Справа №479/1377/23
Провадження №2/479/94/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2024 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючої судді Репушевської О.В.;

за участі: секретаря судового засідання Добровольської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смтКриве Озеро, в порядку загального позовного провадження цивільну справу №479/1377/23 за позовом ОСОБА_1 до Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на будинок,

у ч а с н и к и с п р а в и :

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Кривоозерська селищна рада,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до Кривоозерської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Кривоозерської селищної ради народних депутатів Кривоозерського району Миколаївської області на нього, як на нового голову колгоспного двору було переоформлено право особистої власності на вказаний житловий будинок. Таке рішення було прийнято у зв`язку зі смертю колишнього голови двору, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За таких обставин просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, відповідно до якої просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, відповідно до якої просив справу слухати за відсутності представника Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області, позовні вимоги визнає та не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок за позивачем.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Положеннями ст.5 ЦК України закріплено правило, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, зокрема ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) та Закон Української РСР "Про власність" (в редакції 1991 року).

Згідно положень ч.2 ст.9 Закону СРСР "Про власність в СРСР", який набрав чинності 01 липня 1990, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки.

Відповідно до п.4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26 березня 1991 № 885-12 "Про введення в дію Закону Української РСР "Про власність" (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться в Законі УРСР "Про власність" і були передбачені Законом СРСР "Про власність СРСР", застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990 року.

Згідно роз`яснення Пленуму ВСУ в п.6 постанови від 22 грудня 1995 № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (з наступними змінами) положення ст.ст.17,18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до ст.123 ЦК УРСР.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Кривоозерським РайЗАГС Кривоозерського району Миколаївської області 27 січня 1988 року (а.с.9).

Рішенням №390 від 18 вересня 1987 року, виданого Кривоозерською селищною радою народних депутатів Кривоозерського району Миколаївської області на позивача, ОСОБА_1 (як на нового голову колгоспного двору) було переоформлено право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Таке рішення було прийнято у зв`язку зі смертю колишнього голови двору, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно виписки з погосподарської книги №1250 від 09 листопада 2022 року, виданої Кривоозерською селищною радою, встановлено, що відповідно погосподарсьткого обліку за 1986-1988 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 рахується домогосподарство, особистий рахунок № НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1 , головою двору була ОСОБА_2 ..

Відповідно до виписки з погосподарської книги №1259 від 11 листопада 2022 року, виданої Кривоозерською селищною радою за 1990-1992 роки, особистий рахунок № НОМЕР_3 , головою колгоспного двору зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, позивач є останній член колгоспного двору і не втратив частку в майні цього двору.

Відповідно до Постанови КМУ №1127 від 25 грудня 2015 року "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а саме: частиною 3 п.78 Порядку встановлено, що документ, який відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року.

Згідно даних технічного паспорту будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого Комунальним підприємством"Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації", житловий будинок побудований в 1985 році.

Відповідно до положень ст. 120 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Положеннями ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права власності.

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до положень ч.1 ст.316 ЦК України закріплено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ч.1 ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7, 11 до Конвенції", зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням наведеного, належним способом захисту прав позивача є визнання права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши належність, допустимість, а також достатність наданих доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, виходячи з аналізу змісту норм чинного законодавства, що регулює відносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст.12, 81, 200, 229, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на будинок, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя :