Справа № 635/7434/23
Провадження № 2/635/1014/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2024 року смт Покотилівка Харківський район Харківська область
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Даниленко Т.П.,
за участю секретаря судового засідання Загайко Г.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Універсальна біржа «УКРАЇНА» про визнання договору купівлі продажу дійсним,-
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ), третя особа Універсальна біржа «Україна» , в якій просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку літ. «А-1» розташованого за адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 26,8кв.м. з надвірними будівлями та спорудами: навісом літ. «Б», сараєм літ. «В», уборною літ. «Г», сараєм літ. «Д», погребом літ. «Е», навісом літ. «Х», водогоном літ. «К», огорожею № 1,2, укладений 27.03.1998 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» за номером № НОМЕР_1 .
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_3 . У якості спадкового майна після смерті матері залишився житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 26,8кв.м. з надвірними будівлями та спорудами: навісом літ. «Б», сараєм літ. «В», уборною літ. «Г», сараєм літ. «Д», погребом літ. «Е», навісом літ. «Х», водогоном літ. «К», огорожею № 1,2, який належав померлій на підставі Договору рег. № НВ-516 від 27.03.1998, який був укладений на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» Умови договору сторонами були виконані повністю. Зазначений договір був внесений до Погосподарської книги с. Тернова, особовий рахунок № НОМЕР_2 та зареєстрований в реєстрі с/ради 22.04.1998, про що свідчить відповідна відміка на договорі. Згідно довідки виданої КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» вих. №1971 від 15.08.2023 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 згідно архівних реєстраційних матеріалів БТІ станом на 31.12.2012 право власності в цілому зареєстроване за ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району та області 14.01.1993 за №3-141, в бюро зареєстрований в реєстровій книзі №1 реєстр №34. У встановлений законом 6-ти місячний термін від дня смерті матері позивач фактично прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Інших спадкоємцев після смерті ОСОБА_4 крім позивача не має. 17.05.2023 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину позивач звернулась до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області та була заведена спадкова справа № 70661579. Але 17.05.2023 державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Богуновою Н.В. за вих.№ 768/02.32 була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою у відмові в видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що договір купівлі-продажу будинку був посвідчений на біржі, а не з додержанням нотаріальної форми, як того вимагав діючий ЦК України, тобто правовстановлюючі документи не відповідають вимогам закону. Після укладення Договору від 27.03.1998 він був виконаний в дійсності: відповідач ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 проданий будинок, після чого мати, вважаючи себе повноважним власником житла, вселилася в придбаний будинок, зареєструвала позивачку в ньому і використовувала його згідно Закону це майно для свого проживання. Таким чином, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя фактично вступила в права власника нерухомого майна. Померла мати прожила всього два роки від часу придбання будинку, а отже не встигла привести біржевий договір відповідно до вимог законодавства. За таких обставин, коли покупці передали гроші за куплений дім, а відповідач передала їй у відповідь будинок та правовстановлюючи документи, а позивач відповідно їх прийняла, та розпочала користуватися вказаним будинком, то на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважаю, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Спадщину позивач прийняла, бо на час смерті матері була зареєстрована та фактично мешкала разом з нею. В 2022 році після початку воєнних дій РФ спадковий житловий будинок було пошкоджено російською ракетою, а отже оформити право власності в порядку спадкування на будинок позивач не може, бо має право тільки на отримання компенсації за його ушкодження, а тому звернулася зі вказаним позовом до суду.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30.08.2023 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні, задоволено клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31.10.2023 витребувано додаткові докази.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25.12.2023 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
Позивач у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачеві направлені копії позовної заяви з доданими до неї документами із ухвалою про відкриття провадження у справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач у встановлений судом строк відзив зі всіма доказами, що підтверджують заперечення проти позову, відповідно до положень ст. 178 ЦПК України, не надав, зустрічний позов не пред`явив.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Третя особа - Біржа нерухомості та основних фондів «Україна» в судове засідання не з`явилися, причин неявки суд не повідомили.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).
Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст.4ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст.81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 виданим 25.04.2023 Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції.
Факт родинних стосунків з ОСОБА_3 підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , в якому ОСОБА_3 зазначена у якості матері, серія НОМЕР_4 видано 26.05.1970, видано Червонозаводським рай Бюро ЗАЦС м. Харків; свідоцтвом про укладання шлюбу, відповідно до якого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 уклала шлюб з ОСОБА_6 та після реєстрації шлюбу їй надано прізвище « ОСОБА_7 », свідоцтво видане 11.11.1989 Київським відділом ЗАЦС м. Харкова
У якості спадкового майна після смерті матері залишився житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 26,8 кв м. з надвірними будівлями та спорудами: навісом літ. «Б», сараєм літ. «В», уборною літ. «Г», сараєм літ. «Д», погребом літ. «Е», навісом літ. «Х», водогоном літ. «К», огорожею № 1,2, який належав померлій на підставі договору рег. № НВ-516 від 27.03.1998, який був укладений на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна».
