Справа № 226/414/24

ЄУН № 226/414/24
Провадження №2/226/159/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Клепка Л.І.,

при секретарі Філіпповській Т.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Мирноград Донецької області в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сакун Віталій Анатолійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення несплачених сум при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сакун В.А., звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення несплачених сум при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування вимог зазначив, що в період з 08.10.2018 по 02.02.2021 він перебував у трудових відносинах із ТОВ "Краснолиманське". 02.02.2021 був звільнений з роботи на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. При звільненні відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП України остаточного розрахунку з ним не здійснив, внаслідок чого йому не була виплачена заборгованість з заробітної плати, розмір якої за його підрахунками орієнтовно становить 150000 грн., так як на його заяву від 16.02.2021, якою вимагалося проведення розрахунку по заробітній платі, інформації про розмір існуючої заборгованості відповідач не надав. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 121120 грн. Вважає, що розмір середнього заробітку повинен встановити суд. У зв`язку з тим, що інформації про заборгованість з заробітної плати та середньоденну заробітну плату за два місяці перед звільненням відповідач йому не надав, представник просить суд витребувати цю інформацію у відповідача.

Розгляд справи здійснюється у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін сторони не заявили.

Ухвалою суду від 29.03.2024 у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву було відмовлено, відзив залишено без розгляду.

Надавши оцінку спірним правовідносинам та дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в період з 08.10.2018 по 02.02.2021 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське», де працював прохідником підземним 4 та 5 розряду з повним робочим днем у шахті.

Наказом по підприємству №33к від 02.02.2021 його було звільнено з роботи за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України, що підтверджується записами його трудової книжки (а.с.11 зв. - 12).

Згідно довідки ТОВ «Краснолиманське» від 13.03.2024 №180, отриманої на запит суду, загальна заборгованість перед позивачем по заробітній платі після утримання всіх обов`язкових платежів і зборів складає 110247,64 грн, з яких заробітна плата в сумі 101515,40 грн та компенсація за 18 календарних днів невикористаної відпустки при звільненні в сумі 8732,24 грн (а.с.31 зв.).

Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Якщо виникне спір про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Так як на час постановлення судом рішення сума заборгованості з заробітної плати в розмірі 110247,64 грн позивачу не сплачена, вона має бути стягнута з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Вирішуючи питання стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за вимогою позивача, суд виходить з наступного.

За змістом статей 94, 116, 117 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Як слідує з досліджених судом доказів, позивач в день звільнення не працював, що підтверджується його заявою про надання йому відпустки від 01.02.2021 та наказом про надання йому такої відпустки, на якій міститься його підпис про ознайомлення (а.с.29-29зв.).

Згідно із висновками про застосування норм права, викладених Верховним Судом у постанові від 27.01.2020 № 682/3060/16-ц, звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України (якщо така вимога раніше не пред`являлася). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі ст. 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати.

Доказів щодо пред`явлення позивачем вимоги до відповідача про здійснення з ним розрахунку після звільнення до звернення до суду з позовною заявою позивачем не надано, тому період розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має визначатися з наступного дня після отримання відповідачем вимоги про розрахунок.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовною заявою через підсистему Електронний суд представник позивача звернувся 15.02.2024. В той же день копія позовної заяви була направлена до Електронного кабінету ТОВ «Краснолиманське», що підтверджується квитанцією №597557 про доставку документів (а.с.13). Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку має розраховуватися з 16.02.2024 по день постановлення рішення.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок).

Згідно абз.3 п.2 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку).

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. З розрахункового періоду також виключається час, за який відсутні дані про нараховану заробітну плату працівника внаслідок проведення бойових дій під час дії воєнного стану.

Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього п`ятого пункту 4 цього Порядку. Тобто, якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Згідно довідки відповідача від 13.03.2024 №179, середньоденна заробітна плата позивача розрахована відповідно до абз.4 п.2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, виходячи із тарифної ставки, оскільки позивач з жовтня 2020 року по січень 2021 року знаходився у цілозмінних простоях та черговій відпустці, відпрацьованих робочих днів не мав.

Розраховуючи середньоденну заробітну плату позивача, відповідач виходив з наступного: тарифна ставка за грудень 2020 року складає 72,97 грн, заробітна плата за грудень 2020 року року становить 9632,04 грн (72,97 х 6 х 22), за січень 2021 року тарифна ставка складає 75,69 грн, заробітна плата за січень 2021 року року становить 8628,66 грн (75,69 х 6 х 19). Середньоденна заробітна плата складає 445,38 грн (9632,04 грн.+ 8628,66 грн. = 18260,70 грн./41дн. = 445,38 грн). Суд погоджується з таким розрахунком.

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16.02.2024 по 29.03.2024, який підлягає стягненню на користь позивача, складає 13806,78 грн (445,38 грн х 31 дн.).

Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд вважає за необхідне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 110,45 грн пропорційно задоволеним вимогам та на користь держави в розмірі 1211,20 грн, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення заробітної плати звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.2,5,12,13,141,259,263-265,352,354,355,430 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сакун Віталій Анатолійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення несплачених сум при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське", юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Прорізна 12-а, , фактична адреса: 85310, Донецька обл., м.Покровськ м.Родинське, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , заборгованість із заробітної плати в розмірі 110247 (сто десять тисяч двісті сорок сім) грн 64 коп. без утримання суми податків та інших обов`язкових платежів та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.02.2024 по 29.03.2024 в розмірі 13806 (тринадцять тисяч вісімсот шість) грн. 78 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 110 (сто десять) грн 45 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське" на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.І.Клепка