Справа № 212/3705/24
У Х В А Л А

12 квітня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Борис О.Н., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту

встановив:

До Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 квітня 2024 року головуючим суддею у справі було визначено суддю Борис О.Н.

Так, позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві зазначає про те, що має у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення загальною площею 161,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 та квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Позивач дізналася, що на вказане майно накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Так, позивач зазначає, що згідно з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, арешт нерухомого майна зареєстровано 19.03.2009 року за №8562405 реєстратором: Дніпропетровська філія ДП «Інформаційний центр» МЮУ, підстава обтяження: постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, АЕ904642, 10.03.2009, Жовтневий відділ ДВС Криворізького МУЮ, та 20.05.2009 року №8730740, реєстратором: Дніпропетровська філія ДП «Інформаційний центр» МЮУ, підстава обтяження: постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, АЕ904842, 28.04.2009, Жовтневий відділ ДВС Криворізького МУЮ.

Покровським відділом ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) позивачу було повідомлено, що відносно неї обліковуються записи про обтяження (№8562405, 8730740), об`єкт обтяження все нерухоме майно. Інша інформація щодо виконавчих проваджень у відповідача відсутня, оскільки термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки.

Позивач зазначила, що про наявність виконавчих проваджень та накладення заборони відчуження їй відомо не було. Остання позбавлена права розпоряджатися своєю власністю, тому змушена звернутися до суду про скасування вищезазначених обтяжень.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 2 ЦПК України цивільне судочинство в Україні здійснюється, зокрема, на засадах верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності, неприпустимості зловживання процесуальними правами, обов`язковості судового рішення. Суворе та неухильне дотримання зазначених принципів є запорукою досягнення завдань цивільного судочинства, що превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.2 ст.2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішуючи питання щодо прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, вважаю, що позовну заява подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, у зв`язку із чим вона підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Як зазначено у частині п`ятій статті 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відкриття провадження по справі позовного провадження є визначальною стадією судового процесу і може здійснюватись судом лише у випадку відповідності поданої позовної заяви вимогам, визначеним процесуальним законом. За змістом ст.185 ЦПК України у випадку встановлення суддею невідповідності поданої позовної заяви вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, він постановляє ухвалу про залишення такої заяви без руху, яка з огляду на засади обов`язковості судових рішень є обов`язковою для позивача. Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України наслідки, пов`язані з невиконанням вимог такої ухвали суду, несе сторона позивача.

Відповідно до норм ст.ст. 175, 177 ЦПК України обов`язком позивача є зазначення в позовній заяві зокрема, учасників справи, визначення їхнього процесуального статусу, інформації про них, обставин щодо змісту позовних вимог (способу/способів) захисту прав або інтересів, який позивач просить суд визначити у рішенні); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини тощо. Крім того, є обов`язковим сплата судового збору або надання документів, які підтверджують звільнення позивача від сплати таких судових витрат.

Відповідно до правової позиції, зазначеної в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Окрім того, відповідно до п.п. 4,5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У разі порушення цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, потерпіла особа обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу та ґрунтується на законі.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Згідно роз`яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 постанови Про судову практику в справах про зняття арешту з майна № 5 від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). відповідачами в такій справі є боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, і як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та інша фінансова установа, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У пункті 5 даної постанови роз`яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Отже, законом передбачено різні механізми зняття арешту на майно, в залежності від підстав накладення арешту та заборони, а також суб`єкта, який вчинив дану дію.

Разом із тим, позивачем у позовній заяві не в повній мірі викладено обставини справи, а саме: не вказано правові підстави для накладення арешту на майно, зокрема, винесення постанов про арешт майна та оголошення на його відчуження Жовтневим відділом ДВС Криворізького МУЮ, що слугувало підставою реєстрації обтяження у вигляді арешту майна реєстратором: Дніпровська філія ДП «Інформаційний центр» МЮУ 19.03.2009 та 20.05.2009 року, та, як наслідок, правові підстави порядку та підстав скасування арешту.

Також суд констатує, що з наданих судом письмових матеріалів неможливо встановити особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, хоч у випадку прийняття позитивного рішення у даній справі, це може вплинути на її права.

Окрім того, в матеріалах позовної заяви відсутні відомості про те, що позивач звертався до нотаріальних органів щодо вирішення питання розпорядження майном.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту позовної заяви, а також з доданих до неї документів, суддею неможливо установити, які саме підстави накладення арешту на майно.

При цьому, у разі неможливості надання доказів позивач, разом з поданням позовної заяви має право відповідно до частини 1 статті 84 ЦПК України подати до суду клопотання про витребування доказів, якщо такий доказ він не може подати самостійно і позивач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання доказу.

Також, в позовній заяві відсутні відомості щодо визначення за яким саме провадженням (кримінальним, цивільним, адміністративним) постановлені ухвали про накладення арешту на майно, оскільки норми КПК, ЦПК, КАС, зокрема і щодо судового контролю за виконання судових рішень, регламентують різний порядок вирішення питання про зняття арешту з майна. Також, якщо арешт на майно накладався судом, як захід забезпечення позову, то, зокрема ст. 158 ЦПК України передбачені норми щодо скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з позовної заяви, в прохальній частині позову позивач просить суд скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, проте не зазначає, з якого саме майна вона просить зняти арешт та його ідентифікуючі дані.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Таким чином, дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до переконання, що без усунення наведених вище обставин вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо.

Згідно ч.1ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175і177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями175 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст.ст. 175 , 185 , 260 ЦПК України, суд,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків 7 (сім) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена зі всіма доданими до неї документами.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана 12 квітня 2024 року.

Суддя О. Н. Борис