Справа № 450/72/24 Провадження № 2/450/26/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду у розмірі 6852 грн. 25 коп., а також 10000 грн. моральної шкоди.

Мотивував позовні вимоги тим, що 27 червня 2023 року о 20 год. 11 хв. на вул. Д. Галицького, у с. Сокільники, Львівського району Львівської області, відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки "Рено" номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на позивача ОСОБА_1 , який стояв позаду автомобіля, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, а саме забій грудної клітки та правого кульшового суглоба, розтяг зв`язок грудного відділу хребта. Вказав, що у зв`язку із завданими травмами у нього погіршилось здоров`я та медичними працівниками додатково призначено вживання необхідних ліків. Зазначив, що 22 липня 2023 року в ЄРДР внесено відомості про вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке закрито постановою старшого слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області Ровдич Ю.М. від 31 липня 2023 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2023 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зауважив, що внаслідок ДТП йому завдано матеріальну шкоду у розмірі 6852 грн. 25 коп., яку він поніс витрачаючи на лікування завданих травм, а моральну шкоду, яка виразилась у фізичному болі, психологічному стресі, поганому сні, наявності страху при появі транспортних засобів, погіршення стану здоров`я та необхідності відвідування лікарів, оцінив у 10000 грн. З огляду на вказане просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 05 січня 2024 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

В матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 27 червня 2023 року о 20 год. 11 хв. на вул. Д. Галицького у с. Сокільники Львівського району Львівської області водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки "Рено" номерний знак НОМЕР_1 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 2.3 «Б», 10.2, 10.9 ПДР України, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , який стояв позаду автомобіля, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

Постановою старшого слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області Ровдич Ю.М. від 31 липня 2023 року, кримінальне провадження № 0000441, внесене в ЄРДР 22 липня 2023 року, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в діях ОСОБА_2 .

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2023 року у справі № 450/4511/23 ОСОБА_2 визнано винуватим у вказаній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Зазначена постанова не оскаржувалася та набрала законної сили 31 жовтня 2023 року.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 березня 2024 року у справі № 450/4511/23, яка не підлягає оскарженню, внесено виправлення у постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2023 року, зокрема в частині дати вчинення адміністративного правопорушення.

За ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З огляду на вказане, винуватість відповідача ОСОБА_2 у ДТП, якою завдано майнової та моральної шкоди позивачу, доведена вказаними вище доказами.

Консультаційниими висновками спеціалістів від 27 червня 2023 року та 28 червня 2023 року КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова», ОСОБА_1 встановлено діагнози забій грудної клітки і правого кульшового суглоба, розтяг зв`язок грудного відділу хребта. Рекомендовано вживання лікарських препаратів Диклак, Дексалгін, Омез, Диклак-гель, Мовіназа, Прадакса.

Копією огляду лікаря від 24 серпня 2023 року, ОСОБА_1 призначено план лікування за допомогою фармакотерапії. Рекомендовано вживання лікарських препаратів Креон, Поліфер, Урсолів, Рамімед, Небілет, Адеокард, Рабімак, Лакталь.

Із долучених до позовної заяви квитанцій про оплату, які є нечитабельними, частина яких датавана серпнем, вереснем та жовтнем місцяцем, неможливо встановити придбання рекомендованих медичних препаратів позивачем ОСОБА_1 .

Крім цього, за п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

В силу п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до пп. «А» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБ України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

З огляду на вказане, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволенню та стягненню з відповідача не підлягають.

Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10000 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами та доповненнями), у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру в наслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Враховуючи наведені обставини, суд погоджується з покликаннями позивача про те, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 завдано моральну шкоду. Так, очевидно, що фізичне ушкодження здоров`я, яке виразилась у фізичному болі, психологічному стресі, поганому сні, наявності страху при появі транспортних засобів, погіршення стану здоров`я та необхідності відвідування лікарів викликає гострі душевні страждання, які неможливо визначити у грошовому вимірі.

Визначаючи розмір грошової компенсації за завдану позивачу моральну шкоду, суд враховує характер правопорушення, глибину і тривалість душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, а тому, керуючись принципами розумності та справедливості, вважає обґрунтованою моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позивач звертається з позовною заявою про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, останній звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому ОСОБА_1 слід повернути помилково сплачений судовий збір у розмірі 150 грн. відповідно до квитанції до платіжної інструкції № 20 від 02 січня 2024 року.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76, 81, 82, 84, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 23, 1187 ЦК України, ст.ст. 9, 22, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Повернути ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 150 грн., яка помилково сплачена на рахунок № UA0013893, , отримувач ГУК Львів/Пустомитівська ТГ/22030101, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.) відповідно до квитанції до платіжної інструкції № 20 від 02 січня 2024 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.