Провадження №2-о/359/49/2024
УХВАЛА

7 березня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

за участю представника заявника ОСОБА_2 ,

розглядаючи в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Пристолична сільська рада Бориспільського району, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням та посилається на те, що між нею та ОСОБА_1 виник спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного, а не окремого провадження. Тому ОСОБА_4 просить суд закрити провадження у цивільній справі.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заперечують проти вжиття цього процесуального заходу та посилаються на те, що ОСОБА_4 не прийняла спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 . Ця обставина свідчить про відсутність між заявником та ОСОБА_4 спору про право. Тому ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просять суд відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов таких висновків.

У грудні 2023 року ОСОБА_1 подала до Бориспільського міськрайонного суду заяву (а.с.1-6), в якій просить встановити факт, що вона постійно проживала разом з ОСОБА_5 станом на день її смерті, що сталась ІНФОРМАЦІЯ_1 , в житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Згідно з ч.1, п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав чи підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Зі змісту витягу зі Спадкового реєстру №75144991 від 15 грудня 2023 року (а.с.16) вбачається, що ОСОБА_5 за час свого життя не склала заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після її смерті спадкування здійснювалось за законом. ОСОБА_4 є онукою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 січня 1997 року (а.с.88). З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13 червня 2006 року (а.с.89) вбачається, що ОСОБА_6 , який був сином ОСОБА_5 та батьком ОСОБА_4 , помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ця обставина свідчить про те, що ОСОБА_4 набула право на спадкування після смерті ОСОБА_5 за правом представлення, передбаченим ст.1266 ЦК України. Однак всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_4 не приєднала до клопотання докази на підтвердження постійного проживання із спадкодавицею на момент відкриття спадщини. Крім того, зі змісту витягу зі Спадкового реєстру №74929011 від 29 листопада 2023 року (а.с.15) вбачається, що після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не заводилась. Ця обставина свідчить про те, що ОСОБА_4 не подала у встановлений законом строк нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_4 прийняла спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 . В такому випадку між нею та ОСОБА_1 відсутній спір про спадкове право.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Київського апеляційного суду від 8 грудня 2022 року в справі №754/142/17 (провадження №22-ц/824/8450/2022), зі змісту якої вбачається, що сама по собі обставина, що встановлення факту, необхідне заявниці для прийняття спадщини, ніяким чином не свідчить про наявність спору про право і не тягне безумовності виникнення такого спору. Існування спору про право може підтверджуватися наявністю лише спадкоємців, які прийняли спадщину і претендують на спадкове майно, оскільки у випадку підтвердження заявницею статусу спадкоємця, який прийняв спадщину, призведе до зменшення частки у спадщині, яку зможе отримати інший спадкоємець. Факт наявності спадкоємців, які не реалізували своє право на прийняття спадщини відповідно до положень ст.ст.1268, 1269 ЦК України, не свідчить про наявність спору про право, оскільки вони не прийняли спадщину і вона їм не належить. Існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним, на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд в низці постанов від 7 листопада 2018 року у справі №336/709/18, від 14 квітня 2021 року у справі №205/2102/19-ц, від 28 квітня 2021 року у справі №520/19532/19 та від 14 вересня 2022 року у справі №755/17019/21.

З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для залишення без розгляду заяви, поданої ОСОБА_1 . Крім того, вимога про закриття провадження у цивільній справі взагалі не ґрунтується на чинному цивільному процесуальному законодавстві. Тому у задоволенні клопотання, поданого ОСОБА_4 , належить відмовити.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ч.4, ч.5 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про закриття провадження у цивільній справі відмовити.

Ухвала суду не підлягає апеляційному оскарженню, набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя О.Ю. Семенюта