ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/225/23 Номер провадження 22-ц/814/971/24Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є.А. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

учасники справи:

боржник ОСОБА_1

представник стягувача ОСОБА_2

приватний виконавець Лавріненко Я.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніни Вікторівни

на ухвалу Оржицького районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2023 року, постановлену суддею Смілянським Є.А., повний текст ухвали складено 27 жовтня 2023 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця Лавріненко Яніни Вікторівни, заінтересована особа АТ «Райффайзен банк Аваль»,-

В С Т А Н О В И В:

04 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В.

Скарга мотивована тим, що рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 27.06.2023 року у цивільній справі №543/225/23 з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» стягнуто заборгованість за договором кредиту в сумі 72 205,01 грн. та судові витрати в сумі 2684 грн. Оржицьким районним судом Полтавської області 22.08.2023 року за вказаним рішенням видано виконавчий лист, який прийнятий до виконання приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В., по якому відкрито виконавче провадження №72766236. По вказаному виконавчому провадженню постановою приватного виконавця від 15.09.2023 року було накладено арешт на грошові кошти боржника, в тому числі, і на грошові кошти, що знаходяться на картковому рахунку НОМЕР_1 в АТ «Універсал Банк», який використовується для отримання заробітної плати. Вважає, що накладення арешту на частину коштів заробітної плати понад встановлений законом розмір для відрахувань є надмірним тягарем для боржника і порушує його право на одержання винагороди за працю та достойні умови життя. Просив суд визнати неправомірними дії та бездіяльність приватного виконавця, скасувати постанову про арешт грошових коштів та зобов`язати повернути кошти заробітної плати в сумі 3 710,67 грн.

Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2023 року скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніни Вікторівни в частині невжиття заходів щодо зняття арешту з коштів заробітної плати ОСОБА_1 на рахунку № НОМЕР_2 в АТ «Універсал Банк».

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніну Вікторівну вжити заходів щодо зняття арешту з коштів заробітної плати ОСОБА_1 на рахунку № НОМЕР_2 в АТ «Універсал Банк» в сумі 3 710,67 грн.

Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніни Вікторівни в частині стягнення коштів заробітної плати ОСОБА_1 в сумі 3 710,67 грн. з рахунку № НОМЕР_2 в АТ «Універсал Банк».

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніну Вікторівну вжити заходи щодо повернення незаконно стягнутих коштів заробітної плати ОСОБА_1 в сумі 3 710,67 грн.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями боржника, у тому числі тими, які виконуються у примусовому порядку виконання судових рішень. У разі виникнення у боржника зобов`язання з виплати заробітної плати у певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника права з отримання заробітної плати. Також арешт у розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати. При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_1 повідомив приватного виконавця про те, що рахунок № НОМЕР_2 має спеціальний режим використання, тому є необхідність зняття арешту з цього рахунку. Однак, заява боржника про зняття арешту з грошових коштів заробітної плати з вказаного рахунку неправомірно не була задоволена приватним виконавцем. Також постанова приватного виконавця від 15.09.2023 року про арешт коштів боржника є законною, оскільки нею визначено, що арешт накладається на ті грошові кошти боржника, що містяться на рахунках, крім коштів, звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику. За таких обставин скарга підлягає задоволенню частково.

В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В., посилаючись на невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо використання боржником рахунку № НОМЕР_2 в АТ «Універсал Банк» як зарплатного, оскільки по вказаному рахунку здійснюється ряд фінансових операцій, відмінних від заробітної плати. Вважає, що суд взагалі залишив поза увагою той факт, що роботодавець ПСП «Приват Агро» повідомив, що боржник/скаржник ОСОБА_1 звернувся до них із заявою про отримання заробітної плати готівкою з каси підприємства. Це підтверджує той факт, що боржник безперешкодно користується коштами заробітної плати, а розблокування його карткового рахунку із звичайним типом користування необхідне лише для подальшого проведення безготівкових операцій та ухилення від виконання рішення суду. За таких обставин вважає, що у даному випадку взагалі був відсутній предмет спору, адже виконавець жодним чином не порушив права боржника і у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення скарги боржника. Оскільки рахунок боржника є поточним, який використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, тому такий рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на який заборонено. При цьому, виконавцем було з`ясовано, а банком підтверджено, що рахунок боржника є звичайним рахунком для здійснення фінансових/розрахункових операцій, а типом рахунку є «Чорна карта», кредитна карта, тому посилання суду на неправомірність дій виконавця є необґрунтованими.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 27.06.2023 року у цивільній справі №543/225/23 з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» стягнуто заборгованість за договором кредиту в сумі 72 205, 01 грн. та судові витрати в сумі 2 684 грн.

Оржицьким районним судом Полтавської області 22.08.2023 року за вказаним рішенням видано виконавчий лист, який прийнятий до виконання приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніною Вікторівною, по якому відкрито виконавче провадження №72766236, що підтверджується постановою від 12.09.2023 року (а.с. 16).

По вказаному виконавчому провадженню постановою приватного виконавця від 15.09.2023року накладено арешт на грошові кошти боржника, в тому числі, і на грошові кошти, що знаходяться на картковому рахунку НОМЕР_1 в АТ «Універсал Банк» (а.с. 9).

Рахунок НОМЕР_1 в АТ «Універсал Банк» використовується для отримання ОСОБА_1 заробітної плати, що підтверджується довідкою ПСП «Приват Агро» від 22.09.2023 року № 165 (а.с. 19 зворот).

Згідно довідки ПСП «ПриватАгро» від 22.09.2023 року №167 за вересень 2023 року ОСОБА_1 нараховано суму до виплати 3 710,67 грн. (а.с. 20).

Відповідно виписки по картці АТ «Універсал Банк» (рахунок НОМЕР_2 від 22.09.2023 року ) на вказаний рахунок 21.09.2023 року по категорії зарплата зараховано грошові кошти в сумі 3 710,67 грн. (а.с. 18, 21).

Згідно квитанції АТ «Універсал Банк» від 26.09.2023 року платником ОСОБА_1 перераховано на рахунок приватного виконавця Лавріненко Яніни Вікторівни в рахунок стягнення за ВП № 72766236 грошові кошти в сумі 3 720,35 грн. (а.с. 25).

Суд першої інстанції визнав, що зазначені перераховані грошові кошти в сумі 3 710,67 грн. є коштами заробітної плати ОСОБА_1 .

Як пояснила приватний виконавець Лавріненко Я.В., постанову про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 за місцем його роботи вона не направляла.

Приватний виконавець Лавріненко Я.В. 18.09.2023 року отримала заяву ОСОБА_1 від 17.09.2023 року про зняття арешту з зарплатного рахунку в АТ «Універсал Банк» UА4593800 з додатками, але арешт з грошових коштів заробітної плати не зняла.

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив з наступного.

За змістом статей 1,5 Закону України «Про виконавче провадження «виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти боржника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом на підставі частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, суд першої інстанції визнав, що чинним законодавством України не передбачено обов`язкове відкриття особам рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати. З встановлених обставин вбачається, що рахунок боржника НОМЕР_2 , на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, є поточним рахунком боржника, який використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі, отримання заробітної плати. На цей рахунок зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для отримання заробітної плати, а й з інших джерел доходів. Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Також АТ «Універсал Банк», на яке нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку НОМЕР_2 виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Разом з тим, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України). Згідно частини п`ятої статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями боржника, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень. У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника права з отримання заробітної плати. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи і це не заперечується приватним виконавцем, боржник звертався до приватного виконавця із заявою про виникнення в нього права отримання заробітної плати в певному розмірі, про що надав також документальне підтвердження та просив зняти арешт з відповідної суми коштів на рахунку № НОМЕР_2 .

Однак, заява боржника про зняття арешту з грошових коштів заробітної плати з вказаного рахунку неправомірно не була задоволена приватним виконавцем.

У той же час, постанова приватного виконавця від 15.09.2023 року про арешт коштів боржника є законною, оскільки нею визначено, що арешт накладається на ті грошові кошти боржника, що містяться на рахунках, крім коштів, звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню частково.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень, відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Згідно матеріалів справи встановлено та не заперечується учасниками справи, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В. перебуває виконавче провадження №72766236 з примусового виконання виконавчого листа №543/225/23, виданого 22.08.2023 року Оржицьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованості за договором кредиту у загальній сумі 72 205,01 грн. та судових витрат у розмірі 2 684 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В. 15.09.2023 року винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 (а.с. 9).

Згідно довідки АТ «Універсал Банк» від 16 вересня 2023 року у ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_2 у національній валюті, тип рахунку «Чорна карта» (а.с. 14 зворот).

Згідно довідки ПСП «Приват Агро» №165 від 22.09.2023 року картковий рахунок № НОМЕР_2 використовується для перерахування на нього заробітної плати та інших оподаткованих виплат (а.с. 19 зворот).

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Велика Палати Верховного Суду у постанові від 20.04.2022 року у справі №756/8815/20 (провадження №14-218цс21) вказала, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів як коштів, на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

З врахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, відкритий у АТ «Універсал Банк» у національній валюті, є поточним рахунком боржника, який використовується, зокрема, для отримання заробітної плати, тобто не має спеціальний режим використання. Разом з цим, вказаний рахунок використовується ПСП «Приват Агро» для перерахування на нього заробітної плати та інших оподаткованих виплат, іншого зарплатного рахунку боржник не має, тому підпадає під спеціальний режим використання.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду апеляційної інстанції стосовно того, що виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

При цьому, згідно матеріалів справи встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В. у порядку виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, виконавчий лист за місцем роботи боржника не направлявся, постанова про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника не виносилися.

Згідно матеріалів справи також встановлено, що ОСОБА_1 у зверненні повідомив виконавця, про те, що на рахунок № НОМЕР_2 він отримує заробітну плату, тобто вказаний рахунок має спеціальний режим використання, тому є необхідність зняття арешту з цього рахунку.

З врахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що належним способом захисту порушеного права боржника ОСОБА_1 є задоволення його скарги саме в частині визнання неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В. щодо невжиття заходів щодо зняття арешту з коштів заробітної плати ОСОБА_1 на рахунку № НОМЕР_2 в АТ «Універсал Банк», зобов`язання вжити заходів щодо зняття арешту з коштів заробітної плати ОСОБА_1 на рахунку № НОМЕР_2 в АТ «Універсал Банк» в сумі 3 710,67 грн., визнання неправомірними дії приватного виконавця в частині стягнення коштів заробітної плати ОСОБА_1 в сумі 3 710,67 грн. з рахунку № НОМЕР_2 в АТ «Універсал Банк», зобов`язання приватного виконавця вжити заходи щодо повернення незаконно стягнутих коштів заробітної плати ОСОБА_1 в сумі 3 710,67 грн., оскільки судом обгрунтовано визнано протиправною діяльність приватного виконавця та зобов`язано виконавця вжити заходи саме щодо коштів заробітної плати ОСОБА_1 на рахунку № НОМЕР_2 , а не всіх грошових коштів на вказаному рахунку.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 звернувся до роботодавця і отримує заробітну плату через касу підприємства, тобто боржник безперешкодно користується коштами заробітної плати, то ці доводи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскільки саме через арешт рахунку НОМЕР_2 , що використовується ОСОБА_1 для отримання заробітної плати, йому довелось вчиняти дії подати письмову заяву у бухгалтерію підприємства, щоб отримати заробітну плату.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніни Вікторівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Оржицького районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2023 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 січня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов