ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/178/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря Жук В.М.

та представника позивача адвоката Жарського І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу №607/18939/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», інтереси якого представляє Ніколаєнко Олена Миколаївна на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2023 року, ухваленого суддею Марциновською І.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

у березні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом АТ КБ «Приватбанк») звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 20 листопада 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 20.11.2013 АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг (далі за текстом Договір). Укладений Договір містить у собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору.

Відповідно до умов Договору банк відкрив відповідачу кредитний рахунок, встановив початковий кредитний ліміт та надав відповідачу у користування кредитну картку. Згідно з умовами Договору відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений в Договорі.

Позивач вказав, що виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами, однак відповідач належним чином покладені на неї зобов`язання не виконала, порушила умови Договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 23.08.2023 складає 37172,17 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 29172,62 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом 7999,55 грн.

За таких підстав позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 20.11.2013 станом на 23.08.2023 у сумі 37172,17 грн, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2023 року, позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 20.11.2013 станом на 23.08.2023 у сумі 29172, 62 грн.

У іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 листопада 2023 року у справі №607/18939/23 в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками в розмірі 7999,55 грн та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за відсотками в розмірі 7999,55 грн. В іншій частині рішення залишити без змін, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Вказує, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки відповідач, при укладенні кредитного договору була належним чином ознайомлена з його умовами, акцептувала пропозицію Банку, отримала кредитну картку, користувалась кредитними коштами, а також визнавала укладення договору та погодилася з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання його умов.

Крім цього, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідачкою 30.07.2020 року було підписано Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг, в якій зазначено основні умови кредитування, в тому числі і відсоткову ставку, тому нарахування заборгованості по відсотках здійснювалось Банком відповідно до умов, вказаних у Заяві.

Вказує, що позивачем були подані суду виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, які є належними та допустимими доказами по справі, а тому вважає, що висновок суду про ненадання доказів наявності заборгованості за відсотками за договором від 20.11.2013 є необґрунтованим.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Представник АТ КБ «Приватбанк» - Жарський І.Р. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладеній в ній.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодом 894 та довідкою про доставку електронного листа на її електронну адресу.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України cудова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. .

Відповідно до п.1, 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку та день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, таким вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині його оскарження, зокрема в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом, не відповідає, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 20.11.2013 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого остання отримала кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У заяві зазначено, що відповідач приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет за адресою: privatbank.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування (а.с. 24).

Для користування кредитним картковим рахунком ОСОБА_1 були надані наступні кредитні картки: 20.11.2013 «PKMMU UNEMBOSSED CREDIT 1-4% FIRST PIN» № НОМЕР_1 з терміном дії до червня 2017 року; 16.04.2014 «PKMMU UNEMBOSSED CREDIT 1-4% FIRST PIN» № НОМЕР_2 з терміном дії до жовтня 2017 року; 16.04.2014 «PKMMU UNEMBOSSED CREDIT 1-4% FIRST PIN» № НОМЕР_3 з терміном дії до грудня 2017 року; 27.12.2014 «Універсальна» № НОМЕР_4 з терміном дії до грудня 2018 року; 30.01.2015 «Універсальна» № НОМЕР_5 з терміном дії до січня 2019 року; 21.01.2016 «Універсальна» № НОМЕР_6 з терміном дії до січня 2020 року; 22.08.2019 «Універсальна» № НОМЕР_7 з терміном дії до травня 2023 року; 30.07.2020 «Універсальна» № НОМЕР_8 з терміном дії до січня 2024 року, що підтверджується довідкою АТ КБ "Приватбанк" (а.с.15).

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), 20.11.2013 ОСОБА_1 був встановлений кредитний ліміт в розмірі 5000 грн, який надалі періодично збільшувався, востаннє 11.11.2020 до 45 000 грн, а 31.01.2023 року відбулося зменшення кредитного ліміту до 0,00 грн (а.с. 14).

При цьому, з виписки за договором б/н за період з 20.11.2013 до 29.08.2023 вбачається, що відповідач користувалась наданими їй кредитними картками та регулярно використовувала кредитні карти для зняття готівки, оплати товарів і послуг, а також користувалась кредитними коштами у межах суми кредитного ліміту (а.с. 72-80).

Згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с.10-13) заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 20.11.2023 станом на 23.08.2023 становить 37 172,17 грн., з яких:

- 29172,62 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. грн. 29172,62 -заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 7999,55 - заборгованість за простроченими відсотками;

- 0,00 грн. нарахована пеня;

- 0,00 грн. - нарахована комісія.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить зтакого.

