ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/3414/18 Головуючий суддя І інстанції Бібік О. В.
Провадження № 22-ц/818/51/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 02 травня 2023 року, по цивільній справі № 621/3414/18, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання договору позики безгрошовим та витребування автомобіля.

В С Т А Н О В И В :

06.12.2018 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з наступними вимогами: стягнути на її користь заборгованість за договором позики від 17.11.2015 в сумі 197173 грн., три відсотки річних в сумі 14779,67 грн. та проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України в сумі 95856,06 грн ; стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 3078,10 грн.

Позов мотивовано тим, що 17.11.2015 між нею та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримала грошові кошти у розмірі 177000 грн. (еквівалент 7080 доларів США), з кінцевим терміном повернення 17.05.2016. Відповідач зобов`язання за вказаним договором позики не виконала, у зв`язку з чим позивач вважає, що за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідач повинна сплатити суму боргу, 3% річних від простроченої суми та проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України.

01.06.2020 до канцелярії суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики безгрошовим.

30.06.2020 відповідачем ОСОБА_2 до канцелярії суду надано заяву про уточнення позовних вимог, а саме: визнати безгрошовим договір позики від 17.11.2015, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , стягнути з ОСОБА_1 судові витрати; крім того, просила поновити строк для подання зустрічної позовної заяви.

В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що 17.02.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 77040,00 грн, що еквівалентно 9560,00 доларів США. Одночасно було укладено договір застави рухомого майна, згідно якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 з метою забезпечення належного виконання зобов`язань по поверненню коштів належний їй автомобіль Mercedes-Benz 430 AMG. Довіреність на розпорядження автомобілем була видана на ім`я чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не у повному обсязі виконала зобов`язання за договором позики, станом на 17.11.2015 існувала заборгованість у розмірі 177000,00 грн, що еквівалентні 7080,00 доларів США. 17.11.2015 було переукладено договір позики на суму 177000,00 грн, що еквівалентні 7080,00 доларів США. Під час підписання договору позики від 17.11.2015 грошові кошти від ОСОБА_1 вона не отримувала. У зв`язку з тим, що грошові кошти повернуті не були, ОСОБА_1 продала автомобіль Mercedes-Benz 430 AMG за 6480,00 доларів США. Таким чином, різниця яка залишилася неповернутою, складає 600 доларів США.

Рішенням Зміївського районного суд Харківської області від 02 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції приймаючи до розгляду зустрічний позов, не врахував норми чинного законодавства, безпідставно та необґрунтовано прийняв до розгляду зустрічну позовну заяву після спливу строку для її подання. Вважає, що рішення суду в частині зустрічного позову підлягає скасуванню з ухваленням рішення про повернення зустрічного позову.

Вказує, що матеріали справи свідчать про отримання ОСОБА_2 грошових коштів, як за договором позики від 17.02.2014 року так і за договором позики від 17.11.2015 року

Вважає, що суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні зустрічного позову в частині вимоги про визнання договору безгрошовим через безпідставність вимоги.

Під час апеляційного розгляду скарги у заяві від 19 лютого 2024 року представниця позивачки ОСОБА_1 адвокат Десятерик В.В. підтримала позовні вимоги частково та остаточно просила стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : 197102,99 грн. основного боргу, який є еквівалентом 7080 доларів США станом на 15.11.2018 (день складання позовної заяви), а також 3 відсотків річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України в сумі 14764,53 грн. На обґрунтування вказала, що відповідно до договору позики від 17.11.2015 ОСОБА_1 передано у власність ОСОБА_2 177000 грн., що еквівалентно 7080 доларів США. За ч.ч. 1-2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні, як це було визначено сторонами договору у даному випадку, визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до умов п. 1 договору, кошти мають бути повернуті до 17.05.2016, тобто прострочення склало 228+684= 912 днів. Було наведені відповідні розрахунки. (а.с. 27-28 т. 3).

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, представниці позивачки ОСОБА_1 адвокат Десятерик В.В., за відсутності інших учасників справи, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які стосуються лише рішення суду про відмову задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення борзу за договором позики від 17 листопада 2015 року (тому в іншій частині рішення суду не переглядається), та вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції у оскарженій частині не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції своє рішення мотивував наступним.

Договір позики від 17.11.2015 укладено на строк до 17.05.2016 при невиконаному зобов`язанні за договором позики від 17.02.2014, строк якого продовжено до 17.02.2016.

Тому суд вважав, що дійсною волею сторін при підписанні розписки від 17.11.2015 було продовження строку виконання зобов`язання за забезпеченим заставою договором позики від 17.02.2014, а отже первісний позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

У статті 1050 ЦК України визначені наступні наслідки порушення договору позичальником: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено,17.11.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, в якому зазначено, що передачу грошей здійснено до підписання цього договору. Факт підписання договору позичальником буде свідчити про отримання ним усієї вказаної у договорі грошової суми та про відсутність будь - яких претензій, які б стосувалися цього питання.

Відповідно до п. 1 Договору, передачу грошей здійснено до підписання цього договору. Факт підписання договору позичальником буде свідчити про отримання ним усієї вказаної у договорі грошової суми та про відсутність будь - яких претензій, які б стосувалися цього питання.

Згідно з п. 2 Договору, договір позики є безвідсотковим.

Пунктом 3 Договору встановлено, що повернення вказаних грошових коштів буде здійснюватися наступним чином: за місцем проживання ОСОБА_1 до 17.05.2016 позичальник зобов`язується сплатити суму у розмірі 177000,00 грн, що еквівалентні 7080,00 доларів США, згідно середнього курсу комерційного банку.

17.02.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики про те, що ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 77040,00 грн, що еквівалентні 8560,00 доларів США, згідно середнього курсу комерційного банку, а ОСОБА_2 зобов`язалася повернути таку ж саму суму грошових коштів до 17.02.2015. Передачу грошей здійснено до підписання цього договору. Факт підписання договору позичальником буде свідчити про отримання ним усієї вказаної в договорі грошової суми та про відсутність будь - яких претензій, які б стосувалися цього питання. Договір позики є безвідсотковим. Повернення вказаних грошових коштів буде здійснюватись наступним чином: щомісячно за місцем проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , не пізніше 17 числа кожного місяця позичальник зобов`язується сплатити суму не менше 1728,00 грн, а решту - до 17.02.2015. Про виконання зобов`язання в цілому, тобто суми 77040,00 грн позикодавець повинен видати письмову розписку позичальнику про підтвердження цього факту, що відповідає вимогам ст. 545 ЦК України, та повернути борговий документ (т. 1 а.с. 57)

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за договором позики, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 17.02.2014, було укладено договір застави рухомого майна (т. 1 а.с. 58)

Згідно п. 1.2. Договору предметом застави є транспортний засіб марки та моделі Mersedes-Benz 430 AMG, рік випуску 1999, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип ТЗ - легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я заставодавця 25.02.2012 ВРЕР ДАІ з обслуг. Харківського Зміївського Н-Водолазького р-нів в Х/О.

Відповідно до п. 1.4 Договору, вартість предмета застави згідно звіту про оцінку майна становить 110740,00 грн. Сторони погоджуються з тим, що реалізація предмета застави у будь-якому разі буде здійснюватися за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти. Заставодавець погоджується з тим, що в разі, якщо реалізація предмету застави за цінами, що склались на ринку за будь - яких причин не здійснюватиметься протягом 30 календарних днів, заставодержатель має право, якщо інше не передбачено законодавством України, що буде чинним на момент реалізації, здійснити реалізацію предмета застави за цінами, що дозволять провести якомога швидшу реалізацію предмета застави за грошові кошти.

Згідно з п. 1.5 Договору, обтяження предмета застави підлягає внесенню заставодержателем до державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно п. 4.2 Договору, у разі невиконання чи неналежного виконання заставодавцем зобов`язання в цілому або тієї чи іншої частини, а також в інших випадках, передбачених цим договором, заставодержатель реалізує своє право вимоги дострокового виконання зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет застави у порядку, визначеному договором позики та цим договором.

Відповідно до п. 5.1.3 Договору згода чоловіком заставодержателя на укладання та підписання цього договору висловлена письмово та нотаріально засвідчена 17.02.2014 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. за р. № 601.

Відповідно до п. 5.1.4 згода чоловіком заставодавця на укладання та підписання цього договору висловлена письмово та нотаріально засвідчена 17.02.2014 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. за р. № 602.

