Справа № 727/2504/24
Провадження № 2/727/797/24
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

10 квітня 2024 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М., за участю секретаря судових засідань Костенюк О.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Лука Т.М. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Судововишнянської міської ради (місцезнаходження: Львівська область, Яворівський район, м. Судова Вишня, площа І.Франка, 14) про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з правнуком, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Органи опіки та піклування Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області про усунення перешкод у спілкуванні з правнуком та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з правнуком, призначена до розгляду в

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Лука Т.М. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. Мотивує заяву тим, що 14.02.2014 року між онуком ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. Вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився її правнук - ОСОБА_4 . Оскільки подружнє життя між її онуком та відповідачкою ОСОБА_2 не склалося, то 02.02.2022 року за рішенням Галицького районного суду м. Львова шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано. Зазначає, що її правнук зареєстрований разом із своїм батьком, але фактично проживає з матір?ю за адресою: АДРЕСА_3 . В обгрунтування заяви посилається на те, що після розірвання шлюбу між її внуком та відповідачкою наявні часті конфлікти, відтак відповідачка чинить перешкоди у її спілкуванні, та спілкуванні інших членів родини з прануком. Стверджує, що ОСОБА_2 не допускає жодних контактів між прабабою і правнуком, не дає можливості поспілкуватися по телефону, привітати його з днем народження та подарувати подарунки.

Оскільки вона повністю ізольована, як прабаба від спілкування та участі у вихованні правнука, то просить суд вжити в даній цивільній справі наступні види заходів забезпечення позову, а саме забезпечити позов шляхом зобов`язання ОСОБА_2 до ухвалення судового рішення у даній справі передавати малолітнього, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 кожної першої суботи місяця з 12 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. та передати 05 квітня 2024 року з 14 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. та 29.04.2024р. з 14 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Питання забезпечення позову врегульовано у Главі 10 Розділу І ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається:1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вимогами статті 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Про необхідність досягнення справедливого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

За змістом позовної заяви вбачається, що предметом позовних вимог позивачем визначено - усунення перешкод у спілкуванні позивача з її правнуком та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з правнуком. Предметом забезпечення позову позивач зазначив - зобов`язання ОСОБА_2 до ухвалення судового рішення у даній справі передавати малолітнього, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 кожної першої суботи місяця з 12 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. та передати 05 квітня 2024 року з 14 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. та 29.04.2024р. з 14 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. для спілкування з правнуком, тобто вимоги є одними і тими ж самими (тотожними), тобто, позивачка посилається на необхідність забезпечення позову шляхом визначення місця та часу спілкування дитини з позивачем ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача ОСОБА_2 передати дитину ОСОБА_4 позивачу по справі.

При цьому, визначення графіку спілкування правнука ОСОБА_4 з прабабусею ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача передати дитину позивачу згідно визначеного графіку фактично є предметом судового розгляду.

Відповідно ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно абз. 1 ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відтак, визначення місця та часу спілкування дитини з позивачем та зобов`язання передання дитини фактично є вирішення спору про суті, що є недопустимим. При цьому, суд звертає увагу, що справу призначено до розгляду на підставі ухвали про відкриття провадження за правилами загального позовного провадження.

На думку суду, позивачем по даній справі не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову за запропонованим позивачем способом може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачв, за захистом яких вона звернулася до суду саме у вказаній позовній заяві про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з правнуком.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Таким чином, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, враховуючи роз`яснення Верховного Суду України та позиції Європейського суду з прав людини, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який представник позивача просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заході, а тому, з огляду на викладене, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-153 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви адвоката Лука Т.М., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Судововишнянської міської ради (місцезнаходження: Львівська область, Яворівський район, м. Судова Вишня, площа І.Франка, 14) про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з правнуком відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 діб, з дня її постановлення.

Суддя Слободян Г.М.