Справа № 946/3798/22
Провадження № 2/946/494/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Пащенко Т.П.,
при секретарі - Топтигіній О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадженняза позовом фізичної особи підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,-
В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 11.07.2019 року о 10 год. 20 хв. в м.Ізмаїлі Одеської області по вул. Нахімова навпроти будинку №300 мала місце ДТП за участю транспортного засобу «Volvo FH», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний автомобіль «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.10.2019 року по справі №500/6154/19 (а.с.21-22).
Постановою суду встановлено, що водій ОСОБА_2 в порушення вимог п. 9.4 Правил дорожнього руху не завчасно до початку маневру, тобто не за 50-100 м. подав сигнал повороту. Доказів того, що водій ОСОБА_2 , керуючи габаритним транспортним засобом та здійснюючи поворот не створив небезпеки чи перешкод іншим транспортним засобам суду надано не було. Крім того, згідно пояснень ОСОБА_2 водій ОСОБА_4 відкривав ворота для в`їзду його автомобіля в автопарк та він міг звернутися до нього за допомогою для забезпечення безпеки дорожнього руху, однак цього не зробив. За таких обставин, суд прийшов до висновку щодо відсутності в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 , була забезпечена Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АМ/5042232 на момент ДТП 11.07.2019 року в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с.28).
Потерпіла особа від вищезазначеної ДТП ОСОБА_3 , власник пошкодженого автомобіля «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 15.04.2016 року серії НОМЕР_3 , звернулась до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування за пошкодження майна.
ПрАТ «СК «ВУСО» 12.07.2019 року було складено Акт (протокол) огляду ТЗ заяву на виплату (а.с.29).
Згідно рахунку-фактури №АГ-00002968 від 29.07.2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , склала 92 120,81 грн. (а.с.31).
Згідно з рахунком-фактурою №АГ-00004968 від 29.07.2019 року, замовник ОСОБА_3 , загальна сума складових частин автомобіля «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 склала 92 120,81 грн. (а.с.31).
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
В частині 2 статті 78 ЦПК України закріплено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з п. (а) ч. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив ДТП якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з рахунком-фактурою №АГ-00004968 від 29.07.2019 року, замовник ОСОБА_3 , загальна сума складових частин автомобіля «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 склала 92 120,81 грн. (а.с.31).
Транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 , був забезпечений Полісом обов`язкової страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АМ/5042232 на момент ДТП 11.07.2019 року в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с.28).
ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу №АМ/5042232, розрахованою з вирахуванням розміру франшизи.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно договору страхування.
Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих (ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Згідно з п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Судом встановлено, що розмір франшизи за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» №АМ/5042232 становить 2 000,00 грн. (а.с.28).
Враховуючи недостатність страхової виплати, для повного відшкодування завданої шкоди відповідач повинен виплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою страхової компанії ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що склала 2000,00 грн.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні може бути замінений його страховиком внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди з відшкодування останньої.
Як зазначено у ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.
Отже, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування.
16.09.2020 позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення про відступлення права вимоги (а.с.44).
Згідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини.
Так, відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи вказане, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу.
Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи, суд виходить з положень ст.133 ЦПК України, відповідно до яких, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог тощо.
Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться належним чином завірені копії договору про надання правової (правничої) допомоги від 02.02.2021 року № 08 (а.с.49-50), додаткової угоди № 1 Акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги від 02.02.2021 року № 08 (а.с.51), квитанції до прибуткового касового ордеру від 02.02.2021 року (а.с.52).
Згідно додаткової угоди № 1 акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги від 02.02.2021 № 08 адвокатом Литвином Р.М. були надані ФОП ОСОБА_1 наступні послуги: вивчення матеріалів страхової (регресної справи), формування правової позиції 3 год. 2 636,40 грн; підготовка та відправка адвокатських запитів до поліції та суду з метою отримання адміністративних матеріалів по ДТП 1 год. 878,80 грн; підготовка позовної заяви про відшкодування шкоди в порядку регресу спричиненої ОСОБА_2 для подачі до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 2 год. 1 757,60 грн; підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову про відшкодування шкоди в порядку регресу спричиненої ОСОБА_2 для подачі до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 0,5 год. 439,40 грн; підготовка заяви, клопотання до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 0,5 год. 439,40 грн; представництво інтересів позивача у Приморському районному суді м. Одеси стосовно позову про відшкодування шкоди в порядку регресу спричиненої ОСОБА_2 1 год. 2 197,00 грн. (а.с.51).
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Судом встановлено, що матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Також суд враховує, що спір розглянуто судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а заявлена адвокатом сума адвокатських витрат більше ніж в три рази перевищує суму позову.
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені сплачені ним судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 992,40 грн., сплачений згідно квитанції від 15.06.2022 року №1Т65-5В86-Н42В-8К66 (а.с.61).
Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274-279, 280-289 ЦПК України, ст. ст. 16, 22, 990, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, -
Позов фізичної особи підприємця « ОСОБА_1 », адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , про відшкодування збитків в порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь фізичної особи підприємця « ОСОБА_1 », суму збитків в порядку регресу в розмірі 2 000,00 (дві тисячі гривень нуль копійок) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь фізичної особи підприємця « ОСОБА_1 », витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 (дві тисячі гривень нуль копійок) грн. та судовий збір у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні нуль копійок) грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Т.П.Пащенко