КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/7438/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та річних,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом про стягнення інфляційних збитків та річних. Також позивач просив суд справу вирішити без позивача, у випадку відсутності відповідача винести заочне рішення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів. За даним договором боржник отримав грошові кошти в розмірі 135 000 грн на строк до 01 листопада 2016 року. Вказав, що до цього часу відповідачем кошти позивачу не повернуто, у зв`язку з чим виникло грошове зобов`язання, яке відповідач належним чином не виконує, що дає підставу позивачу для стягнення, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, 3 % річних та інфляційних збитків.

Таким чином, сума річних, за період з 01 лютого 2020 року до 01 лютого 2023 року, становить 12 150 грн (135 000 грн * 9 %).

Позивач зазначив, що зазначені проценти не є мірою відповідальності, а з огляду на ст. 536 ЦК України є платою за користування чужими грошовими коштами.

Інфляційні збитки за період з вересня 2019 року по січень 2023 року включно складають 149,3 % і становлять 201 555 грн (135 00 грн * 149,3 % = 201 555 грн).

Враховуючи те, що 135 000 грн вже стягнуто Києво-Святошинським районним судом Київської області, від проіндексованої суми вони віднімаються, і залишок складає 66 555 грн (201 555 грн - 135 000 грн = 66 555 грн).

Загальна сума до стягнення становить 78 705 грн (12 150 грн річних + 66 555 грн інфляційних втрат), які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 листопада 2023 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, 09 січня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що 27 червня 2019 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 135000 грн. До цього часу кошти не повернуті.

Вказує, що у зв`язку з тим, що відповідачка належним чином не виконує рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 червня 2019 року, у позивача виникло грошове зобов`язання, яке дає йому підставу для стягнення, відповідно до ст. 625 ЦК України 3 % річних та інфляційні збитків.

Зазначає, що суд першої інстанції протиправно, без направлення йому копії відзиву Горбань, прийняв до провадження відзив з додатками його розписок про отримання неустойки.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що суд першої інстанції при винесенні рішення вийшов за межі його позовних вимог та порушив ст. 625 ЦК України.

На адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_2 в якому вона зазначає, що з апеляційною скаргою не згодна, просить суд апеляційної інстанції прийняти спрадливе рішення. .

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що станом на час розгляду справи відповідачка повернула всю суму позики, а саме останній платіж нею сплачений ще 18 квітня 2018 року. Звертаючись до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат та річних, позивач нараховував на всю суму, без врахувань повернених коштів. Позивач не надав доказів на спростування доказів відповідача. Враховуючи, що відповідач борг повернув у повному обсязі, період інфляційних втрат та річних зв`ялений позивачем вже після повернутого боргу.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 червня 2019 року у справі № 369/12156/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 про стягнення боргу підтверджено укладання договору позики та стягнено суму боргу в розмірі 135 000 грн (а.с. 2-3).

Відповідно до поданих відповідачем розписок встановлено, що на виконання боргових зобов`язань ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 : 23 грудня 2016 року - 100 000 грн, 01 лютого 2017 року - 29 000 грн, 23 березня 2017 року - 15 000 грн, 24 березня 2017 року - 14 000 грн, 18 квітня 2018 року - 6000 грн. Всього загальна сума становить 164 000 грн (а.с. 40-45).

В матеріалах справи відсутнє підтвердження, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 червня 2019 року у справі № 369/12156/17 перебуває на примусовому виконанні.

Відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2023 року у справі № 369/7487/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки встановлено, що станом на час розгляду справи відповідач повернула всю суму позики (а.с.47-49).

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року у справі № 381/111/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підтверджено, що станом на час розгляду справи відповідач виконала своє боргове зобов`язання за договором від 01 листопада 2015 року (а.с.50-51).

Доводи апеляційної скарги про те, що у зв`язку з тим, що відповідачка належним чином не виконує рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 червня 2019 року, у позивача виникло грошове зобов`язання, яке дає йому підставу для стягнення, відповідно до ст. 625 ЦК України, 3 % річних та інфляційні збитків, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки станом на час розгляду справи відповідачка повернула всю суми позики. Враховуючи, що відповідачем повернуто борг у повному обсязі, а період інфляційних втрат та річних зв`ялений позивачем вже після повернутого боргу, отже зазначені інфляційні втрати та 3% річних не підлягають стягненню.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при винесенні рішення вийшов за межі його позовних вимог та порушив ст. 625 ЦК України, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки суд першої інстанції розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення позовних вимог без задоволення та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст.ст. 526, 625 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача не було порушено відповідачем.

З урахуванням викладеного, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з`ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об`єктивний склад, права та обов`язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «07» березня 2024 року.

Головуючий суддя СуддіЛ.П. Сушко Д.Р. Гаращенко В.І. Олійник