Справа № 346/1298/23
Провадження № 22-з/4808/34/24
Головуючий у 1 інстанції Третьякова І.В.
Суддя-доповідач Томин
10 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої Томин О.О.,
суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря Ігнатюк І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Гринів Яни Василівни про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Коломийської міської ради, до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 28 грудня 2023 року,
У березні 2023 року ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Коломийської міської ради, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення його батьківських праввідносно їхнього малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 28 грудня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Коломийського міськрайонного суду від 28 грудня 2023 року залишено без змін.

04.04.2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гринів Яна Василівна через систему «Електронний суд» направила Івано-Франківському апеляційному суду заяву про ухвалення додаткового рішення по даній справі. Просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом даної справи, в сумі 14000,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч.ч. 2-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

За змістом п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1-6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі №810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що при поданні відзиву на апеляційну скаргу представником ОСОБА_1 - адвокатом Гринів Я.В. було подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції (т. 2, а.с. 6-7).

В заяві від 04.04.2024 рокупредставник відповідача просила ухвалити додаткове рішення по справі, яким стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14000,00 грн.

На підтвердження вказаних витрат відповідачем у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, надано суду копію Договору про надання правничої допомоги від 29.01.2024 року, копію Ату приймання-передачі професійних правничих послуг адвоката від 01.04.2024 року за період з 29.0.2024 року до 01.04.2024 року згідно з Договором про надання правничої допомоги на суму 14000,00 грн., копію квитанції №356549 від 01.04.2024 на суму 14000,00 грн.

Також в матеріалах справи містяться копія ордеру адвоката Гринів Я.В. серії АТ№1060611 від 05.02.2024 року на представлення інтересів ОСОБА_1 в Івано-Франківському апеляційному суді, копія Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Гринів Я.В. №750 від 22.11.2010 року, копія посвідчення адвоката Гринів Я.В. №750 від 22.11.2010 року.

В судове засідання учасники справи не з`явилися.

Позивач подала до суду клопотання, яким просила відмовити (зменшити) відповідачу у стягненні витрат на правничу допомогу по справі. Зазначила, що вказана сума витрат є неспівмірною зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг. Просила розглядати справу в її відсутності.

Представник заявника - адвокат Гринів Я.В. також подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду заяви, колегія суддів ухвалила про розгляд заяви за відсутності сторін.

При вирішенні даного питання суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Так, оскільки постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Коломийського міськрайонного суду від 28 грудня 2023 року, яким було відмовлено в задоволенні позову, залишено без змін, колегія суддів вважає, що є наявні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19), від 31.07.2020 року у справі №301/2534/16-ц (провадження №61-7446св19), додатковій постанові Верховного Суду від 19.11.2020 року в справі №734/2313/17 (провадження №61-7550св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Згідно з Актом приймання-передачі професійних правничих послуг адвоката від 01.04.2024 року за період з 29.0.2024 року до 01.04.2024 року згідно з Договором про надання правничої допомоги адвокат надала таку правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції: формування адвокатом правової позиції та підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 6000,00 грн.; участь у судових засіданнях в апеляційному суді - 8000,00 грн., а всього на суму 14000,00 грн.

Однак вивчення та підготовка представником відповідача матеріалів справи та формування правової позиції, з огляду на стадію апеляційного розгляду справи, вочевидь не вимагала від адвоката значних витрат часу та сил, враховуючи те, що адвокат брала участь у розгляді даної справи в суді першої інстанції і подавала схожі за змістом документи до суду, а судові засідання в Івано-Франківському апеляційному суді 21.02.2024 року та 04.03.2024 року були відкладними і тривали близько 30 хв., судове засідання 01.04.2024 року - теж близько 30 хв.

Також суд бере до уваги категорію справи, фінансовий стан сторін.

Таким чином апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, фінансового стану сторін, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, апеляційний суд вважає за можливе зменшення їх розміру та стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 270, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Гринів Яни Василівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст додаткової постанови складено 10 квітня 2024 року.