В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по нарахованих відсотках у сумі 7 999,95 грн, суд першої інстанції виходив з того, що анкета-заява, яка підписана відповідачкою, не містить посилання на конкретні умови кредитування, нарахування відсотків та порядок повернення кредиту, а тому саме по собі підписання ОСОБА_1 паспорта споживчого кредиту та заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, який не є складовою частиною укладеного договору, без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови та правила банківських послуг не підтверджує узгодження сторонами умов кредитування. Отже, відсутні підстави вважати, що 20.11.2013 сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції погодитися не може, оскільки невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що 30 липня 2020 року ОСОБА_1 підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.16 - 23), також Паспорт споживчого кредиту (а.с.25- 27).

Своїм підписом ОСОБА_1 засвідчила, що вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг.

У п. 1.3 Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 30 липня 2020 року визначено річну процентну ставку у розмірі 43,2 % - для карт Універсальна та 42% - для карт Універсальна Gold.

Таким чином, як у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 30.07.2020 , так і Паспорті споживчого кредиту від 30.07.2020, які підписані ОСОБА_1 , визначені умови щодо узгодження відсоткової ставки за користування кредитними коштами в розмірі 43,2% та 42% річних в залежності від типу картки.

Тобто, сторони 30 липня 2020 року обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами (погодили їх розмір) та відповідальність за порушення умов договору.

З розрахунку заборгованості вбачається, що банком застосовувалась процентна ставка 42% річних, тобто у погодженому сторонами розмірі, а тому ці умови кредитування мають виконуватись позичальником належним чином.

Таким чином, з моменту узгодження розміру відсоткової ставки з 30 липня 2020 року ОСОБА_1 зобов`язана сплачувати відсотки за користування кредитними коштами.

Відповідного до долученого банком до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.11.2013, вбачається, що станом на 31 липня 2020 року заборгованість за відсотками за користування кредитом відсутня, та лише 07.10.2022 ОСОБА_1 почали нараховуватися відсотки за користування кредитними коштами, тобто з часу допущення прострочення платежу і в розмірі, визначеному у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 30.07.2020 (а.с. 10-13).

ОСОБА_1 у період з 20.11.2013 до 29.08.2023 користувалася кредитним коштами, використовуючи усі вищезазначені видані їй кредитні картки, що підтверджується випискою за договором №б/н (а.с. 72-80).

Також даною Випискою за договором б/н за період 20.11.2023 - 29.08.2023 підтверджується, що вказана заборгованість за відсотками, виникла в результаті використання ОСОБА_1 коштів на кредитній карті номер НОМЕР_8 , яку вона отримала 30.07.2020 року, тобто після підписання заяви від 30.07.2020 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 20.11.2013, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та клієнтом ОСОБА_1 , видно, що станом на 23.08.2023 сума відсотків у розмірі 7999,55 грн, яку просив стягнути позивач, нарахована за період з 07 жовтня 2022 року по 23 серпня 2023 року (а.с. 10-13).

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" слід задовольнити.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2023 року в частині відмови у стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованості за нарахованими відсотками та в частині розподілу судових витрат скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за нарахованими відсотками за кредитним договором №б/н від 20 листопада 2013 року у розмірі 7999,55 грн.

Щодо судових витрат.

За приписами ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч.1 та ч.13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Рішенням суду першої інстанції стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" 2160,40 грн сплаченого судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що даною постановою задоволено вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 7999,55 грн, тобто позовні вимоги задоволено повністю, тому сплачений позивачем судовий збір у суді першої інстанції у розмірі 2684,00 грн., а також у суді апеляційної інстанцій в розмірі 4026,00 грн, а разом 6710 грн ( 2 648 грн + 4026 грн) слід покласти на ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2023 року в частині відмови у стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованості за нарахованими відсотками та в частині розподілу судових витрат скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_9 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ; ЄРДПОУ 14360570) заборгованість за нарахованими відсотками за кредитним договором №б/н від 20 листопада 2013 року у розмірі 7999,55 грн (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 55 копійок та сплачений у суді першої та апеляційної інстанцій судовий збір у розмірі 6710 грн (шість тисяч сімсот десять гривень).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст рішення суду виготовлено 11 березня 2024 року.

Головуючий Н. М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома