Провадження № 22-ц/802/50/24 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ТзОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із зазначеним позовом.

Покликалось на ті обставини, що 25 січня 2022 року між ТзОВ «ФК Інвеструм» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 23344-01/2022, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 9000 грн.

Кредитний договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п.1 даного кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Крім того позивач вказував, що 13 січня 2023 року між ТзОВ «ФК Інвеструм» та ним було укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТзОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «ФК Інвеструм» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників, в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 в сумі 21475 грн., що складається: із заборгованості за основною сумою боргу - 9000 грн; заборгованості за відсотками - 12475 грн.

Також позивач зазначав, що 04 лютого 2022 року між ТзОВ «КУ «Європейська кредитна група» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /766900, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000 грн.

Кредитний договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Після чого 12 серпня 2022 року між ТзОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТзОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 12082022, відповідно до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників, в тому числі і права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 12116 грн., що складається: із заборгованості за основною сумою боргу - 4000 грн; заборгованості за відсотками - 8116 грн.

Враховуючи наведене позивач ТзОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитними договорами від 25 січня 2022 року в розмірі 21475 грн і від 04 лютого 2022 року в розмірі 12116 грн, а всього на суму 33591 грн, та судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» кредитну заборгованість в розмірі 33591 грн та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження саме фактів укладення між сторонами спору кредитних договорів і отримання позичальником грошових коштів за цими договорами.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ТзОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» просив оскаржуване відповідачем рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, вважав доведеними факти неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитними договорами та наявність заборгованості, яку остання не сплатила у визначені цими договорами терміни, що є підставою для стягнення даної кредитної заборгованості на користь позивача.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що 25 січня 2022 року між ТзОВ «ФК Інвеструм» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 23344-01/2022. Даний кредитний договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 кредитного договору.

Відповідно до п.п.1.1 п.1 вказаного кредитного договору, товариство надало позичальнику кредит в розмірі 9000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

З пунктів 1.2, 1.3 цього договору вбачається, що кредит надавався строком на 30 днів, до 22 лютого 2022 року, договір починає діяти з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та закінчує свою дію після повного виконання сторонами своїх зобов`язань. За користування кредитом позичальник сплачує позикодавцеві 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% (процентів) на добу.

Згідно з п.п.2.3 п.2 договору проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня його надання позичальнику (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, ним вказаний) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця) Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

З наявних в матеріалах справи письмових доказів: договору факторингу, витягу з реєстру боржників від 13 січня 2023 року, розрахунку заборгованості за кредитним договором, вбачається, що У подальшому 13 січня 2023 року між ТзОВ «ФК Інвеструм» та позивачем ТзОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до умов якого ТзОВ «ФК Інвеструм» передає (відступає) ТзОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «ФК Інвеструм» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників, в тому числі і права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 21475 грн., що складається: із заборгованості за основною сумою боргу - 9000 грн; заборгованості за відсотками - 12475 грн.

Про відступлення права вимоги за вказаним вище кредитним договором відповідачу ОСОБА_1 надсилалось письмове повідомлення від 13 січня 2023 року.

Крім того встановлено, що 04 лютого 2022 року між ТзОВ «КУ «Європейська кредитна група» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /766900. Зазначений кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про свідчить п.7 кредитного договору.

Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 вказаного кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в межах суми 4000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктами 1.2, 1.3 кредитного договору визначено, що кредит надається строком на 30 днів до 05 березня 2022 року. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована.

Згідно з п.п.2.4 п.2 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства включно) Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

З приєднаних до матеріалів справи письмових доказів: копій договору факторингу № 12082022 від 12 серпня 2022 року та акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу, витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 12 серпня 2022 року, розрахунку заборгованості за кредитним договором від 04 лютого 2022 року слідує, що 12 серпня 2022 року між позивачем ТзОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» та ТзОВ «КУ «Європейська кредитна група» було укладено договір факторингу № 12082022, відповідно до умов якого ТзОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТзОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, в тому числі і права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 12116 грн, що складається: із заборгованості за основною сумою боргу 4000 грн; заборгованості за відсотками 8116 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТзОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів».

Зокрема судом було встановлено факти укладення кредитних договорів від 25 січня 2022 року між ТзОВ «ФК Інвеструм» та відповідачем ОСОБА_1 , від 04 лютого 2022 року між ТзОВ «КУ «Європейська кредитна група» та відповідачем ОСОБА_1 саме в електронній формі і які підписані відповідачем шляхом використання електронного підпису, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». У вказаних договорах сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір і тип процентної ставки. Дані кредитні договори є дійсними, у судовому порядку не оскаржувались. Розрахунок заборгованості, проведений первісними кредиторами до відступлення прав вимог, відповідачем не спростований ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження укладення кредитних договорів, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом як підстава для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки за нормами ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно не можливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

Необґрунтованими є твердження в апеляційній скарзі про те, що позивачем не надано будь-яких підтверджуючих доказів перерахування позивачем грошових коштів на його картковий рахунок, враховуючи наступне.

Так, згідно договорів про надання фінансового кредиту встановлено, що кредит надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок позичальника в безготівковій формі у національній валюті на реквізити банківської картки, вказаної клієнтом, згідно умов договору.

Відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорах або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Відповідач, в обґрунтування своїх заперечень та доводів щодо незгоди з рішенням суду першої інстанції, указувала на те, що позивачем не доведено факту отримання нею кредитних коштів та факту зарахування їх на поточний рахунок позичальника, однак, наголошуючи на відсутності доказів отримання нею коштів, які за умовами договорів переховувались в безготівковій формі на платіжну банківську картку, не надала ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту незарахування кредитних коштів на її рахунок, враховуючи, що ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не є первісним кредитором та не є банківською установою.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеними ті обставини, що ОСОБА_1 , отримавши грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеними договорами, взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачені в договорах строки отримані у кредит грошові кошти та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у загальному розмірі 33591 грн.

Отже, на думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на повно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є посилання в рішенні суду і яким суд дав вірну правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, то підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді