КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/503/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024року місто Київ

справа № 757/23961/21-ц

Київський апеляційний судв складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадженняцивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Підпалого В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та майнової шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2021 року позивач звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовом відповідачів, в якому просила стягнути на її користь з:

ТзДВ «Міжнародна страхова компанія» страховевідшкодування у розмірі 2889, 2 грн., пеню у розмірі 170,96 грн., збитки від інфляції у розмірі 183,56 грн., 3% річних у сумі 42,00 грн.;

ОСОБА_3 50901,45 грн. на відшкодування майнової шкоди, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 06 серпня 2020 року об 11.00 год. в м. Києві по бульвару Дружби Народів відбулась ДТП за участю автомобіля «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності позивачу. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року №757/38330/20-п ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вказувала, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200593738.

Зазначала, що вона звернулась до ТзДВ «Міжнародна страхова компанія» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт №9029 від 28 серпня 2020 року ТОВ «Олімп Мотор», вона здійснила відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ на суму в розмірі 68240,40 грн., включаючи ПДВ.

Вказувала, що зазначений акт виконаних робіт був нею наданий страховику для здійснення доплати податку на додану вартість відповідно до вимог ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Посилалася на те, що ТДВ «Міжнародна страхова компанія» 29 жовтня 2020 року здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 14449,13 грн. без ПДВ на її банківський рахунок, у зв`язку із чим вона звернулася до Національного банку України зі скаргою на неправомірні дії страховика.

Вказувала, що у відповідь на зазначену скаргу, Національний банк України повідомив листом, що розмір матеріального збитку визначений страховиком відповідно до Звіту №26/09/20 про оцінку колісного транспортного засобу від 12 вересня 2020 року СОД ФОП ОСОБА_4 складає 17338,95 грн. з ПДВ.

Вважає, що оскільки виплата страхового відшкодування здійснена страховиком без врахування суми податку на додану вартість у розмірі 2889,82 грн., а отже виплата здійснена не повністю та підлягає сплаті.

Зазначала, що згідно акту прийому передачі виконаних робіт №9029 від 28 серпня 2020 року ТОВ «Олім Мотор» та квитанцій №5 від 10 червня 2020 року та №4 від 28 червня 2020 року, витрати на мінімальний ремонт її автомобіля склали 68240,40 грн., а тому відповідач ОСОБА_3 має сплатити на її користь 50901,45 грн., що становить різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту (68240,40 грн.) та повним страховим відшкодуванням з ПДВ (17338,95 грн.).

Посилалася на те, що в результаті противних дій відповідача ОСОБА_3 їй була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях та тому, що вона не могла користуватися своїм автомобілем.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТзДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200593738 у розмірі 2889,82 грн.; пеню у розмірі 170,96 грн., збитки від інфляції у розмірі 183,56 грн., 3% річних у сумі 42 грн.

Стягнуто з ТзДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Частково не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, за яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування збитків в розмірі 50901,45 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що згідно акту прийому-передачі виконаних робіт №9029 від 28 серпня 2020 року ТОВ «Олімп Мотор», факт оплати якого підтверджується відповідними розрахунковими документами, а саме квитанціями до прибуткового касового ордеру №5 від 10 червня 2020 року та №4 від 28 червня 2020 року позивач здійснила відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ на суму в розмірі 68240,40 грн. включаючи ПДВ, що становить фактичний розмір матеріальної шкоди, спричинений позивачу як власниці «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 .

Вказувала, що зазначені акти виконаних робіт були надані страховику для здійснення доплати податку на додану вартість, відповідно до вимог ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .

Враховуючи розмір шкоди відповідно до Звіту №26/09/20 про оцінку колісного транспортного засобу від 12 вересня 2020 року СОД ФОП ОСОБА_4 , та наявність фактично понесених витрат на відновлення ТЗ, позивач вважає, що доплаті на користь позивача страховиком полягає страхове відшкодування у розмірі 2889,82 грн., що становить невиплачений податок на додану вартість.

Зазначала, що в акті огляду транспортного засобу оцінювачем ОСОБА_4 зафіксовано пошкодження заднього бамперу, підсилювача бамперу, задньої панелі, підлоги записки (багажника) та світловідбивачі. Саме такі пошкодження й було відновлено на офіційному СТО марки автомобілей «Hyundai» - ТОВ «Олімп Мотор» на автомобілі позивача, що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт №9029 від 28 серпня 2020 року.

Зауважувала, що перелік послуг в СТО значно розширений за рахунок додаткових послуг, що є похідними при фактичній заміні та фарбуванні вказаних пошкоджень, такі як зняття-встановлення фонаря заднього лівого, зняття-встановлення фонаря заднього правого, зняття-встановлення підкрильника заднього, розбір-збір багажного відділення, розбір-збір салона тощо).

Посилалася на те, що позивачем підтверджено, що всі послуги по ремонту автомобіля, що вказані у акті прийому-передачі виконаних робіт №9029 від 28 серпня 2020 року є наслідком заподіяння ДТП з боку відповідача ОСОБА_3 , а акт є належним доказом реальних збитків завданих позивачу.

Вказувала, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в результаті протиправних дій відповідача ОСОБА_3 було спричинення пошкодження майна позивача, що безумовно вплинуло на якість її повсякденно життя, в тому числі за рахунок того, що остання була на деякий час позбавлена можливості користуватися власним транспортним засобом, вимушена витрачати час на пошук СТО, звертатись до страхової компанії відповідача ОСОБА_3 , головний офіс якої знаходиться в м. Харкові, що завдало їй моральної щкоди.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року в частині стягнення з ТзДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200593738 у розмірі 2889,82 грн.; пені у розмірі 170,96 грн., збитків від інфляції у розмірі 183,56 грн., 3% річних у сумі 42 грн. та судових витрат у розмірі 908 грн. не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 серпня 2020 року об 11.00 год. в м. Києві по бульвару Дружби Народів відбулась ДТП за участю автомобіля «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності позивачу. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мани місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200593738, за яким страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 130000 грн., франшиза - 0,00 грн.

Позивач звернулась до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт №9029 від 28 серпня 2020 року ТОВ «Олімп Мотор», позивач здійснила відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ на суму в розмірі 68240,40 грн., включаючи ПДВ.

У позовній заяві позивач вказувала на те, що вона надала до страхової компанії акт прийому-передачі виконаних робіт №9029 від 28 серпня 2020 року ТОВ «Олімп Мотор».

29 жовтня 2020 року ТДВ «Міжнародна страхова компанія» здійснила виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 14449,13 грн. без ПДВ.

Позивач, з метою відновлення свого порушеного права в досудовому порядку, звернулась до Національного банку України зі скаргою на неправомірні дії страховика.

У відповідь на зазначену скаргу, Національний банк України повідомив листом, що розмір матеріального збитку визначений страховиком відповідно до Звіту №26/09/20 про оцінку колісного транспортного засобу від 12 вересня 2020 року СОД ФОП ОСОБА_4 та складає 17338,95 грн. Таким чином, виплата страхового відшкодування здійснена страховиком без врахування суми податку на додану вартість у розмірі 2889,82 грн., а отже здійснено виплату не в повному обсязі, тому Національним банком України встановлено ознаки порушення страховиком законодавства у сфері фінансових послуг.

Позивач вказувала на те, що відповідач ОСОБА_3 має сплатити на її користь 50901,45 грн., що становить різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту (68240,40 грн.) та повним страховим відшкодуванням з ПДВ (17338,95 грн.).

Заперечуючи проти позову, представник відповідача ОСОБА_3 у відзиві на позовну заяву, вказував на те, що чинне законодавство покладає на ОСОБА_3 обов'язок відшкодувати завдану майнову шкоду лише у тому разі, якщо фактичний розмір заподіяної шкоди буде перевищувати 130000 грн., тобто страхову суму за шкоду, заподіяну майну, яка визначена полісом №200593738. Обов'язок сплати страхової суми у межах 130000 грн. законом покладається на страховика ТзДВ «Міжнародна страхова компанія».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 заявлених до ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що законодавство покладає на ОСОБА_3 обов'язок відшкодувати завдану майнову шкоду лише у тому разі, якщо фактичний розмір заподіяної шкоди буде перевищувати 130000 грн., тобто страхову суму за шкоду, заподіяну майну, яка визначена полісом №200593738, а обов'язок сплати страхової суми у межах 130000 грн. покладається на відповідача ТзДВ «Міжнародна страхова компанія».

Проте, колегія суддів не в повній мірі погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі статті 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).

Згідно із статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Тобто, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент ДТП або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Аналогічні висновки, викладеного Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 у справі №754/1114/15-ц, від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18, від 22 квітня 2020 року, у справі №756/2632/17, від 22 квітня 2021 року у справі №759/7787/18, від 11 серпня 2021 року у справі №554/8473/19.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р+ С м+ С сХ (1- Е З), де: С р- вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; С м- вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; С с- вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Е З- коефіцієнт фізичного зносу.

Таким чином, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а їх вартість з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ.

Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема підпунктом «а» пункту 8.6.2 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ.

Згідно Звіту №26/09/20 про оцінку колісного транспортного засобу від 12 вересня 2020 року СОД ФОП ОСОБА_4 , здійсненого на замовлення ТДВ «Міжнародна страхова компанія»:

вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням ПДВ (20%) на запасні частини, що підлягають заміні становить 17339,95 грн.;

вартість матеріального збитку автомобіля «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням ПДВ (20%) на запасні частини, що підлягають заміні становить 17339,95 грн.

