Справа № 944/818/24
Провадження №2-з/944/3/24
УХВАЛА

15.02.2024 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Поворозник Д.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та виселення,

встановив:

13 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, до подання позовної заяви про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та виселення, в якій просить заборонити ОСОБА_2 не допускати його до житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати ОСОБА_2 передати йому ключі від брами та вхідних дверей до вказаного житлового будинку.

На обґрунтування заяви зазначає, що має намір подати позов про усунення перешкод у користування житловим будинком та виселення ОСОБА_2 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що даний будинок він збудував з дружиною та був його власником до 27 вересня 2013 року. А 27 вересня 2013 року його дочка ОСОБА_3 набула права власності на цей будинок за договором дарування. За змістом цього договору він має право, незалежно від зміни власника, на по життєве, безперешкодне, безоплатне проживання та користування цим будинком. На даний час договір він оспорює в судовому порядку, однак рішення у справі не прийнято. З березня 2022 року його дочка ОСОБА_3 виїхала проживати за кордон разом з дітьми. В будинку без реєстрації залишився проживати чоловік дочки ОСОБА_2 , який вигнав його з будинку, веде антигромадський спосіб життя. З січня 2024 року ОСОБА_2 змінив замки, відповідно він не має доступу до будинку, де знаходяться його особисті речі. Зважаючи на викладене, просить вимоги заяви задовольнити.

На підставі ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви з таких підстав.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Також при вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

В постанові № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На думку суду, заявник не навів обґрунтування необхідності забезпечення позову, зокрема, не зазначив у чому саме виконання рішення у майбутньому може бути утруднене та не навів обставини, які це підтверджують.

Також заявник ОСОБА_1 не надав доказів того, що ОСОБА_2 проживає та не допускає його до житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, твердження заявника про те, що в нього немає доступу до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , спростовуються актом обстеження домогосподарства на факт проживання, який складено 06 лютого 2024 року комісією, яка встановила, що у будинку проживає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на наведені приписи чинного законодавства, беручи до уваги обставини, наведені заявником в обґрунтування поданої ним заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про недоведеність належними засобами доказування наявність жодної обставини, яка б свідчила про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення прав позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та виселення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення через Яворівський районний суд Львівської області.

Суддя Д.Б. Поворозник