ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

10 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 673/779/22

Провадження № 22-з/4820/59/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Афадєєва Віталія Вікторовича про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної державної адміністрації в м. Києві, Служба у справах дітей Деражнянської міської ради Хмельницької області, Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, про визначення місця проживання дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 21 грудня 2023 року, суддя Ягодіна Т.В.,

встановив:

В серпні 2022 року ОСОБА_2, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, у якому просила визначити місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 21.12.2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей залишено без задоволення. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей задоволено. Визначено місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком, ОСОБА_1 .

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20.03.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 21 грудня 2023 року залишено без змін.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представником ОСОБА_1 адвокатом Афадєєвим В.В. було заявлено про наступне подання доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

25.03.2024 року на адресу Хмельницького апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Афадєєва В.В. про відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10000 грн.

У письмовому запереченні від 04.04.2024 року представник ОСОБА_2 адвокат Небилиця А.В., пославшись на необґрунтованість та неспівмірність заявлених витрат, просив в задоволенні заяви відмовити.

Ознайомившись з матеріалами справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність часткового задоволення заяви з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18).

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається зі змісту договору про надання правової допомоги від 21.09.2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Афадєєвим В.В., додаткової угоди №1 до цього договору від 05.03.2024 року, акту про надання правової допомоги від 22.03.2024 року, вартість гонорару адвоката за представництво відповідача в суді апеляційної інстанції становить 10000 грн.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19).

З урахуванням клопотання представника ОСОБА_2 про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на складність справи, предмет доказування у даній справі, складність застосування норм права, складення відзиву на апеляційну скаргу на 14 сторінках та інших процесуальних документів (заява про відшкодування витрат на правову допомогу на 4 сторінках), які були подані адвокатом Афадєєвим В.В. у даній справі, тривалість судового розгляду 20.03.2024 року, яка склала 50 хв., колегія суддів вважає, що розмір правничої допомоги, заявленої до відшкодування в сумі 10000 грн. є завищеним, не відповідає об`єму фактично наданої адвокатом клієнту правової допомоги та підлягає зменшенню до 8000 грн.

Оскільки у постанові Хмельницького апеляційного суду від 20.03.2024 року в даній справі не було вирішено питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, заяву адвоката Афадєєва В.В. про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу слід визнати частково обґрунтованою та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8000 грн. судових витрат, понесених у зв`язку із наданням правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Афадєєва Віталія Вікторовича, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 8000грн.

В решті заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складено 11 квітня 2024 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова

Т.О. Янчук