Справа № 404/6607/20
Номер провадження 2/404/1421/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

Головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Данилюк Н.В. до ОСОБА_2 про стягнення боргу

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Данилюк Н.В. до ОСОБА_2 про стягнення боргу, відповідно якої позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму позики в розмірі 138 400 грн. та судові витрати по справі.

Від відповідача до суду надійшла заява про виклик у судове засідання свідків.

Представник позивача заперечувала проти задоволення заяви, вважаючи її необґрунтованою та безпідставною. Зазначала, що предметом спору у справі є укладення договору позики та стягнення коштів, які підтверджено письмовими доказами. Вказані свідки є заінтересованими особами та членами сім`ї відповідача.

В силу положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 69 ЦПК України свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи.

Як вбачається з положень ч.1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивачем пред`явлено вимогу про стягнення боргу за договором позики від 29 січня 2014 року, суд вважає, що доказування у даній справі не може ґрунтуватися на показах свідків, тому підстав для задоволення заяви немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 59,26- ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про виклик свідків відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст рішення суду виготовлено 15.02.2024 року.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Н. Ю. Іванова