Провадження №: 8/336/9/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Звєздової Н.С. за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С., представника позивачки адвоката Мазур О.С., представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_2 , подану в особі представника адвоката Шумського Ігоря Васильовича про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2023 року по цивільній справі №336/4066/23,-

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника адвоката Шумський І.В., який діє на підставі Договору про надання юридичної (правничої) допомоги від 26.09.2023, Ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 15.04.2024 серії АР№1172441, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП №001196 від 29.11.2016 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просив змінити рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2023 року по цивільній справі № 336/4066/23 в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 до досягнення дитиною трирічного віку, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 05.05.2023 року і до 28.10.2023 року.

В заяві зазначав, що під час розгляду в Шевченківському районному суді міста Запоріжжя цивільної справи № 336/8170/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею під час судового засідання, яке відбулося 03.04.2024 року, заявнику стало відомо, що 28.10.2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений шлюб, зареєстрований Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Заявник вважає, що в силу ч. 1 ст. 82 Сімейного кодексу України право ОСОБА_3 на утримання від ОСОБА_2 припинилось внаслідок укладення нею повторного шлюбу з ОСОБА_4 , а тому рішення суду підлягає перегляду та зміні за нововиявленими обставинами.

Ухвалою суду від 30.04.2024 заяву ОСОБА_2 , подану адвокатом Шумським Ігорем Васильовичем про перегляд судового рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2023 року по цивільній справі № 336/4066/23 за нововиявленими обставинами прийнято до провадження суду та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання 22.05.2024 з`явилися представники сторін у справі, сторони в судове засідання не з`явилися.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Шумський І. В. підтримав заяву, просив її задовольнити на підставі викладених в ній обставин.

Представник позивачки адвокат Мазур О. С. заперечувала проти задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, вважаючи її необґрунтованою, просила відмовити в задоволенні заяви.

Вивчивши заяву, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.п. 3-5, 7 своєї Постанови «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30 березня 2012 року, суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається; вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини; обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги; процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку; обставини, які відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Верховний суд в своїй постанові від 22.12.2022 року у справі №191/3030/17 зазначив, що нововиявленими обставинами є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи могли ці обставини спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 28.10.2023, 28.10.2023 між позивачкою ОСОБА_3 (прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано шлюб (актовий запис №2104 від 28.10.2023). Свідоцтво видано Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса).

Заявник, посилаючись на обставину укладення нового шлюбу позивачкою до прийняття рішення судом, вважає, що ця обставина припиняє обов`язок відповідача її утримувати.

При цьому заявник посилається на статтю 82 Сімейного кодексу України, яка регулює припинення права одного з подружжя на утримання, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Так, згідно до частин 2 4 статті 75 Сімейного кодексу України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1-2 статті 76 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

При цьому суд враховує, що припинення права одного з подружжя на утримання регулюється статтею 82 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу.

Відтак, суд вважає, що норми матеріального права, на які посилається заявник не стосуються правовідносин, які виникли між сторонами у справі.

Під час прийняття судового рішення про стягнення аліментів на утримання позивачки суд застосовував статтю 84 Сімейного кодексу України, відповідно до якої дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, у позивачки виникло право на утримання від чоловіка-батька дитини не у зв`язку з втратою нею працездатності, а на підставі статті 84 Сімейного кодексу України.

Стаття 85 Сімейного кодексу України встановлює підстави для припинення права дружини на утримання, а саме право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини.

Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини.

Оскільки заявник не довів існування підстав, передбачених статтею 85 Сімейного кодексу України, то суд не вбачає наявність підстав, які припиняють право позивачки на утримання.

З врахуванням наведених норм права, суд вважає, що укладення шлюбу з іншим чоловіком не впливає на обов`язок ОСОБА_2 як батька дитини утримувати дружину після розірвання з ним шлюбу до досягнення трирічного віку дитини.

Під час розгляду заяви судом не встановлено обставин, які могли б спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та впливали б на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Отже, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами у розумінні положень, що наведені вище, а тому рішення суду не підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 423, 429, 258-261, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складений 27 травня 2024 року.

Суддя: Н.С. Звєздова