Згідно п. 6.4 Договору, звернення стягнення на предмет застави здійснюється будь-яким, не забороненим законодавством способом, у тому числі, на підставі рішення суду, або в позасудовому порядку згідно з вимогами чинного законодавства та цього Договору.

Відповідно до п. 6.6 Договору, заставодержатель має право на власний розсуд визначити позасудовий спосіб звернення стягнення на пердмет застави, а саме: отримання предмета застави заставодержателем у власність у порядку, визначеному цим договором та чинним законодавством, або продаж предмета застави від імені Заставодавця шляхом укладення договору купівлі - продажу з іншою особою - покупцем або на публічних торгах.

Згідно п. 6.6.1 Договору, у разі прийняття рішення про звернення стягнення на предмет застави у позасудовому порядку, заставодержатель одночасно з реєстрацією в державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави зобов`язаний надіслати заставодавцю та іншим зареєстрованим обтяжувачам, якщо такі будуть встановлені, письмове повідомлення про порушення, забезпеченого обтяженням, зобов`язанням згідно з вимогами чинного законодавства. Застереження: цим Договором Заставодавець доручає Заставодержателю укласти договір із суб`єктом оціночної діяльності на проведення оцінки предмета застави з метою реалізації положень цього Договору.

Відповідно до п. 7.1 Договору, цей Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до виконання Заставодавцем Зобов`язання за договором позики та додатковими угодами до нього в повному обсязі.

17.02.2014 ОСОБА_2 було видано довіреність на ім`я ОСОБА_1 на право управління та розпорядження автомобілем Mersedes-Benz 430 AMG, реєстраційний номер НОМЕР_2 (т. 2 а.с. 69)

16.02.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до договору позики від 17.02.2014 про наступне: у зв`язку з закінченням терміну дії договору позики від 17.02.2014, який діяв до 17.02.2015, та непогашенням боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 у розмірі 212160,00 грн, що дорівнює еквіваленту грошового зобов`язання в іноземній валюті (в якості еквівалента сторони приймають 8160 доларів США) за згодою сторін подовжити вищезгаданий договір позики до 17.02.2016. Повернення позиченої суми повинно відбутися у строк до 17.02.2016 без відсотків. З метою забезпечення своєчасного і належного виконання позичальником зобов`язань у повному обсязі по договору позики, ОСОБА_2 передає свій автомобіль в заставу згідно договору застави рухомого майна № 603 від 17.02.2014, який належить їй на праві власності (т. 1 а.с. 182)

13.03.2016 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір виплати автомобіля Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_3 розстрочку за суму еквівалентну 6480 доларів США (т. 1 а.с. 60)

З листа приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області № 179/01-16 від 05.08.2022 вбачається, що згідно договору застави від 17.02.2014, посвідченого за р. № 603, інформація про реалізацію предмета застави в наряді 02-07 відсутня. Реєстрація обтяження предмета застави в реєстрі обтяжень рухомого майна не реєструвалася, оскільки нотаріус підключена до реєстру обтяжень рухомого майна, як реєстратор, з квітня 2019 року.

З договору купівлі - продажу 6342/2017/279471 від 06.01.2017, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , вбачається, що вартість автомобіля Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 49000,00 грн (т. 2 а.с. 67)

Відповідно до ст. 89 ЦПК України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 16.02.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено вищевказану додаткову угоду до договору позики від 17.02.2014, внаслідок чого в рахунок погашенням боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 у розмірі 212160,00 грн, що дорівнює еквіваленту грошового зобов`язання в іноземній валюті (в якості еквівалента сторони приймають 8160 доларів США) ОСОБА_2 передала свій автомобіль в заставу згідно договору застави рухомого майна № 603 від 17.02.2014, який належить їй на праві власності. Згодом відповідно до договору договору купівлі - продажу № 6342/2017/279471 від 06.01.2017, укладеного між ОСОБА_1 , яка діяла від імені ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , згаданий автомобіль Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 був проданий 49000 грн. (а.с. 67-68 т.2).

