20.02.2024 Справа № 469/1729/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Тавлуя В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рогозевич С.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 - не з`явився,

представник відповідача Березанського відділу ДВС

у Миколаївському районі Миколаївської області

Південного МУМЮ (м.Одеса) - не з`явився,

представник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» - не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березанського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

Позивач 20 листопада 2023 року звернувся до суду з позовом до Березанського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в якому просить суд зняти арешт з коштів на рахунках, накладений Березанським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в межах виконавчого провадження НОМЕР_2.

У обґрунтування позову зазначав, що під час примусового виконання виконавчого листа №8/181/09 від 31.08.2009 року, виданого Господарським судом Миколаївської області, про стягнення з позивача на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 221858,09 грн. (виконавче провадження НОМЕР_2) постановою державного виконавця ВДВС Березанського РУЮ від 11 березня 2015 року накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках у банках. 16 травня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення, проте накладений арешт знятий не був.

Позивач зазначає, що стягувач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не скористався своїм правом та не звертався повторно до ДВС із виконавчим документом №8/181/09 від 31.08.2009 року для примусового виконання, 3-х річний строк звернення виконавчого документа сплинув, а тому накладений арешт має бути знятий у судовому порядку.

Ухвалою суду від 05 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.18).

Ухвалою суду від 20 грудня 2023 року залучено до участі у справі замість первісного відповідача АТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступника ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» (а.с.31).

Ухвалою суду від 25 січня 2024 року залучено до участі у справі замість заміненого відповідача ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» його правонаступника ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» (а.с.48).

У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.46).

Представник відповідача Березанського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Гадюкова Н. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, відзиву на позовну заяву не надала, свою позицію щодо спору суду не повідомила (а.с.51).

Представник відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» у судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення; відзиву на позовну заяву суду не надав (а.с.53).

За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з постанови про арешт коштів боржника від 11 березня 2015 року, заступником начальника відділу ДВС Березанського РУЮ Опята Ю.Ю. при примусовому виконанні наказу №8/181/09, виданого 31 серпня 2009 року Господарським судом Миколаївської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку «Аваль» боргу в сумі 221858,09 грн. в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках у ПАТ «Державний Ощадний банк України» МФО 326461, у ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 326610, у ПАТ «Дельта Банк» МФО 380236, у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» МФО 326182 та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми 244143,90 грн. (з урахуванням виконавчого збору в сумі 24414,39 грн.) (а.с.7).

16 травня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа - наказу №8/181/09від 31 серпня 2009 року- стягувачеві ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження»; строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання - 16.05.2020 року (а.с.9).

Як вбачається з відповіді Березанського відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 17 жовтня 2023 року, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання наказу Господарського суду Миколаївської області №8/181/09 від 31 серпня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку «Аваль» боргу в сумі 221858,09 грн.; у виконавчому провадженні було здійснено арешт коштів; 16.05.2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження»; виконавче провадження НОМЕР_2 знищено у зв`язку із закінченням трирічного строку зберігання; за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна не значиться діючого обтяження щодо рухомого майна відносно боржника ОСОБА_1 (а.с.6).

За даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження НОМЕР_2 від 05 березня 2015 року, у якому стягувачем є ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль», а боржником ОСОБА_1 , є завершеним.

Згідно з ч.1, 2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Судом встановлено, що виконавче провадження НОМЕР_2 від 05 березня 2015 року завершене та знищене у зв`язку із закінченням строків зберігання, повторно для примусового виконання виконавчий документ №8/181/09 від 31.08.2009 року не пред`являвся, проте накладений арешт з коштів державним виконавцем знятий не був.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення його прав, як власника майна, захист яких передбачено ст.ст.321, 319 ЦК України.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Статтею 368 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Частиною 1 ст.59 Закону України «Про банки та банківську діяльність», арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, оскільки накладений арешт на кошти порушує право позивача на користування та розпорядження своїм майном, існування на даний час підстав для такого обтяження судом не встановлено; вимога позивача про вирішення питання про зняття арешту з коштів залишена без відповіді відділом ДВС; виконавче провадження є закінченим, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з коштів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зняти арешт з коштів на рахунках, що належать ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який накладено 11 березня 2015 року відділом державної виконавчої служби Березанського районного управління юстиції Миколаївської області у виконавчому провадженні № НОМЕР_3.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: