залишити їх без задоволення оскільки, її довірителем подана друга заява, згідно якої вбачається, що перша заява підписана під впливом обману, коли її довіритель була після перенесеного інсульту і первинну заяву не було прочитано, а коли взнала обставини справи то повідомила правдиві дані тому, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Стрийської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити за відсутності представника та при прийнятті рішення покладається на думку суду.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Даний позов на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2022 переданий на розгляд судді Шрамка Р.Т.

Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, у відповідності до положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 13.12.2022 року, з метою визначення підсудності, було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи відповідача ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.01.2023 відкрито провадження у зазначеній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

24 лютого 2023 року, підготовче судове засідання по справі було відкладено, у зв`язку з неявкою сторін та заяви представника позивача.

28 березня 2023 року, за клопотанням позивача, ухвалою суду, залучено до участі справі - Стрийську державну нотаріальну контору третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

28 березня 2023 року, за клопотанням позивача, ухвалою суду, витребувано у Стрийській державній нотаріальній конторі належним чином завірену копію нотаріальної справи, щодо посвідчення договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, укладеного 28.03.2014 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

27 квітня 2023 року, ухвалою суду заяву позивача ОСОБА_1 , про відвід головуючого судді Шрамка Р.Т., у справі за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Стрийської нотаріальної контори про визнання правочину удаваним та визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя необґрунтованою.

01 травня 2023 року, ухвалою Стрийського міськрайонного суду в складі головуючої судді Гули Л.В., заяву ОСОБА_1 , про відвід головуючого судді Шрамка Р.Т., у справі за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Стрийської нотаріальної контори про визнання правочину удаваним та визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя залишено без задоволення.

17 липня 2023 року, підготовче судове засідання по справі було відкладено, у зв`язку з неявкою сторін та заяви представника відповідача.

17 липня 2023 року, ухвалою суду клопотання про витребування доказів задоволено та зобов`язано Стрийську районну державну адміністрацію надати Стрийському міськрайонному суду Львівської області належним чином посвідчені копії усіх документів, які містяться в обліковій (реєстраційній) справі щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 , а саме на земельну ділянку площею 0.1212 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Дуліби Стрийського району Львівської області, кадастровий номер :01:019:0031, (реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна 3, номер запису про право власності 5154683) та на житловий будинок по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна 53, номер запису про право власності 5154738).

14 вересня 2023 року, ухвалою суду заяву позивача ОСОБА_1 , про відвід головуючого судді Шрамка Р.Т., у справі за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Стрийської нотаріальної контори про визнання правочину удаваним та визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя необґрунтованою.

21 вересня 2023 року, ухвалою Стрийського міськрайонного суду в складі головуючої судді Бучківської В.Л., заяву ОСОБА_1 , про відвід головуючого судді Шрамка Р.Т., у справі за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Стрийської нотаріальної контори про визнання правочину удаваним та визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя залишено без задоволення.

03 листопада 2023 року , ухвалою суду, підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін та інших учасників цієї справи були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Відповідно до вимог частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 21 січня 2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №24, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1

22 серпня 2022 року рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області шлюб між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , розірвано.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.07.2022, №305619258, вбачається, що 28.03.2014 на підставі договору купівля-продажу, серія та номер 1215, виданий 28.03.2014, видавник: Стрийська державна нотаріальна контора, було внесено відомості про власника житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Попереднім власником зазначена ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.07.2022, №305706601, вбачається, що 28.03.2014 на підставі договору купівля-продажу, серія та номер 1215, виданий 28.03.2014, видавник: Стрийська державна нотаріальна контора, було внесено відомості про власника земельної ділянки з кадастровим номером: :01:019:0031 за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Дуліби, площею 0,1212 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до договору дарування будинку та земельної ділянки від 28.03.2014, зареєстрованого в реєстрі за №1215, серії ВТТ №199724, вбачається що 28.03.2014 між ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , було укладено договір дарування житлового будинку разом з належними до нього господарськими спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 та земельної ділянки 0,1212 га надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: :01:019:0031, яка знаходиться на території с. Дуліби Стрийського району Львівської області. Дар сторони оцінили в суму 820411 грн.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.11.2022, №315094257, вбачається, що 28.03.2014 на підставі договору купівля-продажу, серія та номер 1212, виданий 28.03.2014, видавник: Стрийська державна нотаріальна контора, було внесено відомості про власника квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Попереднім власником зазначена ОСОБА_7 .