Умови договору сторонами були виконані повністю.
Зазначений договір був внесений до Погосподарської книги с. Тернова, особовий рахунок № НОМЕР_2 та зареєстрований в реєстрі с/ради 22.04.1998, про що свідчить відповідна відмітка на договорі.
Згідно довідки виданої КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» вих..№ 1971 від 15.08.2023 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно архівних реєстраційних матеріалів БТІ станом на 31.12.2012, право власності на який в цілому зареєстроване за ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району та області 14.01.1993 за №3-141, запис в реєстровій книзі №1 реєстр №34.
У встановлений законом 6-ти місячний термін від дня смерті матері ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною відміткою в паспорті.
Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 крім ОСОБА_1 немає.
17.05.2023 ОСОБА_1 звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області. Була заведена спадкова справа № 70661579, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру № 72499057 від 17.05.2023.
17.05.2023 державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Богуновою Н.В. за вих.№ 768/02.32 була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою у відмові в видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що договір купівлі-продажу будинку був посвідчений на біржі, а не з додержанням нотаріальної форми, як того вимагав чинний ЦК України, тобто правовстановлюючі документи не відповідають вимогам закону.
З матеріалів справи вбачається, що укладений 27.03.1998 договір був виконаний: відповідач ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 проданий будинок, після чого мати, вважаючи себе повноважним власником житла, вселилася в придбаний будинок, зареєструвала ОСОБА_1 в ньому і використовувала його для проживання. Таким чином, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя фактично набула права власника нерухомого майна.
За таких обставин, коли покупці передали гроші за куплений дім, а відповідач передала їй будинок та правовстановлюючі документи, а позивач відповідно їх прийняла, та розпочала користуватися вказаним будинком, то на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним.
Інформація щодо будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єктів нерухомого майна відсутня.
Відповідно до Рішення V сесії VІІ скликання Тернівської сільської ради від 04.02.2016 «Про перейменування вулиць в с. Тернова та с. Перемога Тернівської сільської ради» вулицю Радянську було перейменовано на вулицю Світлу.
За правилами статей 1296, 1297, 1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцями після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири.
Відповідно до ст.153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.
За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Разом з тим, згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 2001 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
У відповідності до ч.2ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Так, на момент укладання Договору купівлі-продажу вказаного будинку був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.
Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України.
Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
З підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.
При вчиненні договору купівлі-продажу будинку дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу будинку. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
У ст. 549 ЦК УРСР 1963 року встановлювалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Згідно відповіді Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області № 2137/01.16 від 26.09.2023 після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа № 167/2023, в якій зберігається: заява гр. ОСОБА_1 про прийняття спадщини так як на час смерті спадкодавця була зареєстрована на мешкала разом зі спадкодавцем та про видачу свідоцтва про право на спадщину інших заяв не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) інформація про посвідчення заповітів від імені ОСОБА_3 - відсутня.
Позивач вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на час смерті матері була зареєстрована та фактично мешкала разом з нею.
Спадкове майно відповідно до ст. 1268 ЦК України, належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
В 2022 році після початку воєнних дій РФ спадковий житловий будинок було пошкоджено російською ракетою, а отже оформити право власності в порядку спадкування саме на будинок позивач не може, бо має право тільки на отримання компенсації за його ушкодження.
З огляду на вищевикладене, враховуючи, що договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, укладений на біржі, пройшов відповідну державну реєстрацію, але не посвідчений нотаріально і на даний час провести нотаріальне посвідчення правочину неможливо, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і тому підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Універсальна біржа «УКРАЇНА» про визнання договору купівлі продажу дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку літ. «А-1» розташованого за адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 26,8кв.м. з надвірними будівлями та спорудами: навісом літ. «Б», сараєм літ. «В», уборною літ. «Г», сараєм літ. «Д», погребом літ. «Е», навісом літ. «Х», водогоном літ. «К», огорожею № 1,2, укладений 27 березня 1998 року між ОСОБА_2 з одної сторони та ОСОБА_3 з іншої сторони та зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» за номером № НОМЕР_1 .
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості, що не проголошуються:
позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , фактичо мешкає як ВПО: АДРЕСА_2 ;
Суддя Т.П.Даниленко