РІШЕННЯ

іменем України

27 лютого 2024 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Корнути Т.Б.,

сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Сколівська міська рада Львівської області;

зміст позовних вимог - про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини;

розглянувши дану цивільну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, за правилами загального позовного провадження, за участю представниці позивача ОСОБА_1 - адвокатки Змінчак Л.В., -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін у справі.

Позивач ОСОБА_1 23.01.2024 року, скориставшись канцелярією, подав у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 532, в якій просить ухвалити рішення про визначення йому додаткового строку тривалістю в два місяці з дати набрання судовим рішенням законної сили для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті тітки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Підгородці Стрийського району Львівської області. Питання щодо стягнення на свою користь з відповідача Сколівської міської ради Львівської області судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп., позивач ОСОБА_1 не порушує.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі сертифіката серія ЛВ № 0106689, зареєстрованого у Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) 30.05.1997 року за № 349, тітці позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі розміром 1,02 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, на території Підгородецької сільської (тепер - Сколівської міської) ради Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області. У свою чергу, ОСОБА_2 20.05.2004 року склала заповіт, котрий був посвідчений секретарем виконавчого комітету Підгородецької сільської (тепер - Сколівської міської) ради Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області Богенчук В.С., номер у реєстрі: 35, та за змістом котрого, з-поміж іншого, належне їй право на земельну частку (пай) у землі розміром 1,02 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, на території Підгородецької сільської (тепер - Сколівської міської) ради Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, на випадок своєї смерті, заповіла своєму племіннику ОСОБА_1 .. З огляду на вказане, спадкування після смерті ОСОБА_2 щодо зазначених прав та обов`язків повинно відбуватися за названим заповітом. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що після смерті тітки ОСОБА_2 , котра настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняв спадщину, а тому вважає, що саме він є єдиним спадкоємцем прав та обов`язків, котрі залишились після смерті тітки ОСОБА_2 за заповітом, зокрема права на земельну частку (пай) у землі розміром 1,02 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, на території Підгородецької сільської (тепер - Сколівської міської) ради Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, однак оформити таке право позивач ОСОБА_1 не може у зв`язку із пропуском строку на подання заяви при прийняття спадщини за заповітом. До того ж, позивач ОСОБА_1 до дня смерті тітки ОСОБА_2 не проживав разом в одному житлі, а тому не встиг протягом шести місяців подати у відповідну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, оскільки про зміст заповіту дізналися лише у липні 2021 року. Відтак, коли позивач ОСОБА_1 у липні 2021 року невідкладно звернувся до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, державним нотаріусом у вчиненні такої нотаріальної дії у подальшому було відмовлено у зв`язку із пропуском терміну на подання відповідної заяви. З огляду на вказане, позивач ОСОБА_1 був змушений звертатися за захистом своїх невизнаних прав до суду із даним позовом.

Відповідач Сколівська міська рада Львівської області у запропоновані судом строки та порядку відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до неї про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не подала, свою позицію у справі із обґрунтуванням її відповідними доказами суду не навела.

Заяви та клопотання учасників справи.

Відповідач Сколівська міська рада Львівської області 08.02.2024 року, сформувавши документ у системі «Електронний суд», подав заяву про розгляд цієї справи у цілому за відсутності уповноваженого представника.

Представниця позивача ОСОБА_1 - адвокатка Змінчак Л.В. (ордер на надання правничої допомоги серія ВС № 1260609 від 12.02.2024 року в оригіналі та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЛВ № 001986 від 24.07.2020 року у належно засвідченій копії приєднані до матеріалів справи) 13.02.2024 року під час підготовчого засідання заявила усне клопотання про приєднання до матеріалів цієї справи додаткових доказів.

Інших заяв чи клопотань від сторін у цій справі до суду не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 24.01.2024 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 13.02.2024 року, 10:00 год.. Витребувано від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належно засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Підгородці Стрийського району Львівської області, якщо така спадкова справа заводилась.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 13.02.2024 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 27.02.2024 року о 10.30 год..

Від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 06.02.2024 року на відповідну ухвалу про витребування доказів до Сколівського районного суду Львівської області надійшла відповідь, котра була зареєстрована в діловодстві за вх. № 994, та за змістом котрої спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Підгородці Стрийського району Львівської області, не заводилась.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 13.02.2024 року, потановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено заяву відповідача Сколівської міської ради Львівської області про розгляд цієї справи в цілому за відсутності уповноваженого представника.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 13.02.2024 року, потановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представниці позивача ОСОБА_1 - адвокатки Змінчак Л.В. про приєднання до матеріалів цієї справи додаткових доказів.

Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача ОСОБА_3 за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких його прав відповідача Сколівської міської ради Львівської області, встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 , після смерті якої позивач ОСОБА_1 має намір оформити спадщину за заповітом, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 75 років у с. Підгородці Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 08.10.2007 року Підгородецькою сільською радою Сколівського району Львівської області (копія міститься у справі, а. с. 8).

Вказаний день смерті ОСОБА_2 є часом відкриття спадщини після її смерті.

За життя спадкодавиця ОСОБА_2 у с. Підгородці Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області 20.05.2004 року склала заповіт, що був посвідчений секретарем виконавчого комітету Підгородецької сільської (тепер - Сколівської міської) ради Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області Богенчук В.С., номер у реєстрі: 35 (копія міститься у справі. а. с. 11), та за змістом котрого, з-поміж іншого, належне їй право на земельну частку (пай) у землі розміром 1,02 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, на території Підгородецької сільської (тепер - Сколівської міської) ради Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, на випадок своєї смерті, заповіла своєму племіннику ОСОБА_1 , який є позивачем у справі. Зазначений заповіт до дня смерті спадкодавиці ОСОБА_2 нею не змінювався та не скасовувався.

Враховуючи наявність складеного спадкодавицею ОСОБА_2 заповіту, який до дня її смерті нею не змінювався та не скасовувався, спадкування у даному випадку з приводу вищевказаних прав та обов`язків щодо права на земельну частку (пай) у землі розміром 1,02 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, на території Підгородецької сільської (тепер - Сколівської міської) ради Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, здійснюється за заповітом.

Як встановлено судом, на час відкриття спадщини після смерті спадкодавиці ОСОБА_2 разом з нею у її ж житловому будинку позивач ОСОБА_1 постійно не проживав, однак він про відмову від спадщини після смерті тітки не заявляв, а, навпаки, має намір прийняти її, він є єдиним спадкоємцем, який звернувся із заявою щодо оформлення спадщини за заповітом після смерті тітки ОСОБА_2 ..

Як вбачається з листа-відповіді Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26.01.2024 року за вих. № 48/01-16 (копія міститься у справі, а. с. 13), позивачеві ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки останній пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 протягом визначеного законом строку не подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї тітки ОСОБА_2 у нотаріальну контору, оскільки не був обізнаним із наявністю та змістом вищевказаного заповіту, а про існування такого дізнався лише у липні 2021 року.

Релевантні норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування.

Встановлені судом цивільні правовідносини щодо реалізації права на спадкування регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України).

Так, за загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених у ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Здійснення права на спадкування у повній мірі залежить від прийняття спадкоємцями спадщини у порядку, визначеному главою 87 (статті 1268-1287) ЦК України.

Так, в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 вказаного Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Однак, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз`яснюється у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання при визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У свою чергу про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі за єдиним унікальним номером 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі за єдиним унікальним номером 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі за єдиним унікальним номером 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі за єдиним унікальним номером 315/765/14-ц, а також від 15 квітня 2021 року у справі за єдиним унікальним номером 591/1271/18, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи.

Судом на підставі зібраних та перевірених у судовому засіданні письмових доказів у їх сукупності та взаємозв`язку встановлені поважні причини пропуску позивачем ОСОБА_1 визначеного законом строку для прийняття спадщини після смерті своєї тітки ОСОБА_2 , оскільки його необізнаність про наявність та зміст заповіту останньої безперечно свідчить про істотні труднощі зазначеного позивача як спадкоємця на вчинення дій, пов`язаних із прийняттям спадщини після смерті названої тітки.

Тож суд, дотримуючись принципу верховенства права, одним з проявів якого є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства, переконаний, що норми чинного ЦК України щодо здійснення права на спадкування не допускають дій з боку інших осіб, у тому числі й уповноважених органів державної влади та місцевого самоврядування, інших посадових осіб, щодо можливості усунення позивача ОСОБА_1 від спадкування й ненадання можливості прийняти спадщину, охоплену заповітом, а, особливо, коли позивач ОСОБА_1 значиться у заповіті спадкоємцем і на це була воля заповідачки ОСОБА_2 .. За таких обставин суд вважає, що позиція позивача ОСОБА_1 узгоджується з приписами статей 2, 4, 10 ЦПК України, котрі визначають справедливість як одну із загальних засад цивільного судочинства.

Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що буде у повній мірі справедливим по відношенню до позивача ОСОБА_1 й забезпечить дотримання принципу верховенства права. Зокрема, слід визначити йому додатковий строк тривалістю в два місяці для подання ним заяви у відповідну нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Підгородці Стрийського району Львівської області.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із однією вимогою немайнового характеру, у розмірі 1 211 грн. 20 коп. і підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки філії Львівського обласного управління АТ «ОЩАДБАНК» № 52 від 23.01.2024 року (наявна у справі, а. с. 1), з урахуванням відповідної позиції позивача ОСОБА_1 з вказаного приводу, слід покласти на останнього та залишити за ним, відступивши таким чином від порядку їх розподілу, визначеного у ст. 141 ЦПК України.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись статтями 2, 4-5, 10, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 133, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сколівської міської ради Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк тривалістю в два місяці з дати набрання даним рішенням суду законної сили, для подання ним у відповідну нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї тітки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Підгородці Стрийського району Львівської області.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін у справі.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; громадянин України; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти відсутня; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: Сколівська міська рада Львівської області; місцезнаходження юридичної особи: м-н. Незалежності, 1, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 82600; адреса електронної пошти: ; код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04056262.

Дата складення повного судового рішення: 27 лютого 2024 року.

Суддя Володимир МИКИТИН