Справа № 487/330/22
Провадження № 2/487/170/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Удовиченко Д.Д., представника позивача - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_2 , про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

10 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Ларіна А.С., про забезпечення доказів, в якому позивач просить зобов`язати уповноважених осіб ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» здійснити огляд доказів за їх місцезнаходженням, а саме провести обстеження квартири АДРЕСА_1 , щодо:

- фіксування факту відключення приміщень квартири від системи централізованого опалення з метою підготовки встановлення газового опалювального приладу, про що скласти відповідний документ;

- фіксування факту наявності/відсутності інших пристроїв опалювальної техніки (батарей, радіаторів тощо), про що скласти відповідний документ;

- фіксування факту підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири.

Зобов`язати позивача ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» надати до суду документ, складений за результатами здійснення огляду доказів за їх місцезнаходженням, а саме за результатами обстеження квартири АДРЕСА_1 , яким зафіксовано факт відключення приміщень квартири від системи централізованого опалення з метою підготовки встановлення газового опалювального приладу; факт наявності/відсутності інших пристроїв опалювальної техніки (батарей, радіаторів тощо); факт підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири.

Зобов`язати позивача ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» здійснити перерахунок раніше доданого до матеріалів справи розміру заборгованості за теплопостачання за результатами здійснення огляду доказів за їх місцезнаходженням, а саме за результатами проведеного обстеження щодо фіксування факту відключення приміщень квартири від системи централізованого опалення з метою підготовки встановлення газового опалювального приладу; фіксування факту наявності/відсутності інших пристроїв опалювальної техніки (батарей, радіаторів тощо); фіксування факту підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири, та надати до суду документ, яким обґрунтовується розрахунок розміру заборгованості за теплопостачання з урахуванням проведеного обстеження.

Клопотання обґрунтовано тим, що позивачем так і не спростовано мої доводи, наведені у відзиві на позовну заяву, як щодо недоведеності факту отримання мною послуги з теплопостачання, так і належності та допустимості наданого позивачем розрахунку заборгованості, з огляду на те, що в квартирі відсутні пристрої обігріву, а підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири не може надавати обсяг послуги в загальному розмірі. Також, обставиною, яка підлягає з`ясуванню, є обґрунтованість загального розміру заборгованості за заявлений розрахунковий період, його належність та допустимість, як доказу, наданого позивачем розрахунку, що був покладений в основу позову.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти клопотання, посилаючись на те, що на даний час квартира не належить позивачу та в матеріалах справа є відповідь, яка підтверджує відключення квартири від теплопостачання. Але позивач стверджує, що це відключення відбулось з порушенням порядку, а тому не призведе до зміни позову. Факт самовільного відключення не звільняє від обов`язку сплатити заборгованість. Факт самовільного відключення встановлений рішенням суду.

Розглянувши подане клопотання, суд приходить до таких висновків.

За змістом норм ч.ч.1-3 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно вимог п.п. 4,5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Отже, забезпечення доказів це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Системний аналіз норм статей 116 та 117 ЦПК України дає підстави вважати, що необхідність забезпечення доказів виникає, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній 26.11.2019 у справі №401/1824/17.

Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.

Однак клопотання про забезпечення доказів не містить жодних посилань на докази щодо ризиків чи загрози того, що докази про забезпечення яких порушує питання заявник, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим. Тобто зазначена заява про забезпечення доказів не відповідає критеріям, визначеним статтею 116 ЦПК України, з огляду на те, що під час розгляду заяви не встановлено такої умови для забезпечення доказів, як ризик втрати матеріалів, які містять інформацію про рівень оцінювання останнього.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечувала факту самовільного відключення приміщень квартири від системи централізованого опалення.

Окрім цього, на даний час відповідач у справі не є власником квартири АДРЕСА_1 , що унеможливлює її огляд.

Більш того, виходячи з положень ст. 85 ЦПК України, огляд доказів здійснюється судом, а тому вимога представника відповідача про зобов`язання провести огляд позивачем не ґрунтується на вимогах закону.

Беручи до уваги вищенаведені норми процесуального законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для забезпечення доказів шляхом зобов`язання позивача провести обстеження квартири АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 76, 85, 116, 117, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Ларіна А.С. про забезпечення доказів відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 12 квітня 2024 року.

Суддя: З.М. Сухаревич