Житомирський апеляційний суд
Справа №293/914/23 Головуючий у 1-й інст. Лось Л.В.
Категорія 23 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №293/914/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанковий Промінь» про визнання договору оренди землі недійсним

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанковий промінь»

на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2023 року, постановлену під головуванням судді Лось Л.В.

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0012 від 01.06.2014 року, який укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Світанковий промінь».

30 жовтня 2023 року від позивача на адресу суду першої інстанції надійшла заява про залишення її позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

20 листопада 2023 представник ТОВ «Світанковий Промінь» адвокат Дорофєєв Д.О. звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат, за змістом якої просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Світанковий Промінь» 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заяви зазначав, що у провадженні суду знаходилась дана цивільна справа, позовну заяву в якій було залишено без розгляду. Вказував, що Товариство понесло судові витрати на послуги адвоката, розмір яких складає 6 000,00 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги та актом про надання юридичних послуг від 15.11.2023 року, у зв`язку з чим просив покласти такі витрати на позивача на підставі частини 5 статті 142 ЦПК України.

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2023 року у задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_2 про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Світанковий промінь» про визнання договору оренди землі недійсним відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник ТОВ «Світанковий промінь» Дорофєєв Д.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Світанковий промінь» 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд дійшов до невірного висновку про відсутність підстав для задоволення витрат на правничу допомогу. Зазначає, що безпідставне звернення позивачем до суду із позовом призвело до того, що відповідач був змушений звернутися за професійною правничою допомогою та було надано наступні послуги: правова консультація; опрацювання законодавчої бази; збір, вивчення та аналіз документів, підготовка відзиву на позовну заяву, участь адвоката у засіданнях.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2023 року, яка набрала законної сили, позов ОСОБА_1 залишено без розгляду за заявою позивача на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Також, встановлено, що 20 листопада 2023 року представник ТОВ «Світанковий Промінь» Дорофєєв Д.О. звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат, за змістом якої просив стягнути з ОСОБА_1 6 000,00 грн., до якої додав акт про надання юридичних послуг (до Договору-доручення про надання правової допомоги від 01 серпня 2023 року) від 15.11.2023 року, згідно якого за домовленістю сторін відповідно до п.4.1 Договору-доручення про надання правової допомоги від 01 серпня 2023 року, гонорар адвоката становить 6 000,00 грн., сторонами визнано, що послуги надані вчасно та належної якості.

Таким чином, представником відповідача підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника ТОВ «Світанковий промінь» Дорофєєва Д.О. суд першої інстанції дійшов висновку, що під час розгляду справи не встановлено факту необґрунтованості дій позивача у зв`язку із зверненням до суду з цим позовом та із заявою про залишення позову без розгляду. При цьому наявний відзив у матеріалах справи не є тим належним та достатнім доказом, який підтверджує необґрунтовані дії позивача при зверненні до суду. Відзив по своїй суті містить лише виклад заперечень проти позову, а тому відсутні підстави для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Під час розгляду справи встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду у зв`язку з поданням позивачем до суду заяви про залишення позову без розгляду.

У разі залишення позову без розгляду питання розподілу судових витрат підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Частиною шостою ст. 142 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що у разі залишення позову без розгляду вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

У поданому представником відповідача до суду першої інстанції 23 серпня 2023 року відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача взагалі не наводив аргументів щодо необґрунтованості дій позивача, а також неправомірних дій позивача при пред`явленні ним даного позову.

Звертаючись 20 листопада 2023 року із клопотанням про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, представник відповідача не зазначав, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Сам по собі факт залишення позивачем позову без розгляду не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Подання до суду заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

На ряду з цим, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим, зокрема, ч. 1 ст. 55 Конституції України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, є безумовним доступом до правосуддя незалежного від обґрунтованості позову.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №640/1029/18, залишаючи в силі ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження з огляду на господарську юрисдикцію спору та відмову у стягненні витрат на правничу допомогу, Велика Палата вказала, що доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, ч. 1 ст. 55 Конституції України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.1 ст. 4 ЦПК України. Суд може обмежити реалізацію цього права, зокрема, у порядку, встановленому ст. 44 ЦПК України. Проте, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, не встановив факт зловживання позивачем його процесуальними правами. При цьому Велика Плата Верховного Суду не погодилася з доводами відповідача про необґрунтованість дій позивача, виражених у «свідомому» поданні «безпредметного позову до суду неналежної юрисдикції», оскільки закриття провадження у справі не підтверджує ні відсутність спору позивача з відповідачем, ні відсутність предмета спору, ні свідоме порушення позивачем правил суб`єктної юрисдикції. Тому немає підстав для покладення на позивача витрат відповідача на правничу допомогу на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України (п.п.42-46).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для констатування факту необґрунтованості дій позивача у зв`язку із зверненням до суду із клопотанням про залишення її позову без розгляду судом не встановлено.

Крім того, представником відповідача не підтверджено достатніми засобами доказування факт того, що дії позивача при поданні позову були необґрунтованими. Судом першої інстанції при постановленні ухвали про залишення позову без розгляду не встановлено фактів зловживання позивачем своїми правами.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим.

Посилання представника відповідача на те, що зловживання позивачем процесуальними правами полягало у тому, що подання безпідставного позову у цій справі мало зупинити розгляд іншої справи №293/222/23 на правильність рішення суду першої інстанції не впливає, оскільки ОСОБА_1 скористалася своїми процесуальними правами та відповідно до ст. 182 ЦПК України подала клопотання про зупинення провадження у справі №293/222/23, а відмова суду у задоволенні клопотання не свідчить про її неправомірні дії.

Інші доводи апеляційної скарги висновку суду про відсутність підстав для задоволення заяви не спростовують і не впливають на його правильність, фактично зводяться до суперечливого тлумачення норм процесуального права і незгоди з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачає.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанковий промінь» залишити без задоволення, а ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2024 року.

Головуючий Судді