ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 1908/1641/2012Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-з/4817/22/24 Доповідач - Храпак Н.М.
Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2024 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:
головуючого - Храпак Н.М.
суддів - Костів О. З., Хома М. В.,
за участі секретаря - Сович Н.А.
без участі сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Мелиха Анатолія Івановича - адвоката Дубового Артема Михайловича про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення судових витрат у справі №1908/1641/2012 за апеляційною скаргою представника приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича - адвоката Дубового Артема Михайловича на ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2023 року, постановлену суддею Гриновець О.Б., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича,-
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року апеляційну скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича - адвоката Дубового Артема Михайловича - задоволено.
Ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2023 року - скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича.
Стягнуто з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича (місцезнаходження вул. Торговиця, 32а, м. Тернопіль, РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).
13 лютого 2024 року представник Мелиха А.І. адвокат Дубовий А.М. подав до Тернопільського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткової постанови.
В обґрунтування вимог посилається на те, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року задоволено апеляційну скаргу Мелиха А.І . В апеляційній скарзі та в судовому засіданні у даній справі ним, як представником Мелиха А.І. , було зроблено заяву про те, що буде понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн., докази чого будуть надані суду протягом 5-ти днів з дня прийняття постанови у справі відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Зазначає, що скаржником понесено витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом апеляційної скарги на ухвалу від 22.11.2023 р., у розмірі 4000 грн., що підтверджується: договором про надання правничої допомоги № 01/2023-12-11 від 11.12.2023 р., копією акта від 09.02.2024 р. про надання правничої допомоги згідно з договором про надання правничої допомоги № 01/2023-12-11 від 11.12.2023 р., ; платіжною інструкцією № 55 від 17.01.2024 р.
Вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим та співмірним із тими показниками, які зазначені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тому просить задовольнити клопотання та стягнути з ОСОБА_2 4000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи.
Відповідно до п.п 1, 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку та день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету учасника справи.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами заяви про ухвалення додаткового рішення в її межах, колегія суддів вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Згідно з ч.1 та п .3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частинами першою та третьою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Так, за правилами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 6 статті 137 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Отже, зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Наявними в справі письмовими доказами підтверджується, що представником скаржника вищенаведені вимоги закону дотримані, оскільки заява про стягнення витрат за професійну правничу допомогу міститься у апеляційній скарзі скарзі, поданій до апеляційного суду .
Як вбачається з матеріалів справи, що 13 лютого 2024 року представник Мелиха А.І. - адвокат Дубовий А.М., через систему "Електронний суд" подав до Тернопільського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткової постанови, в якій зазначив, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у розмірі 4000 грн.
На підтвердження вимог додав: довіреність на справу №1908/1641/2012 від 11.12.2023 року; договір про надання правничої (правової) допомоги № 01/2023-12-11 від 11.12.2023 р.; акт про надання правничої допомоги від 09 лютого 2024 року згідно з договором про надання правничої допомоги № 01/2023-12.11 від 11.12.2023 р.; копію платіжної інструкції № 55 від 17.01.2024 р.; копії квитанцій про надсилання стягувачу ТзОВ "ДЕБТ ФОРС" та боржнику ОСОБА_2 .
Як видно з акту про надання правничої допомоги від 09 лютого 2024 року згідно з договором про надання правничої допомоги № 01/2023-12.11 від 11.12.2023 р., вартість отриманих послуг з надання правової допомоги складає 4000 гривень, а саме, за ознайомлення із матеріалами справи, складання апеляційної скарги, клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи та участь у судовому засіданні при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Як вказано в зазначеному акті, сторони зауважень та скарг з приводу дотримання договорів про надання правничої допомоги не мають.
Мелихом А.І. сплачено по договору гонорар у розмірі 4000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 17.01.2024, № 55.
Отже, вказані документи в сукупності підтверджують, що адвокатом надано, а клієнтами прийнято роботу щодо справи в суді апеляційної інстанції.
Крім цього, колегія суддів бере до уваги, що від ОСОБА_2 не надійшло заперечення щодо стягнення судових витрат та прийняття додаткового рішення, а також клопотання про зменшення розміру витрат про надання правничої (правової) допомоги.
При визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
У п. 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт при перегляді даної справи в суді апеляційної інстанції, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає, що заяву представника Мелиха А.І. адвоката Дубового А. М. про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь Мелиха А.І. 4000 грн витрати на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 259-261, 270, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Заяву представника Мелиха Анатолія Івановича - адвоката Дубового Артема Михайловича про ухвалення додаткової постанови задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) в користь Мелиха Анатолія Івановича (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Додаткова постанова складена 01 квітня 2024 року.
Головуючий: Н.М. Храпак
Судді: О.З. Костів