ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.

за участю секретаря судового засідання: Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 січня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу , -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 січня 2024 року позов було залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Не погодившись з такою ухвалою, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у суду не було підстав для залишення позову без розгляду. Відповідачка не є іноземним елементом, оскільки має зареєстрована місце проживання на території України, жодних доказів знаходження на території Литовської Республіки не надано.

Відзив на апеляційну скаргу не наданий.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка ОСОБА_3 є громадянкою України, однак проживає на території Литовської Республіки разом з малолітньою дитиною, тобто є іноземним елементом. Позов ОСОБА_3 про розірвання шлюбу в суді Литовської Республіки було подано 27 червня 2023 року до подання ОСОБА_1 аналогічного позову до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська, та керувався п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та ч. 3 ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України.

У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до статей 2, 497 ЦПК України повинні керуватися нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75 -77 Закону).

У пункті 2 частини першої статті 1 цього Закону встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_3 є громадянкою України, однак на теперішній час постійно проживає на території Литовської Республіки, тому ця справа є справою з іноземним елементом.

У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів не бере до уваги з вище наведених підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Згідно із ч.3 ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» суд залишає позов без розгляду, якщо після відкриття провадження у справі буде з`ясовано, що у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Пунктом 4 частини 1 статті 257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно постанови Шяуляйського окружного суду від 05 липня 2023 Шяуляйською палатою Шяуляйського окружного суду 27 червня 2023 року прийнято позовну заяву позивача ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_5 про розірвання шлюбу з вини обох з подружжя, вирішення інших питань, пов`язаних із розірванням шлюбу (а.с.59-63).

Рішенням Шяуляйського окружного суду від 17 жовтня 2023 року прийнято до уваги/розглянуто в Шяуляйській міській палаті Шяуляйського окружного суду позовні вимоги позивача ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_1 щодо розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини, відсудження аліментів та заборгованості з невиплати аліментів на дитину, вирішення інших вимог, пов`язаних з розірванням шлюбу та призначено попереднє судове засідання на 15 листопада 2023 року (а.с.64).

Враховуючи, що позов у даній справі ОСОБА_1 подав до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська, за допомогою засобів поштового зв`язку, 10 липня 2023 року (а.с.3-4,13-14). В той час коли позовна заява ОСОБА_3 про розірвання шлюбу було подана до Шяуляйського окружного районного суду 26 червня 2023 року та постановою Шяуляйського окружного суду від 05 липня 2023 року прийнята до розгляду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду, та доводи, приведені в апеляційні скарзі, цих висновків не спростовують.

Отже, оскільки спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано та відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України постановив ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України колегія суддів при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування вищевказаних норм права, викладені в постанові ОП КЦС Верховного Суду від 16 жовтня 2023 року у релевантній за обставинами цивільній справі № 727/11874/21, провадження № 61-13050св23.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що рішенням Шяуляйського окружного суду від 15 листопада 2023 року Шяуляйською палатою Шяуляйського окружного суду прийнято до розгляду зустрічний позов відповідача (тобто позивача у даній справі ОСОБА_1 ) до позивача про розірвання шлюбу з вини позивача, з вирішенням інших питань, пов`язаних з розірвання шлюбу (а.с.67-68).

Тобто, позивач фактично скористався правом ефективно захищати свої порушені права, які були залишені без розгляду у даній справі, в межах справи (провадження № 2-70-3-03033-2023-8), яка ініційована за позовом відповідачки у Шяуляйському окружному суді (77163, Литовська Республіка, Шяуляйський повіт, місто Шяуляй, вулиця Альгірдаса Юліуса Греймаса, будинок 77).

Наведені обставини та правове обґрунтування свідчать, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги висновків суду не спростували, а тому відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров