Провадження № 22-ц/812/38/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 квітня 2024 року м. Миколаїв

справа № 483/980/22

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтоімпорт» до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування акту про примусове відчуження або вилучення майна, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтоімпорт», поданою представником - адвокатом Одінцовим Едвіном Володимировичем - на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 26 липня 2023 року під головуванням судді Шевиріної Т.Д., повний текст судового рішення складений 27 липня 2023 року,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укравтоімпорт» (далі - ТОВ «Укравтоімпорт») звернулося з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування акту про примусове відчуження або вилучення майна.

З урахуванням уточненої позовної заяви від 16 грудня 2022 року позивач зазначав, що актом № 240 від 07 червня 2022 року про примусове відчуження або вилучення майна, який був складений Військовою частиною НОМЕР_1 в особі уповноваженої особи військового командування заступника командира військової частини НОМЕР_1 з матеріально - технічного забезпечення капітана 2 рангу ОСОБА_1 було здійснено примусове відчуження належного їм транспортного засобу у кількості 1 одиниці Підставою для складення даного акту є наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 14 квітня 2022 року № 7, у зв`язку з введенням воєнного стану на території України, згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Оціночна вартість відчуженого майна транспортного засобу HYUNDAI SONATA, VIN: НОМЕР_3 - 208 189 грн 73 коп. На момент підписання акту кошти не виплачувались.

На думку позивача, вказаний Акт не відповідає вимогам Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану"(далі Закон), зокрема в Акті невірно вказана особа, яка прийняла майно. Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 Закону Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу. що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів. За твердженням позивача заступник командира військової частини НОМЕР_1 з матеріально-технічного забезпечення капітан 2 рангу ОСОБА_1 не мав повноважень діяти від імені військової частини НОМЕР_1 , тобто підписав Акт з перевищенням повноважень. Крім того Акт не містить підпису та печатки органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна - Одеської обласної військової адміністрації, що, призводить до його нікчемності. Опис майна, здійснено недостатньо для його повної ідентифікації, не вказано документ, що встановлює право власності на майно, не вказано рік випуску транспортного засобу, що є його істотною ознакою і вливає на його ідентифікацію та проведення оцінки вартості. Крім того Розпорядження (наказ) командира військової частини НОМЕР_2 №7 був складений 14 квітня 2022 року, а Акт про примусове відчуження або вилучення майна складений лише 07 червня 2022 року, однак фактично майно було вилучено 14 квітня 2022 року.

Посилаючись на порушення своїх майнових прав, ТОВ «Укравтоімпорт» просило визнати протиправним та скасувати Акт № 240 від 07 червня 2022 року з примусового відчуження або вилучення майна ТОВ «Укравтоімпорт», транспортних засобів автомобілів HYUNDAI SONATA.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 липня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Укравтоімпорт» адвокат Одінцов Е.В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 липня 2023 року та ухвалити нове, яким визнати протиправним та скасувати акт №240 від 07 червня 2022 року з примусового відчуження або вилучення транспортного засобу HYUNDAI SONATA, VIN: НОМЕР_4 .

Апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції, про те, що підстав вважати, що акт не буде прийнятий для отримання відшкодування вартості відчуженого майна відсутні, не ґрунтується на вимогах Закону, оскільки зміст оскаржуваного акту не витримує жодної критики, компенсація з боку держави неможлива за відсутності індивідуальних ознак, належної оцінки майна та правових підстав відчуження. Крім того, Розпорядження (наказ) командира військової частини НОМЕР_2 №7 був складений 14 квітня 2022 року, а Акт про примусове відчуження або вилучення майна складений лише 07 червня 2022 року, однак фактично майно було вилучено 14 квітня 2022 року. Штучне створення «правових» підстав для примусового відчуження майна відбулось постфактум, що об`єктивно підтверджується часом звернення позивача до правоохоронних органів з приводу незаконного заволодіння транспортними засобами. Зі змісту Розпорядження № 7 від 14 квітня 2022 року вбачається, що рішення про примусове відчуження майна відбулось без подальшого його погодження обласною державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради, що свідчить про незаконність ухваленого рішення та, як наслідок, вказує про безпідставність складання оскаржуваного акту. Крім того акт містить суперечності в частині застосування вилучення або відчуження транспортного засобу. Незважаючи на різні правові наслідки, з наведеними відмінностями суд першої інстанції не розібрався.

У відзиві на апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_1 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вказувала, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 4 Закону "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" у місцевостях, де ведуться бойові дії, примусове відчуження або вилучення майна здійснюється за рішенням військового командування без погодження з військовою адміністрацією. Щодо доводів апелянта про невірно визначену особу ОСОБА_1 , то зазначала, що він був визначений уповноваженим військового командування складати та підписувати Акт, який оскаржує позивач від імені командування. Щодо підписання Актів власником майна у відповідності до ч. 2 ст. 7 Закону "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" то просить врахувати, що в момент їх складання позивач та представник були відсутні, що в свою чергу не є порушенням у відповідності до ч. 5 ст. 7 Закону "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану". Щодо вказування позивачем на нібито штучне створення «правових» підстав для примусового вилучення майна яке відбулось постфактум, то в заперечення вказаного зазначає, що акти були складені і підписані після отримання належної експертної оцінки вартості відчуженого майна, а також з урахуванням того, що місцем проходження військової служби ОСОБА_1 на той момент і тепер є місто Очаків, яке з 24 лютого 2022 року перебуває в зоні ведення бойових дій, що в свою чергу створювало відповідні перепони для складання Актів вчасно, до того ж законодавством не визначено конкретний термін складання такого Акту. Також звертає увагу, що правовою підставою для оформлення Акту відчуження майна, що оспорюється був Наказ Командира військової частини НОМЕР_2 , який позивачем не оспорюється.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із таких підстав.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року зупинено апеляційне провадження у справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 910/10009/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніколь-Моторс" до Київської обласної військової адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, визнання недійсним акту та зобов`язання вчинити дії.

05 березня 2024 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень було оприлюднено постанову Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 лютого 2024 року у справі № 910/10009/22, в зв`язку із чим ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року провадження у справі поновлено.

Згідно приписів частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносинсуд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У справі № 910/10009/22 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов наступних висновків.

Так, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до положень статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 6, п. 13 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п.6 ст.20 ГПК України; справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (п.13 ст.20 ГПК України).

Спір є приватноправовим і підвідомчим господарському суду, зокрема, за таких умов: а) участь у спорі суб`єкта господарювання; б) наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним, Господарським кодексами України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; в) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (переважно майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, переглядаючи у касаційному порядку справу № 910/10009/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніколь-Моторс" до Київської обласної військової адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, визнання недійсним акту та зобов`язання вчинити дії виснував, що спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - юридичною особою, у якому дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав юридичної особи, не є публічно-правовим. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права. Отже, незважаючи на суб`єктний склад учасників спору, з огляду на предмет спору - Наказ відповідача та Акт про примусове відчуження/вилучення у позивача відповідачем в умовах правового режиму воєнного стану, а також підстави для його виникнення, спір між сторонами стосується майнових прав позивача (їх захисту та відновлення) і має приватноправовий характер. Тож, враховуючи, що спірні правовідносини виникли внаслідок прийняття та реалізації рішення про примусове відчуження майна, яке порушує, на думку позивача, його права, у нього виникла необхідність захисту свого цивільного права, у зв`язку з чим він як юридична особа правомірно звернувся до суду із позовом в порядку господарського судочинства.

За такого, на спори між учасниками справи сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці, що виникли внаслідок прийняття рішення про примусове відчуження майна, яке порушує їх права, поширюється юрисдикція господарських судів.

Предметом спору у справі, що переглядається в апеляційному порядку, є визнання протиправним та скасування акту про примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного стану. Сторонами у спорі є юридичні особи.

З огляду на вищевикладене, спір у справі, що переглядається в апеляційному порядку, не підлягає розгляду у рамках цивільного процесу, оскільки за змістом спірних правовідносин та суб`єктним складом сторін спору така можливість передбачена лише в порядку господарського судочинства в силу приписів статті ст. 4, 20 ГПК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною першою та другою статті 377 ЦПК України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Отже оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки спір не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

З огляду на викладене, апеляційний суд не дає оцінку обґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування акту про примусове відчуження або вилучення майна.

На виконання вимог частині четвертій статті 377, частини першої статті 256 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити ТОВ «Укравтоімпорт», що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду, та воно має право протягом десяти днів з дня отримання даної постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою підсудністю.

Керуючись ст. 256, 367, 374, 377, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтоімпорт», подану представником - адвокатом Одінцовим Едвіном Володимировичем задовольнити частково.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 липня 2023 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст судового рішення складено 23 квітня 2024 року