У вказаному Звіті зазначено, що ВТВ становить 0,00, оскільки строк експлуатації автомобіля 9 років 4 місяці.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 жовтня 2020 року ТДВ «Міжнародна страхова компанія» здійснила виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 14449,13 грн. без ПДВ на підставі Звіту №26/09/20 про оцінку колісного транспортного засобу від 12 вересня 2020 року СОД ФОП ОСОБА_4 .

Оскаржуваним рішенням у даній справі стягнуто з ТзДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200593738 у розмірі 2889,82 грн. (ПДВ).

Таким чином, загалом сума страхового відшкодування ТзДВ «Міжнародна страхова компанія» становить 17338,95 грн. (14449,13 грн. + 2889,82 грн.).

Зі змісту протоколу огляду транспортного засобу доданого до Звіту №26/09/20 про оцінку колісного транспортного засобу від 12 вересня 2020 року СОД ФОП ОСОБА_4 , вбачається, що автомобіль «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 мав наступні пошкодження: заднього бамперу, підсилювача бамперу, задньої панелі, підлоги записки (багажника) та світловідбивачів.

У додатковому протоколі огляду зазначено, що автомобіль Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 потребує усунення перекосу багажника.

Вказані протоколи огляду колісного ТЗ підписані позивачем ОСОБА_1 та представником страховика без зауважень. Обсяг пошкоджень, зафіксованих у актах огляду ТЗ, позивач не оспорювала.

Однак, з вказаного акту вбачається, що він містить різний перелік запасних частин, матеріалів та робіт, необхідних для відновлення належного позивачу автомобіля по відношенню з протоками огляду транспортного засобу доданими до Звіту №26/09/20 про оцінку колісного транспортного засобу від 12 вересня 2020 року СОД ФОП ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Тобто, відшкодуванню страховиком не підлягає лише коефіцієнт зносу, застосований до запасних деталей та агрегатів, що підлягають заміні.

Як вбачається зі Звіту №26/09/20 про оцінку колісного транспортного засобу від 12 вересня 2020 року СОД ФОП ОСОБА_4 , у ньому експертом було визначено, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 становить 0,47%.

Визначаючи у Звіті №26/09/20 про оцінку колісного транспортного засобу від 12 вересня 2020 року розмір матеріального збитку завданого автомобілю «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , експерт застосовував формулу: У = С р+ С м+ С с * (1- Ез) + ВТВ, де: С р- вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; С м- вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; С с- вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Е З- коефіцієнт фізичного зносу, ВТВ - втрата товарної вартості.

У Звіті №26/09/20 від 12 вересня 2020 року матеріальний збиток визначався як:

У = 6496 + 5326,18 + 10409 * (1-0,47) + 0,00 = 17338,95 грн.

З формули вбачається, що С с- вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту становить суму 4892,23 грн.

Оскільки страховиком відшкодовується вартість нових складників, що підлягають заміні за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу (5516,77 грн.), а відтак сума (різниця між вартістю нових складників та їх вартість з урахуванням значення коефіцієнтом фізичного зносу) у даному випадку у розмірі 47%, що від 10409 грн. становить 4892,23 грн. підлягає стягненню з винної особи.

При цьому, визначити розмір коефіцієнту фізичного зносу замінених складників згідно акту прийому-передачі виконаних робіт №9029 від 28 серпня 2020 року ТОВ «Олімп Мотор», колегія суддів не може, оскільки їх перелік не збігається з переліком пошкоджених частин, які були визначені у протоках огляду транспортного засобу доданими до Звіту №26/09/20 про оцінку колісного транспортного засобу від 12 вересня 2020 року СОД ФОП ОСОБА_4 за участю представника страхової компанії.

Вимог про стягнення з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» суми недоплаченого страхового відшкодування пов`язаного із проведенням відновлювального ремонту позивач не заявляла.

На вказане вище суд першої інстанції уваги не звернув, а відтак дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4892,23 грн. матеріального збитку.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог заявлених ОСОБА_1 до ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є поставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди, позивач вказувала на те, що їй була завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із пошкодженням майна.

З урахуванням того, що при розгляді справи встановлено склад цивільного правопорушення, за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, в тому числі й моральної, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди спричиненої позивачу, що з урахуванням обставин її заподіяння, пошкодження майна позивача та виходячи із засад розумності, виваженості, співмірності та справедливості колегія суддів оцінює у 5000 грн. та яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 .

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 231,80 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 -задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 майнову шкоду у розмірі 4892 грн. 23 коп., 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди та витрати по сплаті судового збору у розмірі 231 грн. 80 коп.

В решті вимог заявлених до ОСОБА_3 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: