ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1206/24 Справа № 199/8882/22 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого- судді Демченко Е.Л.

суддів Макарова М.О., Ткаченко І.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2023 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Омега Фінанс» (далі - ТОВ «Омега Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 14 серпня 2018 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом підписання анкети-заяви на оформлення кредитної картки та встановлення кредитного ліміту, на підставі якої 14 серпня 2018 року відповідачем було підписано виписку-повідомлення №9002. UAН до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «ЮНЕКС БАНК». Відповідно до виписки-повідомлення №9002.UAН від 14 серпня 2018 року та анкети-заяви відповідачу здійснено відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 з використанням платіжної картки № НОМЕР_2 у гривні та встановлено кредитний ліміт у розмірі 25 000 грн., процентна ставка за користування кредитними коштами фіксована 48,00% річних, строк кредитування до 14 серпня 2019 року з можливістю продовження на новий строк (продовження строку дії на 12 місяців). ОСОБА_1 користувався кредитними коштами у розмірі кредитного ліміту, встановленому на платіжну картку, проте допускав прострочення виконання зобов`язань, внаслідок чого за відповідачем обліковувалася, як прострочена заборгованість по тілу кредиту, так прострочена заборгованість по відсоткам, відповідне підтверджується виписками по особовому рахунку.

Вказували, що 28 березня 2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту №1, до складу якого входять: Права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було АТ «ЮНЕКС БАНК». Переможцем електронного аукціону є ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс», що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-PS-2021-03-19-000106-1 від 28 березня 2021 року Між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ними 31 березня 2021 року укладено договір факторингу № 31/03-2021. Відповідно до умов договору факторингу ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржників АТ «ЮНЕКС БАНК», в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №9002.UAН від 14 серпня 2018 року (виписка-повідомлення).

Посилаючись на те, що станом на 31 березня 2021 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №9002.UAН від 14 серпня 2018 року становить 50 099,31 грн., з яких: поточна заборгованість за тілом кредиту - 29 795,70 грн.; прострочена заборгованість за тілом кредиту - 3 208,14 грн., заборгованість за строковими відсотками - 1 345, 47 грн. заборгованість за простроченими відсотками - 14 550 грн.; штрафи, пені - 1 200 грн. та 30 квітня 2021 року ними було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги №04-21/153/Ф і надано строк для погашення суми заборгованості, чого відповідачем зроблено не було, просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість у розмірі 50 099,31 грн., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 481 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 600 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Омега Фінанс» заборгованість за кредитним договором №9002. UAН від 14 серпня 2018 року, станом на 31 березня 2021 року, у загальному розмірі 47 478,84 грн., з яких: поточна заборгованість по тілу кредиту - 29 720,70 грн., прострочена заборгованість по тілу кредиту 3 208,14 грн., заборгованість по простроченим відсоткам - 14 550 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Омега Фінанс» судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 351,23 грн., по оплаті професійної правничої допомоги у розмірі 6 254,78 грн., а разом - 8 606,01 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково в розмірі 4 825,52 грн., з яких 3 260,48 грн. тіло кредиту та 1 565,04 грн. відсотки, зменшити судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неналежним чином встановлені обставини у даній справі. Вказував про те, що кредитній ліміт було встановлено у розмірі 25 000 грн. та саме вказаний кредитний ліміт використовував. Він здійснював погашення на виконання умов договору та з врахуванням умов договору сума допущеної ним заборгованості складає 4 825,52 грн., з яких 3 260,48 грн. тіло кредиту та 1 565,04 грн. відсотки.

25 січня 2024 року позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити його без, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказував, що заборгованість допущена відповідачем саме у зазначеному ними розміру, що доведено належними та допустимими доказами, та саме на підставі умов договору. Вона утворилася виключно через порушення зобов`язань, допущених відповідачем. Розрахунок заборгованості, наведений в апеляційній скарзі, є аналогічним розрахунку у відзиві на позовну заяву, який правомірно відхилено судом першої інстанції. Крім того, розрахунок жодним чином не спростовує наданий ними деталізований розрахунок заборгованості.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 50 099, 31 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія доходить висновку про наявність підстав для частково задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Встановлено судом першої інстанції та це підтверджується матеріалами справи, що 14 серпня 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ «ЮНЕКС БАНК» з анкетою-заявою на оформлення кредитної картки та встановлення кредитного ліміту, на підставі якої 14 серпня 2018 року підписано виписку-повідомлення №9002.UAН до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «ЮНЕКС БАНК».

Відповідно до виписки-повідомлення №9002.UAН до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «ЮНЕКС БАНК» від 14 серпня 2018 року та анкети-заяви на оформлення кредитної картки та встановлення кредитного ліміту відповідачу здійснено відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 з використанням платіжної картки № НОМЕР_2 у гривні та встановлено кредитний ліміт у розмірі 25 000 грн., процентна ставка за користування кредитними коштами є фіксованою 48,00% річних зі строком кредитування до 14 серпня 2019 року з можливістю продовження на новий строк (продовження строку дії на 12 місяців).

Кредитним лімітом відповідач почав користуватися 20 серпня 2018 року та використав кредитних коштів на суму 23 700 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку .

28 березня 2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту №1 до складу якого входять: Права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було АТ «ЮНЕКС БАНК». Переможцем електронного аукціону є ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс», що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-PS-2021-03-19-000106-1 від 28 березня 2021 року.

31 березня 2021 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/03-2021.

Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку №1 до договору факторингу №31/03-2021 від 31 березня 2021 року - Реєстр прав вимог станом на кінець дня 31 березня 2021 року права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, в день підписання цього договору.

Так, згідно Реєстру прав вимог станом на кінець дня 31 березня 2021 року загальна заборгованість (сума відступленої вимоги) складає 50 099,31 грн., з яких: прострочена сума заборгованості за тілом кредиту на день подачі позову 29 795,70 грн.; прострочена заборгованість за тілом кредиту 3 208,14 грн.,заборгованість за строковими відсотками 1 345,47 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 14 550 грн.; штраф, пеня 1 200 грн.

Таким чином, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №9002.UAН від 14 серпня 2018 року (виписка-повідомлення №9002.UAН до договору про комплексне банківське обслуговування).

30 квітня 2021 року ТОВ «ФК «Омега Фінанс» було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги №04-21/153/Ф і надано строк протягом 7 банківських днів з дня отримання повідомлення для погашення суми заборгованості за кредитним договором №9002.UAН від 14 серпня 2018 року, яка складає 50 099,31 грн.

Повідомлення було отримано особисто відповідачем 20 травня 2021 року, втім залишено без виконання.

З деталізованого розрахунку заборгованості судом першої інстанції встановлено, що загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №9002.UAН від 14 серпня 2018 року становить 50 099,31 грн. з яких: поточна заборгованість за тілом кредиту - 29 795,70 грн.; прострочена заборгованість за тілом кредиту - 3 208,14 грн., заборгованість за строковими відсотками - 1 345,47 грн. заборгованість за простроченими відсотками - 14 550 грн.; штрафи, пені - 1 200 грн.

З виписки по рахунку судом встановлено, що станом на 01 листопада 2019 року вихідний залишок (мінус) по картці становив - 24 997, 29 грн. 08 листопада 2019 року. відповідачем було знято з карткового рахунку суму у розмірі 6 978 грн. Таким чином, банком було збільшено кредитний ліміт овердрафту на суму 6 978 грн., а відповідач в своїх цілях скористався кредитними коштами понад суму кредитного ліміту. Відповідачем неодноразово порушувалися строки повернення кредитних коштів, з 26 жовтня 2018 року, відбувалося винесення на прострочку суми тіла кредиту. Погашення простроченої заборгованості по тілу кредиту згідно виписки відповідачем здійснювалося до 01 квітня 2020 року. Частина розміру простроченої заборгованості відповідачем сплачена не була. Станом на 01 жовтня 2020 року після припинення погашення прострочених платежів по тілу кредиту, які також відображаються з загальній виписці по особовому рахунку, вихідний залишок (мінус) по картці становив 29 720,70 грн., що є поточною заборгованістю по тілу кредиту.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції, дослідивши надані позивачем розрахунок заборгованості, виписки по рахункам, дійшов висновку, що станом на 31 березня 2021 року доведеними є: поточна заборгованість по тілу кредиту - 29 720,70 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту - 3 208,14 грн. та заборгованість по простроченим відсоткам - 14 550 грн., та саме вказана заборгованість підлягає до стягнення з відповідача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.11,509 ЦК України, договір є підставою для виникнення зобов`язань.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ЮНЕКС БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Колегія суддів звертає увагу на те, що анкета-заява, підписана ОСОБА_1 14 серпня 2018 року (т.1 а.с.14), не містить умов про те, що складовою невід`ємною частиною Договору про комплексне банківське обслуговування є Паспорт споживчого кредиту (т.1 а.с.16-17). Саме тому інформацію та умови, зазначені у ньому, не можна вважати узгодженими між сторонами кредитного договору.

Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 23 травня 2022 року в справі №393/126/20 виснувала, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми.

Отже, вирішуючи позовні вимоги по суті, колегія суддів приймає до уваги дані що містяться в анкеті-заяві від 14 серпня 2018 року та дані виписки-повідомлення UA9002. UAH до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «ЮНЕКС БАНК».

Відповідно до умов анкети-заяви та виписки-повідомлення, процентна ставка за користування кредитними коштами становить 48,00 % річних, строком до 14 серпня 2019 року. Умов щодо продовження строку дії договору виписка-повідомлення не містить. Як і не містить вказаних умов анкета-заява від 14 серпня 2018 року (т.1 а.с.14,15)

Відтак, колегія суддів наголошує на тому, що лише у межах строку кредитування до 14 серпня 2019 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти за користування кредитними коштами.

Розрахунок заборгованості за договором здійснено станом на 06 квітня 2023 року (т.1, а.с.127-131).

Колегія суддів звертає увагу на те, що повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, на кінець останнього робочого дня звітного місяця, упродовж строку кредитування, кількість платежів 12. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі №723/304/16-ц (провадження N14-360цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі №638/13683/15-ц (провадження N14-680цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження №12-16гс22), тобто дана судова практика є сталою.

Таким чином, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Між тим, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, а саме статтею 625 ЦК України позивач не пред`явив.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини,

Колегією суддів з встановлено, що заборгованість відповідача за тілом кредиту та за процентами станом на 14 серпня 2019 року (закінчення строку дії кредитного договору) становила 24 000,31 грн., заборгованість за відсотками становила 952,95 грн. Втім, після закінчення строку кредитування, продовжилось нарахування відсотків, прострочених відсотків, простроченого тіла, що не було узгоджено між банком та позичальником відповідно до умов анкети-заяви та виписки-повідомлення.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 1 345,47 грн. (строкові відсотки згідно умов договору) та 14 550 грн. (прострочені відсотки згідно умов договору) не підлягають задоволенню, оскільки вони нараховані банком вже після закінчення строку дії кредитного договору, в той час коли з деталізованого розрахунку заборгованості та виписки за рахунком відповідача встановленою, що заборгованість за відсотками становила 952, 95 грн.

Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти згідно умов договору в добровільному порядку не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання.

Відповідно до виписки по особовому рахунку відповідача та розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість за кредитним договором, яким є анкета-заява від 14 серпня 2018 року, а саме за тілом кредиту становить 24 000, 31 грн.

