ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3378/24 Справа № 235/1866/23 Суддя у 1-й інстанції - Величко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 235/1866/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Тимченко О.О.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сакун Віталій Анатолійович, на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2024 року, яке ухвалено суддею Величко О.В. у місті Покровську Донецької області та повне судове рішення складено 31 січня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (надалі - ТОВ «Краснолиманське») про стягнення компенсації втрати частини заробітку з моменту звільнення по день фактичного розрахунку.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі ТОВ «Краснолиманське» у період з 16.10.2019 по 23.02.2021, де працював на посаді гірника очисного забою 5 розряду, з повним підземним робочим днем в шахті.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2021 року з відповідача на його користь було стягнуто заборгованість з нарахованої, але не виплаченої суми по заробітній платі (у тому числі компенсацію за невикористану відпустку), за період з листопада 2019 року по лютий 2021 року, в сумі 172426,36 грн.

Оскільки, фактичний розрахунок було проведено тільки в процесі примусового виконання рішення суду - 16 травня 2023 року, вважає, що має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму компенсації в розмірі 69 832,68 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Краснолиманське» про стягнення компенсації втрати частини заробітку задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати за період з лютого 2021 року по день фактичного розрахунку 16 травня 2023 року, в розмірі 1 767,45 грн.

Стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» судовий збір в дохід держави в сумі 17,67 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сакун В.А., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції самостійно змінив предмет позовних вимог, порушивши правило диспозитивності, та не врахував, що позивачем заявлено позовну вимогу щодо стягнення з ТОВ « Краснолиманське» на свою користь компенсацію втрати частини заробітку по день фактичного розрахунку в сумі 69 832,68 грн. Натомість, суд самостійно провів щомісячний розрахунок, не прийнявши до уваги розрахунок, наданий стороною позивача, згідно якого компенсація втрати частини заробітку по день фактичного розрахунку в сумі 69 832,68 грн, розрахована за період з грудня 2019 року по квітень 2023 року.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі ТОВ «Краснолиманське», де працював на посаді гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті (а. с. 10-13).

Наказом № 54 к від 23.02.2023 позивача звільнено за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України (а. с. 12).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2021 року стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» на користь позивача ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату при звільненні, за листопад - грудень 2019 року, січень - грудень 2020 року, січень - лютий 2021 року, в сумі 172426,36 грн. (а.с. 5-6).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2021 року встановлено, що відповідно до довідки, виданої ТОВ «Краснолиманське», заробіток ОСОБА_1 становить: за листопад 2019 року - нараховано 26087,23 грн., сплачено 18020 грн., до виплати 2980,03 грн.; за грудень 2019 року - нараховано 13728,23 грн., сплачено 5050,00 грн., до виплати ( за відрахуванням податків, зборів) 5924,42 грн. за січень 2020 року - нараховано 12030,12 грн., сплачено 0,0 грн., до виплати (за відрахуванням податків, зборів) 9684,25 грн.; за лютий 2020 року - нараховано 21140,03, 12 грн., сплачено 0,0 грн., до виплати ( за відрахуванням податків, зборів) 17017,72 грн.; за березень 2020 року - нараховано 19593,76 грн., сплачено 1000 грн, до виплати (за відрахуванням податків, зборів) 14772,91 грн.; за квітень 2020 року - нараховано 30630,93 грн, сплачено 0,0 грн., до виплати ( за відрахуванням податків, зборів) 24657,90 грн.; за травень 2020 року - нараховано 22206,72 грн., сплачено 2000 грн., до виплати (за відрахуванням податків, зборів) 15876,41 грн.; за червень 2020 року - нараховано 22232,70 грн., сплачено 13700 грн., до виплати ( за відрахуванням податків і зборів) 4197,32 грн.; за липень 2020 року - нараховано 10476,80 грн., сплачено 8400 грн., до виплати ( за відрахуванням податків, зборів) 17017,72 грн.; за серпень 2020 року - нараховано 22910,43 грн., сплачено 500 грн., до виплати (за відрахуванням податків, зборів) 17942,89 грн.; за вересень 2020 року - нараховано 8134,65, сплачено 0,0 грн., до виплати 6548,39 грн. за жовтень 2020 р. нараховано 8322,22 грн., сплачено 0 грн., до виплати (за відрахуванням податків, зборів) 6699,39 грн.; за листопад 2020 року - нараховано 8312,22 грн., сплачено 0,0 грн., до виплати (за відрахуванням податків, зборів) 6691,34 грн.; за грудень 2020 року - нараховано 5805,65 грн., сплачено 0,0 грн., до виплати ( за відрахуванням податків, зборів) 4673,55 грн.; за січень 2021 року - нараховано 6066,94 грн., сплачено 0 грн., до виплати ( за відрахуванням податків, зборів) 4883,89 грн.; за лютий 2021 року - нараховано 37070,88 грн., сплачено 0,0 грн., до виплати (за відрахуванням податків, зборів) 29842,06 грн (860,31 грн. чергова відпустка 1 к. день, 43793,10 грн. простої 16 р. днів, 31831,47 компенсація за невикористану відпустку 37 к. днів без урахуванням податків) ( а. с. 5).

16.05.2023 приватним виконавцем закінчено виконавче провадження № 7184146 з приводу виконання даного рішення суду та грошові кошти в сумі 172 426,36 грн. перераховані на користь стягувача ОСОБА_1 (а. с. 20).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанцїі керувався ст. 13 ЦПК України та виходив з того, що позивач просить стягнути компенсацію втрати заробітної плати саме за період з лютого 2021 року по 16 травня 2023 року (день фактичної виплати заборгованості), й оскільки заробітна плата нараховувалась щомісячно, суд визначив компенсацію втрати заробітної плати саме за період з лютого 2021 року по 16 травня 2023 року в розмірі 1 767,45 грн. При цьому, суд зауважив, що позивач не позбавлений права поставити питання про стягнення втрати частини заробітку за період з грудня 2019 року по день фактичного розрахунку.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Нормами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналогічні положення має ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України.

Згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

У статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі ТОВ «Краснолиманське», де працював на посаді гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті (а. с. 10-13).

Наказом № 54 к від 23.02.2023 позивача звільнено за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України (а. с. 12).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2021 року стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» на користь позивача ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату при звільненні, за листопад - грудень 2019 року, січень - грудень 2020 року, січень - лютий 2021 року, в сумі 172426,36 грн. (а.с. 5-6).

Грошові кошти в сумі 172 426,36 грн., в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 , були виплачені позивачу в порядку примусового виконання рішення - 16 травня 2023 року (а. с. 20).

Отже, позивач має право на стягнення з відповідача, як роботодавця, на свою користь, як працівника, компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»).

Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

За розрахунками позивача, наведеними в додатку до позовної заяви, розмір компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати заробітної плати у розмірі 172 426,36 грн, за період з листопада 2019 року до моменту фактичного розрахунку (16 травня 2023 року), яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача, становить 69 832,68 грн.

При цьому, з урахуванням положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи встановлені обставини справи та обставини, на яких наполягає позивач, колегія суддів вважає необхідним стягнути з ТОВ «Краснолиманське» на користь позивача ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати у розмірі 69 832,68 грн., а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК УКраїни).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 зазначеного Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», колегія суддів стягує з відповідача на користь держави судові витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2 684,00 грн (1 073,60 грн (судовий збір за розгляд спарви судом першої інстанції); 1 073,60 грн х 150% = 1 610,40 грн (судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції); 1 073,60 грн + 1 610,40 грн = 2 684,00 грн).

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2024 року -скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення компенсації втрати частини заробітку задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітку по день фактичного розрахунку в сумі 69 832 (шістдесят дев?ять тисяч вісімсот тридцять дві) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське судовий збір в дохід держави в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: