Справа № 442/1888/23 Головуючий у 1 інстанції: Хомика А.П.
Провадження № 22-ц/811/73/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
Провадження № 22-ц/811/75/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьони С.Ю.,

з участю: відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Копанського М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2023 року та на додаткове рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третіх осіб на стороні позивача: Дрогобицької міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центральне-2021» про знесення самовільно збудованих споруд,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2023 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просив зобов`язати ОСОБА_1 знести самовільно збудовані споруди та відновити в попередній стан земельну ділянку прибудинкової території, а також стягнути понесені ними судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири від 09.04.2021 року. Аналогічну квартиру АДРЕСА_2 у цьому ж будинку набув у власність відповідач на підставі договору дарування. Останній, без отримання згоди співвласників багатоквартирного житлового будинку, здійснив реконструкцію цієї квартири під лікувально-профілактичний заклад.

Проте, відповідач не обмежився вже згадуваною реконструкцією квартири, а взявся облаштовувати частину прибудинкової території (реконструкцію частини території) без законних на це підстав (за відповідності відповідних дозволів) для влаштування входу до цієї реконструйованої квартири АДРЕСА_2 (квартира знаходиться на першому поверсі), чим фактично самостійно демонтував клумбу з квітами та вистелив бруківку і змонтував сходи та пандус до цієї квартири.

Такими протиправними діями відповідач створив йому перешкоди у користуванні прибудинковою територією їхнього житлового будинку, а також вільного доступу до підвальних приміщень, які знаходяться справа від встановлених сходів та пандусу відповідача. Побудувавши незаконно сходи та пандус, відповідач перекрив їм доступ до підвалу, демонтував прилеглу доріжку з бруківки, встановивши на ній бетонні сходи та пандус довжиною понад 6 метрів.

Крім того, такими діями відповідач без жодних погоджень з ними, співвласниками житлового будинку, відібрав від них у виключно своє використання частину земельної ділянки, понад 30 кв.м., демонтувавши клумби, чим спричинив їм незручності. Таким чином, відповідач порушив їхні права, свободи та законні інтереси (згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Зазначав, що для звернення до суду особа (позивач) повинна мати матеріально- правовий інтерес у вирішенні спору. Матеріально-правовий інтерес у порушенні справи - це зв`язок позивача із зазначеним у позовній заяві предметом судового захисту, питання про наявність або відсутність якого вирішується суддею під час попереднього дослідження правоздатності позивача, заявленої до суду вимоги та її підставності. В даному випадку він звернувся до суду за захистом його законного інтересу.

Незаконність самочинної реконструкції відповідачем частини прибудинкової території житлового будинку АДРЕСА_3 для влаштування окремого входу (заїзду) до своєї переобладнаної квартири АДРЕСА_2 під лікувально- профілактичний заклад підлягає у наступному.

Так, згідно інформаційного листа Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 25.10.2022 р. відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Дрогобицької міської ради було видано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція квартири під лікувально-профілактичний заклад за адресою АДРЕСА_4 " від 24.05.2021 р. №19/2021.

Разом з тим, Рішенням Дрогобицької міської ради від 07 грудня 2021 р. №863 "Про надання дозволу на розроблення земельних ділянок для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку "ОСББ "Центральне-2021" (Л.Сторонська) надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 4061 кв. м на АДРЕСА_5 , для будівництва і обслуговування багатоквартирних житлових будинків.

Станом на сьогодні зазначений проект землеустрою земельної ділянки орієнтованою площею 4061 кв. м на АДРЕСА_5 , для будівництва і обслуговування багатоквартирних житлових будинків не затверджений Дрогобицькою міською радою на черговій / позачерговій сесії.

Крім цього, згідно відповіді керівника ОСББ "Центральне-2021" від 13.12.2022 р. №1 на адвокатський запит встановлено, що відповідач не звертався до них із заявою про надання дозволу на реконструкцію квартири АДРЕСА_2 , облаштування пандусу та окремого входу з вулиці та демонтажу частини газону в житловому будинку АДРЕСА_3 , і відповідно такі питання не розглядалися на загальних зборах ОСББ "Центральне-2021".

Статутом ОСББ "Центральне-2021" передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів належить питання про використання спільного майна (п. З Статуту...), а при голосуванні на загальних зборах кожен член Об`єднання має один голос, незалежно від площі та кількості квартир або приміщень, що перебувають у його власності (згідно п. 7 Статуту...).

Таким чином, відповідач без будь-якого погодження (протиправно) здійснив переобладнання частини прибудинкової території для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_3 , що тягне за собою визнання такого будівництва самочинним відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України і відповідно його знесення.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третіх осіб на стороні позивача: Дрогобицької міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центральне-2021» про знесення самовільно збудованих споруд відмовлено.

Додатковим рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2023 року доповнено рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2023 року абзацом такого змісту:

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду та додаткове рішення суду оскаржив ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу.

Рішення суду вважає незаконними, такими, що не ґрунтуються на дійсних обставинах справи і підлягають скасуванню.

Вказує, що відповідач взявся облаштовувати частину прибудинкової території без законних на те підстав (за відсутності відповідних дозволів) для влаштування заходу до цієї реконструйованої квартири АДРЕСА_2 . Вказаними діями відповідач створив перешкоди у безперешкодному проході до під`їзду для відвідування належної позивачу квартири, чим порушив його права.

Також не погоджується з додатковим рішенням. Звертає увагу на те, що станом на 27 листопада 2023 року дати ухвалення додаткового рішення, оплата за послуги адвоката ще не була здійснена відповідачем. Окрім цього не було подано детального розрахунку виконаних робіт.

Просить рішення суду та додаткове рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задоволити.

15 квітня 2024 року від ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з зайнятістю його адвоката в іншому судовому засіданні, проте ніяких підтверджуючих документів до клопотання не було додано, тому колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає до задоволення.

З урахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Сторони мали реальну можливість реалізувати свої процесуальні права з доведенням своєї позиції по справі, у тому числі через можливість брати участь в судовому засідання в режимі відеоконференції або через представника.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність учасників справи, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Копанського М.Л., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не надав доказів, що відповідач порушує його права. Окрім цього, суд зазначив, що стороною позивача не надано доказів звернення до контролюючих органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а також органів місцевого самоврядування з метою отримання висновку щодо невідповідності об`єкта будівництва «Реконструкція квартири під лікувально профілактичний заклад», які підтвердили факт незаконного будівництва.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 на даний час є власником нежитлового приміщення (позначене на плані літ. «6»), яке знаходить за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №315452447 від 17.11.2022 року.

Зазначене приміщення ОСОБА_1 набув внаслідок реконструкції, належної на праві приватної власності, квартири АДРЕСА_6 , яка здійснювалась на підставі Повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої Відділом ДАБК Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради за №ЛВ49 від 03.02.2022 року та завершилась відповідно до Декларації про готовність до експлуатації об`єкта за №ЛВ49 від 10.11.2022 року, зареєстрованої Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради.

Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Дрогобицької міської ради було видано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва «Реконструкція квартири під лікувально-профілактичний заклад за адресою АДРЕСА_4 » від 24.05.2021 №19/2021

Відділом ДАБК виконавчого комітету Дрогобицької міської ради зареєстровано Повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 03.02.2022 року №ЛВ49 «Реконструкція квартири під лікувально-профілактичний заклад за адресою АДРЕСА_4 . Замовник - ОСОБА_1 .

27.09.2022 року за вх№82 у відділ ДАБК виконавчого комітету Дрогобицької міської ради надійшла заява від ОСОБА_2 з повідомленням про реконструкцію квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_1 , залиття бетонних сходів до будинку та пандусу до вищезазначеної квартири.

24.10.2022 року за вих.№88 відділ ДАБК виконавчого комітету Дрогобицької міської ради надав відповідь на заяву ОСОБА_2 , про те що Відділом ДАБК виконавчого комітету Дрогобицької міської ради зареєстровано Повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 03.02.2022 року №ЛВ49 «Реконструкція квартири під лікувально- профілактичний заклад за адресою АДРЕСА_4 . Замовник - ОСОБА_1 . Додатково повідомлено про те, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 року №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» призупинено проведення перевірок відділом ДАБК.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись з позовом ОСОБА_2 вказував на самочинність переобладнання частини прибудинкової території для обслуговування житлового будинку, оскільки облаштування окремого входу та пандусу, а також демонтаж частини газону в житловому будинку АДРЕСА_3 здійснено без відповідного дозволу ОСББ «Центральне-2021».

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: 1) власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; 2) власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; 3) самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України самочинно збудованим вважається об`єкт нерухомості, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного документа чи належно затвердженого проєкту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Наявність хоча б однієї із трьох ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Саме такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 520/17520/14-ц.

При цьому у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 2-6977/11 зроблено висновок, що позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки, з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України.

Згідно з частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема - співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Частинами першою-третьою статті 42 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Згідно з четвертим та шостим пунктами частини першої статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджу вальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Рішенням Дрогобицької міської ради від 07.12.2021 року №863 «Про надання дозволу на розроблення земельних ділянок для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку» ОСББ «Центральне - 2021» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 4061 кв. м. на АДРЕСА_5 , для будівництва і обслуговування багатоквартирних житлових будинків.

Проте, земельна ділянка для обслуговування багатоквартирного житлового будинку ОСББ «Центральне- 2021» на час розгляду справи не передана у постійне користування, а тільки надано дозвіл на розроблення земельних ділянок.

Як вбачається з матеріалів справи, будівельні роботи щодо реконструкції квартири проводились ОСОБА_1 відповідно до умов Робочого проекту «Реконструкція квартири під лікувально-профілактичний заклад за адресою: АДРЕСА_4 », складеного Комунальним підприємством «КРЕДО» (кваліфікаційний сертифікат архітектора серії АА№004582 від 27.12.2019 року) на підставі Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єктів будівництва за №21, виданих 24.05.2021 року Відділом містобудування та архітектури Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради (реєстраційний номер ЄДЕССБ МU01:2757-3049-3171-4383), та який отримав позитивний Експертний звіт щодо розгляду даної проєктної документації за №14-0030/01-22 від 27.01.2022 року, затверджений Філією Державного підприємства «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області Міністерства розвитку громад та територій України.

Відповідно до умов Робочого проекту «Реконструкція квартири під лікувально-профілактичний заклад за адресою: АДРЕСА_4 » та вимог ДБН В2.2-40:2018 «Інклюзивність будівель і споруд», реконструкцією також передбачено розміщення вхідної площадки із пандусом з безпосереднім виходом на хідник (тротуар).

Встановлення пандусу не потребує отримання будь-яких дозвільних документів, оскільки належить до переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію (пункт 11 постанови Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 406).

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" влаштування засобів безперешкодного доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення до будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, їх комплексів та частин, об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури може здійснюватися без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм та правил.

Згідно з ч.3, ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом не доведене належними та допустимими доказами, що відповідач здійснює самочинне будівництво, враховуючи що роботи здійснювались на підставі Повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованого Відділом ДАБК Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради за №ЛВ49 від 03.02.2022 року та завершились відповідно до Декларації про готовність до експлуатації об`єкта за №ЛВ49 від 10.11.2022 року, зареєстрованої Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради.

Колегія суддів також не вбачає підстав для скасування чи зміни додаткового рішення суду.

Згідно з ч.1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою .

Від повідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12500,00 грн. ОСОБА_1 долучено Додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №31/03 від 31.03.2023 та Акт прийому передачі наданих послуг від 16.11.2023 року.

Згідно п.3.1 Договору зазначено, що оплата послуг з представництва інтересів у суді першої інстанції сплачується клієнтом протягом трьох днів з моменту набрання рішення у справі №442/1888/23 законної сили.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності законних підстав для стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки такі стороною ще не сплачені, колегія суддів вважає безпідставними.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є безпідставними та такими, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2023 року та додаткове рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2024 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.