Довіреність ВТР718014 від 17.02.2014, посвідченої приватним нотаріусом Зміїського районного нотаріального округу Лещенко Л.В. видана від імені ОСОБА_2 та ім`я ОСОБА_1 з правом розпоряджатися від імені власника і в його інтересах автомобіль MERCEDES BENZ 430 AMG, 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , що є предметом застави за договором про забезпечення виконання зобов`язання за договором позики від 17.02.2014, реєстр Нотаріальних дій № 609 строк дії довіреності три роки до 17.02.2017( а.с.69)

Договір застави від 17.02.2014 року вказаного автомобіля,яким забезпечено виконання зобов`язання за договором позики від 17.02.2014 посвідчено тим же приватним нотаріусом Зміїського районного нотаріального округу Лещенко Л.В. в реєстрі від тієї ж дати та під тим же № 609.

ОСОБА_1 не звертала стягнення на року автомобіль MERCEDES BENZ 430 AMG, 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , що є предметом застави за договором про забезпечення виконання зобов`язання за договором позики від 17.02.2014 у спосіб визначений договором застави, так як вона отримала гроші, що перевищують суму боргу, продавши вказаний автомобіль 06.01.2017 року ОСОБА_3 на підставі генеральної довіреності ВТР718014 від 17.02.2014, посвідченої приватним нотаріусом Зміїського районного нотаріального округу Лещенко Л.В. (т.2 а.с.67

На виконання умов договору доручення ВТР718014 від 17.02.2014, посвідченої приватним нотаріусом Зміїського районного нотаріального округу Лещенко Л.В., ОСОБА_1 грошей, отриманих від покупця автомобіля MERCEDES BENZ 430 AMG , 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , у сумі ( екв.8560 дол. США) ОСОБА_2 не передала, а залишила собі, діючи у власних інтересах, всупереч договору доручення.

Всупереч вказаним нормам ст.ст. 89, 264 ЦПК України суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам, доводам позову, та змісту договору позики від 17 листопада 2015 року про те, що ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 177000,00 грн., що еквівалентні 7080,00 доларів США. За змістом вказаного договору 17.11.2015 передачу вказаної суми грошей ОСОБА_1 у власність ОСОБА_2 було здійснено до підписання цього договору. Факт підписання договору позичальником буде свідчити про отримання ним усієї вказаної у договорі грошової суми та про відсутність будь - яких претензій, які б стосувалися цього питання (а.с.34 т1).

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Суд першої інстанції всупереч вимог ч. 2 ст. 218 ЦК України, ст. 89 ЦПК України не звернув уваги, що у справі відсутні належні письмові докази на спростування вказаних умов письмового договору позики від 17 листопада 2015 року про отримання ОСОБА_6 , від позивачки позики у вказаній сумі, що підтверджується підписами сторін. Тому заперечення відповідачки про її безгрошовий характер слід вважати недоведеними. Вищевказаний продаж автомобіля Мерседес відбувався в рахунок зобов`язань за першим договором позики, який був укладений між сторонами 17.02.2014 на суму 77040,00 грн. Крім того, у вищевказаному другому письмовому договорі позики від 17 листопада 2015 року не зазначено про його зв`язок з першим договором позики від 17 лютого 2014 року.

Тому колегія суддів вважає необґрунтованими належними доказами висновок суду першої інстанції про те, що другий договір позики від 17 листопада 2015 року був укладений у зв`язку з невиконанням першого договору позики від 17 лютого 2014 року, та що зобов`язання позичальника ОСОБА_6 за першим договором позики від 17 листопада 2015 року погашені внаслідок продажу автомобіля Мерседес.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеними доводи апеляційної скарги та позовні вимоги про стягнення заборгованості та 3 відсотків річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, наданий позивачкою розрахунок цих сум є обґрунтований та відповідає матеріалам справи, - тому порушені права позивачки підлягають захисту.

Оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини щодо дійсного змісту договору позики від 17 листопада 2015 року, що мають значення для справи; ухвалив рішення при недоведеності обставин про зв`язок між першим та другим договорами позики, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, - то відповідно до п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду у оскарженій частині та ухвалює нове рішення у цій частині. Решта рішення залишається без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України за рахунок ОСОБА_2 підлягають відшкодуванню понесені позивачкою судові витрати судовий збір, сплачений за подачу позову в суд першої інстанції та за подачу апеляційної скарги на суму 7695 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 02 травня 2023 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 17.11.2015 в сумі 197102,99 грн, три відсотки річних в сумі 14764,53 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 7695 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 3 квітня 2024 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді - І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.