З виписки по рахунку та деталізованого розрахунку заборгованості, про що вказує і відповідач в своїй апеляційній скарзі, колегією суддів встановлено, що після закінчення обумовленого строку кредитування 14 серпня 2019 року відповідачем було сплачено: 27 серпня 2019 року - 1 511,53 грн. та 974,30 грн.; 01 жовтня 2019 року - 974,30 грн. та 1 748,87 грн.; 22 листопада 2019 року - 1 010,57 грн; 16 грудня 2019 року - 1 184,56 грн. ; 27 січня 2020 року - 1 333,56 грн.; 24 лютого 2020 року - 1 211,50 грн.; 01 квітня 2020 року - 1 236,77 грн. та 1 649,79 грн.; 04 травня 2020 року сплачено - 1 238 грн.

Враховуючи, що з 15 серпня 2019 року поза строком дії договору здійснювалось нарахування процентів, а відповідачем здійснювались оплати в загальному розмірі 14 073,75 грн., колегія суддів вважає, що вказані кошти підлягають зарахуванню на погашення відсотків нарахованих на час закінчення строку дії кредиту та частини тіла кредиту.

Загалом після закінчення строку дії кредитного договору відповідачем було сплачено - 14 073,75 грн, та вказану суму колегія суддів вважає за необхідне відняти від суми заборгованості станом на день закінчення строку дії договору (24 000,31 грн. заборгованість за тілом кредиту + 952,95 грн. заборгованість за відсотками = 24 953,26 грн. ; 24 953,26 грн. - 14 073,75 грн. = 10 879, 51 грн.), таким чином заборгованість відповідача складає 10 879, 51 грн. та саме вказана сума підлягає до стягнення з нього. Штрафи та пені про стягнення яких ставить питання позивач у розмірі 1 200 грн. до стягнення з відповідача не підлягають оскільки станом на день закінчення строку дії кредитного договору вказана заборгованість була відсутня.

Доводи апеляційної скарги відповідача в частині того, що згідно власноручного підрахунку, сума допущеної ним заборгованості складає 4 825, 52 грн., з яких 3 260,48 грн. тіло кредиту та 1 565, 04 грн. відсотки, відхиляється у зв`язку з вказаними вище обставинами. В іншій частині, а саме в частині здійснення оплат за період з серпня 2019 року по 04 травня 2020 року вимоги апеляційної скарги прийняті до уваги.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, рішення місцевого суду підлягає скасуванню, як ухвалене з порушенням норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Омега Фінанс» заборгованість за кредитним договором №9002. UAН від 14 серпня 2018 року станом на 31 березня 2021 року у загальному розмірі 10 879, 51 грн., що становить заборгованість за тілом кредиту.

Розподіл судових витрат.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша, друга статті 141 ЦПК України).

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 006141 (т.1 а.с.220-221), витрати зі сплати судового збору у сумі 538,63 грн. (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог), не підлягають стягненню з нього на користь позивача, а їх слід компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі №644/6351/17-ц, від 15 липня 2020 року у справі №336/5035/16-ц, від 24 березня 2021 року у справі №308/1020/16-ц.

Водночас, сторона, яка звільнена законом від сплати судового збору, не звільняється від відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було поставлено питання про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 6 600 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Інтереси позивача ТОВ«ФК «Омега Фінанс» у даній справі представляє адвокатське об`єднання «Немесіда», за дорученням якого діє адвокат Кумко О.Д. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, до позову було додано договір про надання правової допомоги від 05 квітня 2021 року, акт наданих послуг від 10 листопада 2022 року за вказаним договором та платіжне доручення про сплату 6 600 грн. (т.1 а.с.68-70,31,73,74).

Згідно із частинами першою та другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (усього заявлено до стягнення 50 099,31 грн., стягнуто 10 879, 51 грн., тобто позов задоволено на 21,71%), колегія суддів доходить висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 1 433 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Омега Фінанс» () заборгованість за кредитним договором №9002. UAН від 14 серпня 2018 року, станом на 31 березня 2021 року, у загальному розмірі 10 879,51 грн., що становить заборгованість за тілом кредиту.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Компенсувати товариству з обмеженою відповідальністю «Омега Фінанс» понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 538,63 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Омега Фінанс» () витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 1 433 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2024 року.

Головуючий: Е.Л. Демченко

Судді: М.О.Макаров

І.Ю.Ткаченко