ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року

м. Черкаси

Справа № 759/14475/23
Провадження № 22-ц/821/329/24
Категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: адвокат Кобижча Олександр Іванович,

відповідач: ОСОБА_2 ,

представник відповідача: адвокат Дубовий Ігор Анатолійович,

третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кобижчі Олександра Івановича на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2023 року (постановлену під головуванням судді Сакун Д.І. в приміщенні Звенигородського районного суду Черкаської області) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в :

03 серпня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кобижчу О.І. звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

В позові просить суд постановити рішення, яким визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 на час дії введеного воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України;

визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , після припинення дії введеного воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та стягнути із відповідачки понесені судові витрати.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року матеріали цивільної справи № 759/14475/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини - направлено за підсудністю до Звенигородського районного суду Черкаської області.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини - залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції, зокрема, мотивована тим, що оскільки в провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебуває на розгляді справа між тими самими сторонами і з тих самих підстав, що і в Звенигородському районному суді Черкаської області, тому є всі підстави для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

В апеляційній скарзі, поданій через систему Електронний суд 27 грудня 2023 року, представник ОСОБА_1 адвокат Кобижча О.І., посилаючись на необґрунтованість оскаржуваної ухвали, яка винесена без належного з`ясування дійсних обставин справи, з грубим порушенням норм процесуального права, просить ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що якщо в позовах, які розглядаються судами одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду, такі позови є тотожними; у випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються нетотожними та й у такому випадку суд не може залишити позовну заяву без розгляду ( висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного суду від 20.06.2018 у справі №761/7978/15-ц, від 04.12.2019 у справі №917/1739/17).

Звертає увагу апеляційного суду, що при винесенні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції поверхнево дослідив надані матеріали та пояснення сторін, взагалі не перевірив та не з`ясував тотожність даного позову з позовом, який перебуває на розгляді Святошинського районного суду м. Києва і, як наслідок, прийшов до передчасного висновку про залишення без розгляду позовної заяви відповідно до п.4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Вказує, що у позові від 26.07.2022 справа № 694/1265/22 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Звенигородської міської ради, про визначення місця проживання дитини та негайне її відібрання, на думку скаржника, з наведених в позові підстав сторона позивача вважає, що в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитині краще проживати саме з матір`ю.

В позові від 03.08.2023 справа № 759/14475/23 ОСОБА_1 з наведених в позові підстав та враховуючи, що на даний час в Україні продовжує діяти воєнний стан, триваючі постійні ракетні обстріли всієї території України, просить, визначаючи місце проживання малолітньої дитини, з урахуванням її інтересів та враховуючи, що дитина на даний час перебуває під тимчасовим захистом Республіки Польща, на період збройної агресії російської федерації проти України визначити місце проживання доньки саме з батьком, що відповідатиме принципу забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Вказує, що хоча за своєю сутністю і суб`єктним складом зазначені цивільні справи пов`язані між собою, однак не є тотожними, оскільки позовні вимоги у цих справах грунтуються на різних фактичних обставинах.

Крім того, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції взагалі не досліджував питання ідентичності позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 в рамках справи №759/14475/23 з позовними вимогами ОСОБА_1 , заявлених нею в рамках справи №694/1265/22, яка перебуває на розгляді Святошинського районного суду м. Києва, у зв`язку з чим звертає увагу апеляційного суду, на те, що прохальні частини позовних вимог є різними та таким, що не пов`язані ідентичними підставами і спільними доказами.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що у проваджені Святошинського районного суду м.Києва перебуває на розгляді цивільна справа № 694/1265/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та негайне її відібрання.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 20.09.2022 року ( суддя Журибеда О.М.). Рішення по справі не винесено.

Із матеріалів справи вбачається, що 03.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року матеріали цивільної справи № 759/14475/23 направлено за підсудністю до Звенигородського районного суду Черкаської області.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 вересня 2023 року прийнято справу до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі № 759/14475/23 та призначено розгляд справи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із положень пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України, згідно із якою суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положенням пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді.

Позови вважаються тотожними тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню заінтересованої особи до суду за захистом порушеного права.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої він просить ухвалити рішення, а підставою - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Для залишення позову без розгляду з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 257 ЦПК України, необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена процесуальна норма права направлена на виключення випадків одночасного розгляду декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.

Залишення позову без розгляду у цьому разі можливе лише за умови, що позов у справі, яка перебуває у провадженні цього чи іншого суду, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Підстава позову це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача, та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами.

Предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Сторони особи (фізичні, юридичні), які набувають із пред`явленням позову певного процесуального статусу, зокрема позивач особа яка звертається до суду з метою поновлення свого порушеного права, встановлення та визнання права, відповідач особа, яка, зокрема зазначене право не визнає.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає розгляду таких позовів.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року в справі № 372/2230/17-ц (провадження № 61-31594св18).

Як вбачається із змісту позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та негайне її відібрання, в обгрунтування вимог позивачка вказувала, що до та після розірвання шлюбу неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишається на повному її утриманні та вихованні, для її гармонійного розвитку створено належні умови проживання, що підтверджується актом обстеження умов проживання та позицією органу опіки та піклування щодо місця проживання дитини разом з матір`ю за адресою : АДРЕСА_3 ; крім того, ОСОБА_1 просила постановити рішення про негайне відібрання у ОСОБА_1 малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і повернення дитини до матері за місцем її проживання.

Вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини обґрунтовані тим, що з 20.08.2021 по 17.01.2022 року він разом з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали в орендованій квартирі, а з 17.01.2022 по 06.03.2022 проживали у квартирі, яка йому належить на праві власності, а починаючи з 10.04.2022 проживають у квартирі, яку він винаймає у АДРЕСА_1 . Донька перебуває під тимчасовим захистом республіка Польща та забезпечена усім необхідним для її фізичного, морального та духовного розвитку, у тому числі, й здобуття повної загальної освіти, у зв`язку із чим позивач просив суд на період збройної агресії російської федерації проти України визначити місце проживання дитини з батьком, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Із наведеного слідує, що за своєю сутністю і суб`єктним складом вказані цивільні справи пов`язані між собою, проте, заявлені ОСОБА_1 та ОСОБА_1 позовні вимоги грунтуються на різних фактичних обставинах та мають різні предмети позову, оскільки в позові ОСОБА_2 , крім вимоги про визначення місця проживання дитини також міститься вимога про її негайне відібрання та передача матері.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги сторін за своїм матеріально-правовим спрямуванням є взаємовиключними іне співпадають за своїм предметом.

Враховуючи, що у справах №694/1265/22 та № 759/14475/23 предмет та підстави позовів не є тотожними, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини без розгляду з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки судом постановлено ухвалу з порушенням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Кобижчі О.І. підлягає до задоволення, а ухвала Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2023 року до скасування із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кобижчі Олександра Івановича - задовольнити.

Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2023 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлений 14 лютого 2024 року/