З копії реєстраційної справи №3, Стрийської районної державної адміністрації від 28.03.2014, вбачається, що 28.03.2014, ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , звернулись із заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, щодо земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

Для проведення реєстрації, ОСОБА_3 , надала:

- копію паспорта громадянина України;

- свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.04.2012, з якого вбачається, що ОСОБА_3 , на праві власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 ;

- витяг про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 19.04.2012, з якого вбачається, що ОСОБА_3 , на праві власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 ;

- картку прийому заяви №19999611;

- інформацію з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, з якої вбачається, що ОСОБА_3 , на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 ;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19688114 від 28.03.2014, з якого вбачається, що ОСОБА_3 , на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Для проведення реєстрації, ОСОБА_2 , надав:

-копію паспорта громадянина України;

договір дарування будинку та земельної ділянки від 28.03.2014, зареєстрованого в реєстрі за №1215, з якого вбачається що 28.03.2014 між ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , було укладено договір дарування житлового будинку разом з належними до нього господарськими спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 та земельної ділянки 0,1212 га надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: :01:019:0031, яка знаходиться на території с. Дуліби Стрийського району Львівської області. Дар сторони оцінили в суму 820411 грн.

-картку прийому заяви №12012679, яка подана ОСОБА_2 , та отримана Стрийською державною нотаріальною конторою та зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно 28.0.2014 за реєстраційним номером 6034111, до якої ОСОБА_2 , додав: договір купівлі продажу, серії та номер: 1215, виданий 28.03.2014, видавник: Стрийська державна нотаріальна контора, квитанцію, копію паспорта;

-рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №12012694 від 28.03.2014, згідно якого державним реєстратором прав на нерухоме майно вирішено провести державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки в с. Дуліби, кадастровий номер земельної ділянки :01:019:0031

-витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19711513 від 28.03.2014, з якого вбачається, що підставою виникнення права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 є договір купівлі продажу, серія та номер 1215, виданий 28.03.2014, видавник: Стрийська державна нотаріальна контора.

Свідок ОСОБА_8 , приведений судом до присяги, в судовому засіданні пояснив, що його мамі ОСОБА_3 , хтось підсунув заяву про визнання позову, який є недостовірний. По суті позову, зазначив, є сином ОСОБА_3 в жовтні 2014 року його мама подарувала ОСОБА_2 , будинок. Все було добре, поки мама не пішла до перукаря дружини ОСОБА_2 і вона їй підсунула документи і після цього її викликали до суду і про це йому сказав адвокат Гошовська О.. Йому було відомо, що мама дарує будинок. Мама ОСОБА_9 , була знайома з мамою відповідача ОСОБА_2 , бо жили поряд. На момент дарування будинок був збудований. Квартиру купив собі, але квартира була зареєстрована на маму по АДРЕСА_2 . На даний час квартира продана. Мама постійно за кордоном. Під час посвідчення договору дарування був з мамою в нотаріуса. Він також знайомий з відповідачем ОСОБА_2 ОСОБА_10 будинку було певною подякою мамі ОСОБА_11 , яка помагала коли його мама (свідка) хворіла але як звати маму відповідача не пам?ятає..

Мамі був прийшов лист з суду і вона йому передала даний лист і він звернувся до адвоката. Вирішуючи питання стосовно вимог щодо удаваності правочинів, суд виходить з такого.

Згідно зі статтями 6,11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику.

Крім того, покупець може домовитись з іншою особою про придбання власності за її рахунок з наступним відшкодуванням цій особі витрат.

Отже, предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою.

Відповідно до статті 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини п`ятої даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, він є удаваним (стаття 235 ЦК України).

У разі встановлення, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права (статті 12, 81 ЦПК України).

За загальним правилом тягар доказування удаваності правочину покладається на позивача.

Заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, позивач має довести: а) факт укладання правочину, що на його думку є удаваним; б) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; в) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Такі висновки застосування норм матеріального права викладено в постановах Верховного Суду України: від 14 листопада 2012 року в справі № 6-133цс12, від 07 вересня 2016 року в справі № 6-1026цс16, які у подальшому підтримані у постановах Верховного Суду: від 07 листопада 2018 року в справі № 742/1913/15 (провадження № 61-13992св18), від 21 серпня 2019 року в справі № 303/292/17 (провадження № 61-12404св18), від 30 березня 2020 року в справі № 524/3188/17 (провадження № 61-822св20) та підтримані у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року в справі № 346/2238/15 (провадження № 61-14680сво20).

Також зазначене узгоджується з пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року в справі № 346/2238/15 (провадження № 61-14680сво20) зроблено висновок про те, що удаваним є правочин, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Тобто сторони з учиненням удаваного правочину навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце. Відтак, сторони вчиняють два правочини: один удаваний, що покликаний «маскувати» волю осіб; другий - прихований, від якого вони очікують правових наслідків.

Суд, розглядаючи питання щодо удаваності договору дарування, має встановити мотиви передачі в дар майна, зокрема у випадках, коли дарувальник та обдарований не перебувають у родинних відносинах. Правочин дарування позбавлений економічного сенсу і може бути вчинений лише за наявності дружніх, родинних чи будь-яких інших відносин, які б могли пояснити такий правочин. Таке виснував у своїй Постанові від 03 листопада 2022 Верховний Суд у справі № 912/3747/20.

Аналізуючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини, які підтверджують укладення сторонами удаваного правочину.

Оскільки, за спірні земельну ділянку та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами були оцінені в сумі 820411 грн., сплачені кошти, внаслідок чого право власності на об`єкти нерухомості було зареєстровано за набувачем на підставі договору-купівлі продажу, що підтверджується матеріалами справи, суд приходить до висновку, що насправді між сторонами був укладений договір купівлі-продажу.

Судом враховано, що порядок нотаріального посвідчення договорів відчуження нерухомого майна передбачений ст. 55 Закону України «Про нотаріат» та главою 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про нотаріат» Правила ведення нотаріального діловодства затверджуються Міністерством юстиції України за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері архівної справи і діловодства.

Згідно п. 2.3. розділу II Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, нотаріальне діловодство регулюється Законом України «Про нотаріат», цими Правилами. Невід`ємною складовою нотаріального діловодства є спеціальні бланки нотаріальних документів, що використовуються нотаріусами виключно під час вчинення нотаріальних дій.

В додатку 32 до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, зазначено, що договори відчуження житлових будинків та документи, на підставі яких вони посвідчувались, з індексом 02-01, договори відчуження земельних ділянок, у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна, та документи, на підставі яких вони посвідчувались, з індексом 02-02, інші договори (засновницькі договори, установчі акти, договори відчуження рухомого майна, оренди, позики, управління майном тощо) з індексом 02-10, зберігаються в державній нотаріальній конторі 75 років.

Пунктами 7, абзацами 1, 6 пункту 16 Порядку витрачання, зберігання, обігу спеціальних бланків нотаріальних документів і звітності про їх використання, затвердженого постановою КМУ від 05.08.2009 № 812 (в редакції чинній станом на 28.03.2014), передбачено, що бланки є невід`ємною складовою нотаріального діловодства та документарного забезпечення нотаріального процесу і використовується нотаріусами виключно під час вчинення нотаріальних дій. Порядок ведення Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів і розмір плати за користування ним визначаються Мін`юстом.

Пунктами 1.2., 1.3., 2.6. Порядку ведення Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 04.11.2009 № 2053/5, визначено, що облік постачання й обігу спеціальних бланків нотаріальних документів та звітність про їх використання здійснюється в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів. Єдиний реєстр спеціальних бланків нотаріальних документів - електронна база даних, що містить інформацію, серед іншого, про витрачені і недійсні бланки. Коди витрачання бланків:

договір про відчуження нерухомого майна, крім земельних ділянок - 1; договір про відчуження земельної ДІЛЯНКИ - 15; інші договори - 3.

Під час посвідчення договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, підписаного 28 березня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Костур У.Т. від 28.03.2014 реєстр. № 1215, останнім був використаний спеціальний бланк нотаріальних документів серія ВТТ № 199724.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів спеціальний бланк нотаріальних документів серія ВТТ № 199724 зареєстрований з наступними реквізитами: Код витрачання бланка: 3 - Інші договори. Дата витрачання бланка: 28.03.2014.

Виходячи з цього, спеціальний бланк нотаріальних документів серія ВТТ № 199724 використаний державним нотаріусом не для посвідчення договору дарування житлового будинку та земельної ділянки (коди витрачання 1 та 15), а для посвідчення інших договорів, до яких відносяться засновницькі договори, установчі акти, договори відчуження рухомого майна, оренди, позики, управління майном тощо в розумінні додатку 32 до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5.

Таким чином, Витяг з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів також свідчить про ознаки удаваності спірного договору дарування житлового будинку та земельної ділянки.

У відповідності з частинами 1,2 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Таким чином, оскільки сторони уклали договори дарування для того, щоб приховати договори купівлі-продажу, застосовуються правила ст.368 ЦК України , згідно яких майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2 не перебувають у жодних родинних стосунках, ними не надано жодних доказів щодо хворобливого стану ОСОБА_3 і факту її догляду мамою ОСОБА_2 з метою доведення підстав вчинення договору дарування а не іншого правочину.

Згідно частин 1,2 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В силу ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача ОСОБА_2 , про те, що він, одноосібно, шляхом прийняття в дар нерухомого майна набув його у власність, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, шлюб між сторонами було розірвано 22 серпня 2022 року. Зазначене рішення 22.09.2022 року набуло чинності.

Відтак суд приходить до висновку, що є доведеними матеріалами справи і грунтуються на законі та підлягають задоволенню у повному обсязі позовні вимоги позивача ОСОБА_1 ,, щодо визнання житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0.1212 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд в с.Дуліби Стрийського р-ну Львівської обл.. кадастровий номер :01:019:0031 об?єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які придбані ними під час перебування в шлюбі.

Саме до такого висновку дійшов Верховний суд, вирішуючи спір про аналогічні правовідносини сторін у справі № 676/2027/17 (Постанова від 08.08.2019 року).

При цьому, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 1985,00 гривень.

Керуючись ст..7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 133, 141, 244, 245, 259, 263-268, 279 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати Договір дарування житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0.1212 га наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд в с.Дуліби Стрийського р-ну Львівської обл.. кадастровий номер :01:019:0031, укладений 28 березня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. від 28.03.2014 за реєстровим №1215 удаваним правочином вчиненим з метою приховання іншого правочину, договору купівлі-продажужитлового будинку з належними до нього господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0.1212 га наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд в с.Дуліби Стрийського р-ну Львівської обл.. кадастровий номер :01:019:0031.

Визнати житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0.1212 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд в с.Дуліби Стрийського р-ну Львівської обл.. кадастровий номер :01:019:0031 об?єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які придбані ними під час перебування в шлюбі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1985 (одна тисяча дев?ятсот вісімдесят п?ять) грн. 00 коп..

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 26.04.2024.

Суддя Р. Т. Шрамко