Справа № 569/1233/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Філії Рівненського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України», третя особа Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про скасування арешту з майна,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд Рівненської області з позовом до Відділу державної виконавчої служби у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Філії Рівненського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України», третя особа Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про скасування арешту з майна звернулась ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, просила суд зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 реєстраційний номер обтяження 7797080, який зареєстровано на підставі постанови без номера від 15 грудня 2003 року Рівненського міського відділу ДВС, та який в Єдиному реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна зареєстровано обтяження за номером 7797080 від 26 серпня 2008 року.

В судове засідання представник відповідача-1 відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не зявилася, проте подала до суду відзив, в якому просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві.

В судовому засіданні представник відповідача-2 Філія Рівненського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» не заперечувала проти задоволення позовних вимог, позовні вимоги визнала повністю.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками рекомендованими листами. Причин своєї неявки суду не повідомив, подав до суду письмові пояснення, які просив врахувати по справі.

Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обовязок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири в АДРЕСА_2 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, з якої вбачається, що квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_2 дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Під час звернення до нотаріуса для розпорядження своєю часткою квартири, позивачу відмовили у здійсненні дій, тому що на квартиру накладено арешт.

З дослідженої в судовому засіданні копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 грудня 2003 року вбачається, що державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Матвійчуком В.В. при примусовому виконанні виконавчого листа Рівненського міського суду, виданого 17 лютого 2000 року за №2-316 про стягнення з гр. ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» - 5236,67 грн. (солідарно) встановлено, що з метою забезпечення виконання рішення суду виникла необхідність накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та належну ОСОБА_1 постановлено накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та заборонити здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 .

Проте заборгованість було повністю погашено. В грудні 2023 року позивач звернулася до відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо скасування арешту з квартири. Представник АТ «Ощадбанк» надіслала на імя відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву, з якої вбачається, що заборгованість за виконавчим листом Рівненського міського суду №2-316 від 17.02.2000 року про стягнення з позивача ОСОБА_1 , на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом в сумі 5236,67 грн. погашено в повному обсязі.

З відповіді відділу державної виконавчої служби у місті Рівному вбачається, що відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017 р. строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу ДВС, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню. А тому всі завершені виконавчі провадження за 2008 рік знищені за закінченням строку їх зберігання. Тому Відділ ДВС у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не може встановити наявність підстав для зняття арешту накладеного на майно ОСОБА_1 з реєстраційним номером №7797080 від 26 серпня 2008р.

При завершенні (закінченні) виконавчого провадження боржника ОСОБА_1 ДВС Рівненського міського відділу своїми діями порушили норми ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не зняли арешт на майно боржника який був накладений на підставі постанови б/н від 15 грудня 2003 року Рівненським відділом ДВС (реєстраційний номер обтяження 7797080). Відмову відділу ДВС у м.Рівному в скасуванні арешту на квартиру позивач вважає неправомірною.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції діючої на момент закінчення виконавчого провадження) у разі закінчення виконавчого провадження арешт накладений на майно боржника, знімається,скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії,які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобовязує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Системний аналіз зазначених положень Закону дає підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду. Оскільки борг погашений, проте арешт, накладений на квартиру не знятий, то позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішення «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так, в п.70 зазначеного рішення визначено «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі. Коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Позивачка набула права власності на будинок правомірно, ніяким не оскаржене її право на мирне володіння майном є порушеним, через існування заборони на підставі архівного запису.

Наявність арешту на майна за відсутності правових підстав для цього, порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обємі користуватися та розпоряджатися своїй майном на власний розсуд.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Філії Рівненського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України», третя особа Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про скасування арешту з майна задоволити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 реєстраційний номер обтяження 7797080, який зареєстровано на підставі постанови без номера від 15 грудня 2003 року Рівненського міського відділу ДВС, та який в Єдиному реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна зареєстровано обтяження за номером 7797080 від 26 серпня 2008 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач-1: Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, м. Рівне, вул. Замкова, буд. 22А,

Відповідач-2: Філія Рівненського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України», м.Рівне, вул. Симона Петлюри, буд.16,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Департамент цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, м.Рівне, майдан Просвіти, 2,

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов