КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/2442/24
Провадження № 2/947/1800/24
УХВАЛА

26.02.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Матвієвої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» Кувшинової Валерії Петрівни про закриття провадження по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

18.01.2024 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №IS КP 1174591 B1 від 02.08.2019 року у розмірі 8076 гривень 95 копійок, а також судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 22.01.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі.

У судове засідання призначене на 26.02.2024 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином.

Однак, представник позивача у позові зазначив про розгляд справи за його відсутності.

Крім того, 01.02.2024 року до суду в електронній формі надійшла заява від представника позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» Кувшинової Валерії Петрівни про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмету спору, посилаючись на сплату відповідачем заборгованості в добровільному порядку.

Дослідивши подані до суду документи та оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Пунктом 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відсутній предмет спору провадження у справі підлягає закриттю.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем.

Об`єктом цивільних правовідносин є матеріальні і нематеріальні блага, з приводу яких виникають цивільні правовідносини.

Види об`єктів цивільних прав визначені ст. 177 ЦК України.

Коло правовідносин, які можуть виникати щодо того чи іншого об`єкту цивільних прав ЦК України не обмежено.

Тобто, учасники правовідносин можуть вступати у будь-які правовідносини щодо певного об`єкту цивільних правовідносин, не заборонені і не обмежені законом.

Зміст таких правовідносин є досить широким та становить усі права та обов`язки їх учасників, визначені договором та законодавством.

Предмет спору не є тотожним предмету позову, яким є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті.

Предметом позову є позовні вимоги.

Предмет спору - є достатньо простим для визначення (з`ясування) та станом на момент виникнення спору є таким, що фактично існує та не може бути заперечений сторонами.

Правове значення категорії предмет спору і пов`язані із цим правові наслідки на час розгляду справи чітко визначені ЦПК України, саме із нею процесуальний закон пов`язує закриття провадження у справі в порядку пункту 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України (відсутність предмету спору, а не предмету позову).

Крім того, суд зазначає, що необхідність запровадження такого правила, встановленого пунктом 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України, обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Пороте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

До такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17.

Приймаючи викладене, судом встановлено, що між сторонами виник спір стосовно невиконання позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №IS КP 1174591 B1 від 02.08.2019 року, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість, яка станом на 20.12.2023 року становитьу розмірі 8076 гривень 95 копійок.

Представником позивача особисто підтверджено погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №IS КP 1174591 B1 від 02.08.2019 року в добровільному порядку, за наслідком чого представником позивача підтверджено вирішення спору, який слугував підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

На підставі викладеного, приймаючи вирішення сторонами по справі предмету спору щодо невиконаних відповідачем зобов`язань за кредитним договором №IS КP 1174591 B1 від 02.08.2019 року за період виникнення спірної заборгованості, станом на 20.12.2023 року, що виключає подальший спір з приводу стягнення відповідної заборгованості, суд вважає наявними підстави для закриття провадження в цій справі, у зв`язку відсутністю предмету спору.

Частиною 2 статті 255 ЦПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Позивачем у поданому клопотанні про закриття провадження у справі заявлено вимогу про повернення сплаченого судового збору за пред`явленим позовом.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Також, згідно з п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» , сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях..

Отже, з аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що компенсація позивачеві сплаченого останнім судового збору під час пред`явлення позову до суду шляхом їх стягнення з відповідача чи шляхом повернення позивачеві сплаченої суми судового збору з державного бюджету, має наслідком від підстав закриття провадження у справі передбачених ч.1 ст. 255 ЦПК України, в залежності від процесуальної поведінки відповідача та обставин, чи мало місце задоволення відповідачем вимог позивача саме внаслідок відповідного позову позивачем до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з цим позовом було сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн., на підставі меморіального ордеру №4203 від 27.12.2023 року.

Позивачем у поданій заяві підтверджено, що задоволення відповідачем вимог позивача було вчинено після пред`явлення позову в даній справі.

Однак, матеріали справи не містять доказів, що станом на момент задоволення відповідачем вимог позивача, ОСОБА_1 був обізнаний про наявне судове провадження, приймаючи, що поштова кореспонденція зі скерування на його ім`я копії позовної заяви, разом з додатками до нього та копією ухвали суду про відкриття провадження по справі, повернута до суду без вручення.

За наслідком чого, суд вважає відсутніми підстави вважати, що задоволення вимог позивача з боку відповідача відбулось саме внаслідок пред`явлення позивачем до суду цього позову, у зв`язку з чим суд вважає відсутніми підстави для покладення на відповідача обов`язку з компенсації понесених позивачем витрат зі сплати судового збору на підставі положень ч.3 ст. 142 ЦПК України.

Додатково, суд зазначає, що в даній справі суд дійшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі саме з підстав відсутності предмету спору по справі, що передбачено п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, ані внаслідок відмови позивача від позову, що в свою чергу передбачено п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

При викладених обставинах, з урахуванням того, що провадження по справі підлягає закриттю не з виключних підстав, які перешкоджають поверненню судового збору у відповідності до вимог статті 7 Закону України «Про судовий збір», а також відсутні підстави передбачені ч.3 ст. 142 ЦПК України для покладення понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору на відповідача по справі, суд вважає, що у відповідності до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачений позивачем судовий збір на підставі меморіального ордеру №4203 від 27.12.2023 року при пред`явленні до суду позовної заяви по справі №947/2442/24, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету України.

Керуючись ст. 141, 142, п.2 ч.1 ст.255, 352-354 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд,

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі №947/2442/24 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №IS КP 1174591 B1 від 03.10.2016 року, станом на 20.12.2023 року, у розмірі 8076 гривень 95 копійок закрити.

Роз`яснити сторонам по справі, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у місті Одесі Одеської області, , адреса: м. Одеса, вул. Черняхівського, 6, повернути Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «Південний», , місцезнаходження: 65059, м. Одеса, вул. Краснова, 6/1, судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 (нуль) копійок, який було сплачено на розрахунковий рахунок отримувача UA00115756, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО банку отримувача 899998, отримувач платежу - ГУК в Од.обл./Київський р-н/22030101 , ідентифікаційний код отримувача 37607526, за меморіальним ордером №4203 від 27.12.2023 року на суму 2684,00 гривень, примірник якого зберігається в матеріалах цивільної справи №947/2442/24.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Калініченко Л. В.