ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/7026/23 Номер провадження 22-ц/814/1760/24Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А.І.

Суддів:Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Хайнацької Оксани Федорівни

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 січня 2023 року, постановлену суддею Самсоновою О.А., повний текст ухвали складено дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання позики недійсною, -

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2023 року представник ОСОБА_2 адвокат Цирулевський Р.О. звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом ОСОБА_1 про визнання позики недійсною, в якому просив суд визнати договір позики - розписку від 22.01.2020 року недійсним, вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.05.2023 року позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання позики недійсною передана для розгляду до Полтавського районного суду Полтавської області (а.с. 19).

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27.06.2023 року цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання позики недійсною переданий на розгляду до Київського районного суду м. Полтави (а.с. 26).

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20.07.2023 року відкрито провадження у даній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 01.11.2023 року о 09-00 год. (а.с. 31).

18.01.2024 року до Київського районного суду м. Полтави надійшло клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Цирулевського Р.О. про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, оскільки після подання позовної заяви ОСОБА_2 призваний до Збройних Сил України (а.с. 88).

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.01.2024 року клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі - задоволено.

Провадження усправі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання позики недійсною - зупинено на час перебування позивача ОСОБА_2 на військовій службі у Збройних Силах України, що переведені на воєнний стан.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки встановлено, що позивач перебуває на дійсній військовій службі під час воєнного стану, провадження у справі необхідно зупинити на час перебування позивача у Збройних Силах України, що переведені на воєнний стан, тому клопотання представника позивача про зупинення провадження у спрваі підлягає до задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Хайнацька О.Ф., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що по справі вбачається, що позивач станом на день подачі позову 22.05.2023 року до Деснянського районного суду м. Києва з 14.05.2023 року був уже у складі Збройних Сил України,про що повідомив суду лише 18.01.2023 року, що вказує на зловживання стороною позивача своїми процесуальними правами. Крім цього, докази перебування позивача ОСОБА_2 у складі Збройних Силах України, копії яких було надано до суду, датовані 14.05.2023 року, тобто, до суду не надано підтвердження дійсного фактичного місця перебування позивача у складі Збройних Силах України станом на 18.01.2024 року, що дійсно не уможливлює його присутність в судовому засіданні. Позивач, перебуваючи у складі Збройних Сил України, може проходити службу в межах Київського гарнізону і безперешкодно приймати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції. Крім того, відповідно до ст. 58 ЦПК України представляти інтереси в суді може представник, який у позивача є, тим більше, що повноваження представника офіційно долучені до справи. Також посилається на те, що 08.02.2022 року Деснянським районним судом м. Києва ухвалено заочно рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 22.01.2020 року було задоволено в повному обсязі. 01.06.2023 року постановою Київського апеляційного суду заочне рішення

Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року залишено без змін.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом першої інстанції встановлено, що у судове засідання 18.01.2024 року позивач та його представник не з`явилися.

При цьому, представник позивача - адвокат Цирулевський Р.О. звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі на час перебування позивача в складі Збройних Сил України.

Представник відповідача у судовому засіданні проти клопотання заперечила, зазначаючи, що інтереси позивача у судовому засіданні може представляти його представник.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_2 призваний в Збройні Сили України 26.04.2023 року на підставі Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року по мобілізації. Перебуває на військовій службі у військовій частини НОМЕР_1 з 14.05.2023 року.

Вказана обставина підтверджується даними військового квитка ОСОБА_2 № НОМЕР_2 та довідкою №96 від 14.05.2023 року, виданою військовою частиною НОМЕР_1 (а.с. 90-93).

При вирішенні клопотання суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

При цьому, участь у справі представника сторони, яка перебуває складі Збройних Сил України, не надає суду права відмовити в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ на території України введено воєнний стан, строк дії якого продовжено.

Колегія судів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є визнання недійсним договору позики розписки від 22.01.2020 року про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 229 939,00 грн.

Згідно п.2 ч. 1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разіперебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції;

Задовольняючи клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Цирулевського Р.О. про зупинення провадження у справі на час перебування позивача у складі Збройних Сил України, суд першої інстанції виходив з того, що після подання позовної заяви ОСОБА_2 призваний до Збройних Сил України, що є обов"язковою підставою для зупинення провадження у справі, проте, суд першої інстанції не врахував конкретні обставини у справі та прийшов до помилкового висновку про задоволення вказаного клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи, до відзиву на позовну заяву, який надійшов до суду 11.08.2023 року, представник відповідача адвокат Літвінова О.Г. надала заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09.02.2022 року у справі №754/11632/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 01.06.2023 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму позики у загальному розмірі 260 193,13 грн., з яких: 229 939 грн. сума позики, 6 984,40 грн. 3% річних від суми боргу, 23 269,83 грн. інфляційні витрати та судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 2 601,93 грн. (а.с. 51-61).

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09.02.2022 року у справі №754/11632/21 не було оскаржено у касаційному порядку, тому набрало законної сили, є чинним та підлягає виконанню.

Згідно ч.1,2 п.1,3, ч. 4 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових підстав, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживання процесуальними правами.

Отже, по справі вбачається, що 25.05.2023 року представником ОСОБА_2 адвокатом Цирулевським Р.О. подано позовну заяву про визнання недійсним договору позики розписки від 22.01.2020 року про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 229 939,00 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.02.2022 року у справі №754/11632/21, предметом якого було стягнення з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 , у тому числі, суми позики у розмірі 229 939 грн. за договором позики від 22.01.2020 року, спір між сторонами вирішений остаточно, заочне рішення суду набрало чинності 01.06.2023 року та підлягає виконанню, про що достовірно відомо позивачу ОСОБА_2 .

Пред`явлення 25.05.2023 року даного позову представником ОСОБА_2 адвокатом Цирулевським О.Р. до ОСОБА_1 після набрання законної сили заочним рішенням суду від 09.02.2022 року вказує на небажання боржника ОСОБА_2 виконувати рішення суду, що за змістом ст. 44 ЦПК України є зловживанням процесуальними правами сторони боржника.

Крім цього, при розгляді справи №754/11632/21 ОСОБА_2 не був позбавлений процесуальної можливості пред`явити зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики розписки від 22.01.2020 року про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 229 939,00 грн., але цим правом не скористався.

Також вбачається, що позов пред`явлено 25.05.2023 року представником позивач після призову 14.05.2023 року позивача ОСОБА_2 на військову службу, що підтверджується довідкою командира в/ч, згідно якої солдат ОСОБА_2 з 14.04.2023 року перебуває на військовій службі у в/ч (а.с. 90), тобто позов пред"явлено після вступу позивача на службу.

Пред`явлення вказаного позову з послідуючим зупинення провадження у даній справі на час перебування позивача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України є зловживанням процесуальними правами стороною позивача, оскільки ОСОБА_2 повинен усвідомлювати про необхідність виконання ухваленого рішення суду у справі №754/11632/21, яким стягнута з нього на користь ОСОБА_1 , у тому числі, сума позики у розмірі 229 939 грн. за договором позики від 22.01.2020 року, який оспорений його представником у даній справі, що свідчить про свідоме вчинення дій, спрямованих на безпідставне затягування виконання рішення суду та свідоме використанням стороною позивача ОСОБА_2 норм ЦПК України щодо обов`язку суду зупинити провадження у справі (п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України), на що не звернув суд першої інстанції при вирішення клопотання сторони позивача.

З цих мотивів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання сторони позивача про зупинення провадження у справі, та виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів не вбачається підстав для зупинення провадження у ній.

Беручи до уваги викладене, колегія дійшла висновку про безпідставне застосування судом першої інстанції положення п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та зупинення провадження у справі з огляду на встановлені обставини, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки спір між сторонами у даній справі остаточно не вирішено, то питання розподілу судових витрат апеляційним судом не вирішується.

Згідно п.6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Хайнацької Оксани Федорівни - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 січня 2024 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання позики недійсною - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 березня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов