Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №461/7975/23

Провадження № 2/439/89/24

18 березня 2024 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, ухвалив таке рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 звернулася до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_2 , в яких просить суд стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання останньої у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з часу подання позову до досягнення дітьми трьохрічного віку.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивачка зазначає, що сторони перебувають у шлюбних відносинах. Проте з часом подружнє життя між ними не склалося. Сторони почали проживати окремо, мати окремий побут та бюджет. На утриманні позивачки залишилося двоє малолітніх дітей, а саме: дочка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка вказує, що вона позбавлена можливості працювати. Матеріальний стан останньої є досить скрутним. Єдиними джерелами доходу є щомісячна одноразова допомога при народженні двох дітей.

Позивачка зазначає, що ОСОБА_2 є працездатною та здоровою особою. Останній може і повинен працювати. На своєму утриманні відповідач жодних осіб не має. Відтак, він має можливість сплачувати аліменти на утримання позивачки на період її перебування у відпусті по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Позивачка мотивує, що між сторонами у договірному порядку згоди щодо порядку та розміру сплати аліментів на утримання позивачки до досягнення дітьми трьохрічного віку не досягнуто. Тому позивачка вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

27 листопада 2023 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із момент отримання ухвали про відкриття провадження у справі, надіслати відзив на позовну заяву.

Позивачка у судове засідання не з`явилася. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Пояснив, що не відмовляється від обов`язку утримувати дружину.

За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбних відносинах, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 20 вересня 2019 року (а.с. 7).

За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей, а саме: дочка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 ; свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 31 травня 2023 року (а.с. 8, 11).

Мотиви суду.

За змістом статті 75 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, можливості чоловіка надавати таке утримання.

Нормативними правилами частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Імперативні приписи статті 85 Сімейного кодексу України регулюють правовідносини із припинення права дружини на утримання.

Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Всебічно та повно встановивши обставини справи на основі достатніх, допустимих, достовірних та належних доказів, враховуючи матеріально-побутове становище ОСОБА_1 , беручи до уваги те, що позивачка у зв`язку із перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьохрічного віку, позбавлена можливості належно забезпечувати свої матеріально-побутові умови, зважаючи на постійні витрати позивачки на утримання дітей, суд приходить до переконання, що позивачка: ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги.

Водночас, суд вважає, що відповідач: ОСОБА_2 може надавати матеріальну допомогу. Обмежень щодо зайняття трудовою діяльністю не має, фізичний стан здоров`я відповідача дозволяє йому здійснювати трудову діяльність.

За таких обставин, врахувавши матеріальне становище сторін, беручи до уваги всебічно та повно встановлені обставини справи, зважаючи на фізичний стан здоров`я відповідача, суд вважає, що для забезпечення необхідних потреб позивачки, доцільним буде стягнення аліментів зі відповідача на користь позивачки у розмірі однієї четвертої його заробітку (доходу), щомісячно, та до моменту досягнення дітьми трьохрічного віку, тобто до 18 травня 2026 року.

Щодо розподілу судового збору.

Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас відповідно до частини 6 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої чистини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі підпункту 3 пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача: ОСОБА_2 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на користь держави, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

На підставі статей 182, 183, Сімейного Кодексу України керуючись статтями 10, 81, 89, 206, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання останньої у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи 21 вересня 2023 року та до досягнення дітьми трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Звернути до негайного виконання судове рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави суму сплаченого судового збору, що становить 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 18 березня 2024 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Суддя Б.М. Петейчук