РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року

м. Рівне

Справа № 562/4106/23

Провадження № 22-ц/4815/399/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бовсуновської Світлани Олександрівни на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Здолбунівського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 січня 2024 року розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики зупинено у зв`язку з перебування позивача або відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, до припинення перебування ОСОБА_2 в складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, представник ОСОБА_1 адвокат Бовсуновська Світлана Олександрівна оскаржила її в апеляційному порядку.

Апелянт зазначає, що заява про зупинення провадження та копії доказів були надані відповідачем через канцелярію суду, в порушення вимог ч.9 ст.83 ЦПК України, за відсутності документального підтвердження про їх надіслання (надання) стороні Позивача.

Також заява не містить клопотання відповідача про приєднання її до матеріалів справи разом з доказами, у відповідності до ч.10 ст.83 ЦПК України та без доведення поважних причин їх неподання до суду у встановлений судом строк, у відповідності до ч.ч. 4,5,8 ст. 83 ЦПК України.

Вважає, що на підставі наданих Довідок №121 від 07.04.2023 року, №1897 від 26.07.2023 року, №1993 від 09.08.2023 року, не можна встановити факт перебування Відповідача на військовій службі у ЗСУ на час подання ним до суду своєї Заяви, а також на даний час, виходячи з дати їх надання та оскільки Довідки №121 від 07.04.2023 року та №1993 від 09.08.2023 року, за своєю формою не є документами, що підтверджують факт мобілізації відповідача до ЗСУ.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що у провадженні Здолбунівського районного суду Рівненської перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

05 січня 2024 року відповідач ОСОБА_2 направив поштою до Здолбунівського районного суду Рівненської області заяву про зупинення провадження у справі. Заява мотивована тим, що з 30 травня 2023 року ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та бере безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Наголосив, що в момент розгляду даної справи лейтенант ОСОБА_2 перебуває в районі виконання бойових завдань поза населеним пунктом Здолбунів. Крім того поточна ситуація та характер несення ним служби в умовах воєнного стану позбавляють його можливості відлучатись з місць виконання наказів в тому числі і за викликом суду.

У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у ч. статті 251 ЦПК України.

Пунктом 2 частини першої вказаної правової норми встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п.2 ч.1 статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підтвердження проходження військової служби відповідач надав: довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 №121 від 07.04.2023 року, довідку ВЧ НОМЕР_1 №1897 форми 5 від 26.07.2023 року; довідку ВЧ НОМЕР_1 №1993 від 09.08.2023 року.

У довідці №121 від 07.04.2023 року вказано, що ОСОБА_2 22 березня 2023 року призваний до лав Збройних Сил України по мобілізації. Підстава: Указ Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію".

У довідці форми 5 №1897 від 26.07.2023 року зазначено, що лейтенант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в військовій частині ВЧ НОМЕР_1 з 30.05.2023 року по теперішній час на посаді: офіцер штабу ВЧ НОМЕР_1 сухопутних військ ЗСУ.

Згідно довідки №1993 від 09.08.2023 року ОСОБА_2 дійсно в період з 01.06.2023 року по 19.06.2023 року, з 26.06.2023 року по 28.06.2023 року, з 01.07.2023 року по 11.07.2023 року та з 14.07.2023 року по 30.07.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, н.п. Терни.

Враховуючи інформацію викладену у довідках №121 від 07.04.2023 року; №1897 форми 5 від 26.07.2023 року; №1993 від 09.08.2023 рокуслід дійти висновку про доведеність позивачем факту проходження служби ЗСУ та залучення до виконання бойових завдань, тому ухвала місцевого суду ґрунтується на обставинах та доказах достатніх для зупинення провадження на підставі імперативної норми цивільного процесуального законодавства (п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України).

Під час апеляційного перегляду позивачу була забезпечена можливість спростувати надані відповідачем докази проходження служби в ЗСУ та його залучення до виконання бойових завдань, проте правом на подання власних доказів чи їх витребування у суді апеляційної інстанції позивач не скористався, тому доводи про необізнаність зі змістом заяви та долучених доказів колегія суддів відхиляє. При цьому виходить з результатів їх повторної оцінки.

Факт направлення позивачем заяви поштою з населеного пункту у якому він зареєстрований не вказує на відсутність підстав для зупинення провадження на підставах визначених п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України.

Разом із тим, колегія суддів зауважує, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або втрати актуальності наданої інформації, зокрема щодо залучення до виконання бойових завдань, учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідних клопотань.

За таких обставин підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бовсуновської Світлани Олександрівни залишити без задоволення, а ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 січня 2024 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.