Справа № 317/6574/23
Провадження № 2/317/166/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нікітіна В.В.

за участі секретаря судового засідання Погосян А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі «Позивач») до ОСОБА_1 (далі «Відповідач») про стягнення боргу за договором позики.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

03 листопада 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір № 01795-11/2021. Цим договором ТОВ «ФК «Інвеструм» надало відповідачу кредит на суму 5 000 гривень строком на 20 днів з кінцевим строком повернення 22 листопада 2021 року. В цей же день відповідачу були надані кредитні кошти.

21 вересня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 21092022, яким право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 01795-11/2021 від 03.11.2021 передане позивачу.

Станом на момент укладення договору факторингу відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого у неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 17 500,00 гривень, з яких:

5 000 гривень заборгованість за кредитом;

12 500 гривень заборгованість з процентів за користування кредитом.

Крім того, 18 жовтня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна»» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір № 2482018. Цим договором ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит на суму 7 400 гривень строком на 29 днів з кінцевим строком повернення 16 листопада 2021 року. В цей же день відповідачу були надані кредитні кошти.

11 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 11082023, яким право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2482018 від 18.10.2021 передане позивачу.

Станом на момент укладення договору факторингу відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого у неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 24 913,94 гривень, з яких:

7 400 гривень заборгованість за кредитом;

17 513,94 гривень заборгованість з процентів за користування кредитом

Загальна сума позовних вимог в даній справі становить 42 413,94 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач подала до суду заяву про розстрочку виконання рішення суду через скрутне матеріальне становище. Відзив на позов не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту № 01795-11/2021 від 03 листопада 2021 року ТОВ «ФК Інвеструм» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 5 000 гривень строком на 20 днів до 22.11.2021. Вказаний договір підписано в електронній формі за допомогою електронного підпису «3526».

В матеріалах справи також міститься договір факторингу № 21092022 від 21.09.2022, яким право вимоги до ОСОБА_2 за Договором передане позивачу.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.

На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 5 000 гривень за цим кредитним договором від 03.11.2021.

Окрім суми основного боргу позивачем за договором від 03.11.2021 заявлені вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 12 500 гривень 00 копійок. Вказана сума нарахована за період до моменту укладення договору факторингу від 21.09.2022.

Згідно до п. 2.1 Договору від 03.11.2021 сторони погодились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно Графіка розрахунків, що є додатком до цього Договору.

Як вбачається з наданого позивачем графіку розрахунків, сторонами на строк кредитування узгоджені проценти в розмірі 1 250 гривень, виходячи зі строку користування кредитом до 22 листопада 2021 року включно.

Стосовно стягнення процентів в зазначеному розмірі за період після 22 листопада 2021 року, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору строк кредитування встановлений до 22 листопада 2021 року включно. Зі спливом цього строку, тобто з 23 листопада 2021 року, відповідач був зобов`язаний повернути позивачу всю його заборгованість за договором, оскільки це прямо визначено в самому договорі.

Таким чином, абзац 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

В постанові Великої Палати ВС по справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року в подібній справі було зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Подібний висновок неодноразово повторювався в правових позиціях Верховного Суду і в даному випадку суд вважає необхідним застосувати його в даній справі.

Таким чином, нарахування процентів за період після 22 листопада 2021 року в розмірі, визначеному в Договорі є необґрунтованим, оскільки здійснений поза межами строку кредитування. Позивач має право стягнути з відповдача суми, визначені ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто 3 % річних та інфляційні нарахування.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення процентів за договором від 03.11.2021 підлягають частковому задоволенню в межах строку кредитування, що становить 1 250 гривень та відображено у Графіку.

Аналогічні обставини встановлені судом і щодо договору споживчого кредиту № 2482018 від 18.10.2021, в якому сторонами були визначені строк кредитування (29 днів, п. 1.3 Договору) та загальний розмір нарахованих за цей строк процентів (4 270,54 грн., таблиця обчислення реальної вартості кредиту).

Таким чином, за договором споживчого кредиту № 2482018 від 18.10.2021 стягненню підлягає сума основного боргу: 7 400 грн. та сума процентів в розмірі 4 270,54 грн., як це визначено в узгодженій сторонами таблиці обчислення реальної вартості кредиту.

Загальна сума позовних вимог, яка підлягає задоволенню, становить: 5 000 грн. + 1 250 грн. + 7 400 грн. + 4 270,54 грн. = 17 920,54 грн.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Крім того, враховуючи письмову заяву відповідача про розстрочення виконання рішення суду на строк один рік, яку суд визнав обґрунтованою, керуючись приписами статей 267 та 435 ЦПК України, суд вважає можливим розстрочити виконання даного рішення суду на один рік зі сплатою відповідачем на користь позивача по 1 493,38 грн. щомісяця.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) про стягнення боргу за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами в розмірі 17 920 (сімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 54 копійки.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1 134 (одну тисячу сто тридцять чотири) гривні 03 копійки судового збору.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання даного судового рішення на один рік зі сплатою на користь позивача по 1 493 (одній тисячі чотириста дев`яносто три) гривні 38 копійок щомісяця.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Нікітін