ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3167/24 Справа № 177/2154/23 Суддя у 1-й інстанції - Суботіна С.А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 177/2154/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Тимченко О.О.

секретар судового засідання - ОСОБА_1

сторони:

позивач Криворізька центральна окружна прокуратура Дніпропетровської області, в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури на заочне рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2023 року, яке ухвалене суддею Суботіною С.А.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 26 грудня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Криворізька центральна окружна прокуратура Дніпропетровської області, в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації.

Позовна заява обґрунтована тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом громдянин російської федерації ОСОБА_2 , після смерті матері - ОСОБА_3 , успадкував земельну ділянку, кадастровий номер:01:011:0027, площею 4,7474 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лозуватської сільської ради у Криворізькому районі Дніпропетровської області. Приватним нотаріусом 25.09.2013 зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За даними ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 посвідку на тимчасове та постійне проживання в Україні не отримував, паспортом громадянина України не документувався. Оскільки, набувши у 2013 році у власність земельну ділянку, відповідач, у порушення вимог ст. 81 ЗК України, щодо її відчуження протягом одного року, не виконав, отже наявні підстави для припинення його права власності на земельну ділянку шляхом її кофіскації.

Просив суд: припинити громадянину російської федерації ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:011:0027, площею 4,7474 га; що за категорією земель відноситься до земель сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.09.2013 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 18), шляхом її конфіскації на користь держави, в особі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, а також стягнути з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду.

Заочним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Припинено громадянинові російської федерації ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , російська федерація) право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:011:0027, площею 4,7474 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.09.2013, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18, шляхом її конфіскації на користь держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, та продажу на земельних торгах з поверненням ОСОБА_2 виручених коштів, із вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 2147 гривень 20 копійок.

В апеляційній скарзі Дніпропетровська обласна прокуратура просить змінити резолютивну частині рушення суду, шляхом виключення з неї посилання на продажу на земельних торгах з поверненням ОСОБА_2 виручених коштів, із вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, посилаючись на порушення норм процесуального пррава та вихід за межі позовних вимог. Наполягає на тому, що таких позовних вимог позивачем не заявлено, а тому суд не вправі вирішувати питання, які не були предметом позову.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора Дніпровської обласної прокуратури Савенка О.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом щодо майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП № 039329, виданого 23.04.2004 № 939-р, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 26, належала земельна ділянка, площею 4,7474 га, розташована на території Кіровської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:011:0027.

Приватним нотаріусом Криворізького районного ноатірального округу Андрух І.В. 25.09.2013 відповідачу ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване в реєстрі за № 1492, на земельну ділянку площею 4,7474 га, розташовану на території Кіровської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:011:0027.

На підставі вказаного свідоцтва, приватним нотаріусом 25.09.2013 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено інформацію про об`єкт речових прав, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18, тип об`єкта земельна ділянка, кадастровий номер :01:011:0027, площа 4,7474 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кіровської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.9-10, 13).

Рішенням VIII сесії VII скликання від 04.08.2016 № 94- VIII/ VII Кіровська сільська рада Криворізького району була перейменована на Данилівську сільську раду Криворізького району.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Дніпропетровської області» від 12.06.2020 № 709-р, визначено адміністративні центри та затверджено території територіальних громад Дніпропетровської області згідно з додатком, в якому зазначено, що територію Данилівської сільської ради включено до Лозуватської селищної територіальної громади Криворізького району.

Встановивши, що ОСОБА_2 , у порядку спадкування за законом, набув у власність вищезазначену земельну ділянку сільськогосподарського призначення, але є іноземцем, оскільки належить до громадянства російськї федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх часткового задоволення, а саме припинення громадянинові російської федерації ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:011:0027, площею 4,7474 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.09.2013, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18, шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області та продажу на земельних торгах з поверненням ОСОБА_2 виручених коштів, із вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню (ч. 4 ст. 81 ЗК України).

Норма ч. 4 ст. 81 ЗК України є імперативною, що зобов`язує іноземця здійснити відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення, а встановлений річний строк є преклюзивним строком.

Згідно п. «е» ст.140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. «д» ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Отже, примусове відчуження земельної ділянки здійснюється згідно зі ст. 145 ЗК України, відповідно до якої конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику, у зв`язку з чим права ОСОБА_2 на отримання вартості конфіскованої частки земельної ділянки будуть дотримані.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 зареєстрував своє право на спірну земельну ділянку 25.09.2013.

Відповідно до вимог ЗК України він повинен був протягом року (тобто до 25.09.2014) здійснити її відчуження, однак вказаний обов`язок не викона.

Норми статей 81, 84, 140, 145 ЗК України є імперативними, регламентують порядок і строк відчуження земельної ділянки іноземним громадянином, що відраховується з моменту переходу такого права і даний строк є преклюзивним та змінюватися не може.

Суд першої інстанції вказані вище норми права та встановлені обставини справи врахував та дійшов вірного висновку про наявність підстав для припинення громадянину російської федерації ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:011:0027, площею 4,7474 га; що за категорією земель відноситься до земель сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.09.2013 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 18), шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області.

Крім того, слід зазначити, що, з урахуванням статті 348 ЦК України, відчуження спірної земельної ділянки без компенсації відповідачеві вартості спірного майна буде порушенням його права власності, оскільки законом передбачено саме припинення права власності зі збереженням права на отримання повного відшкодування вартості спірної земельної ділянки.

Згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 23.01.2018 у справі № 513/444/15-ц, якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість

За таких обстаивн, суд першої інстанції дійшов вірного виснову, що примусове відчуження спірної земельної ділянки без компенсації відповідачу її вартості буде порушенням права власності.

Разом з тим, хоча матеріали справи і містять відомості про нормативно грошову оцінку спірної земельної ділянки, проте, відповідно до абзацу другого частини першої статті 348 ЦК України, у разі примусового продажу майна, його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про те, що розмір компенсації буде визначено під час примусового продажу майна.

Доводи апеляційної скарги щодо виходу суду першої інстанції за межі заявлених позовних вимог спростовуються вищевикладеним.

При цьому, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, й судом першої інстанції тави вимоги дотримано та надано належну правову кваліфікацію відносинам сторін.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Заочне рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: