РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2024 року

м. Рівне

Справа № 564/1898/23

Провадження № 22-ц/4815/389/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 адвоката Остапенка Володимира Сергійовича на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 04 січня 2024 року (ухвалене у складі судді Цвіркуна О.С., повний текст рішення суду виготовлено 09 січня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміна способу їх стягнення, -

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміна способу їх стягнення.

Позов обґрунтовано тим, що вона з відповідачем є батьками неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2019 року у справі № 564/132/19 з відповідача на корись позивачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 в розмірі по 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Визначеного судом розміру аліментів не вистачає на утримання сина.

Вказувала, що вона офіційно не працевлаштована, має лише тимчасові заробітки, а також постійно хворіє та потребує лікування.

Відповідач у 2020 році придбав квартиру, проживає за кордоном, там же і працює та отримує високу заробітну плату, а тому спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки від свого доходу.

Просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області №564/132/19 від 22.02.2019 року та змінити спосіб стягнення з твердої грошової суми на частку від доходу і стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 04 січня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміна способу їх стягнення задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області №564/132/19 від 22.02.2019 року та змінено спосіб стягнення з твердої грошової суми на частку від доходу до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач спроможний і може забезпечити виплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що відповідач не є особою похилого віку, працездатний та має задовільний стан здоров`я, не позбавлений можливості працювати та брати участь в утриманні дитини.

Жодних доказів на підтвердження показань свідка ОСОБА_4 , яка є матір`ю відповідача, щодо оформлення іпотеки нею та чоловіком та подальшого переоформлення квартири на сина, в матеріалах справи немає.

Доказів надання відповідачем будь-якої допомоги на утримання сина ним не подано.

Просить суд, скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

12 лютого 2024 року представником ОСОБА_2 адвокатом Остапенко В.С. подано апеляційну скаргу на рішення суду.

У апеляційній скарзі покликається на необґрунтованість рішення суду.

Вказує, що позивачкою не доведено наявності підстав для збільшення розміру аліментів, що стягуються на утримання сина.

Пояснює, що відповідач знаходиться на заробітках та значну частину отриманої грошової винагороди використовує на утримання сина ОСОБА_5 .

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області №564/132/19 від 22.02.2019 року з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7).

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Підставами позову слугували обставини, які, на думку позивачки, тягнуть через зміну способу стягнення аліментів із відповідача (з твердої грошової суму на частку від доходу) збільшення розміру аліментів. Тобто, право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів і збільшення розміру аліментів унаслідок такої зміни не заперечується, як таке.

Як вбачається із матеріалів справи, з часу ухвалення рішення Костопілського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2019 року у справі № 564/132/19 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , матеріальний стан відповідача, покращився, а саме ним набуто у власність нерухоме майно квартиру, площею 32,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 08 грудня 2020 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 11, 40), за доводами обох сторін, відповідач працевлаштований за кордоном.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст. 12, 81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є молодою, здоровою, працездатною особою та спроможний належним чином виконувати свій обов`язок забезпечувати свого малолітнього сина.

Доказів наявності у ОСОБА_2 інших утриманців, окрім сина ОСОБА_5 , останнім не надано, а судом не встановлено.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20).

Жодних доказів, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, в обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про надання ним додатково, окрім стягнутих рішенням суду аліментів, матеріального забезпечення сина, апелянтом суду не надано.

Сторонами по справі не надано доказів офіційного працевлаштування ОСОБА_2 та його середньомісячного заробітку.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Тобто, якщо у платника аліментів відсутні доходи і він не працює, розмір аліментів буде обраховуватися виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно інформації, оприлюдненої на офіційному сайті Головного управління статистики у Рівненській області середня номінальна заробітна плата штатного працівника Рівненської області становить 13358 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень.

Як встановлено ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Присудження аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) відповідатиме мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину та сприятиме забезпеченню належного матеріального утримання дитини відповідного віку.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , місцевий суд правильно визначив обставини справи, наявність підстав для збільшення розміру аліментів, однак не правильно визначив їх розмір.

Суд враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо у ранньому дитинстві, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

Враховуючи, що ОСОБА_2 є працездатним, має задовільний стан здоров`я, не має інших утриманців, не заперечує свого обов`язку утримувати сина, з метою захисту інтересів дитини та забезпечення їй рівня життя, який необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, апеляційний суд вважає обґрунтованим до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ураховуючи те, що суд першої інстанції, правильно встановивши характер спірних відносин, що виникли між сторонами, не правильно визначив розмір аліментів, ухвалене ним рішення підлягає зміні, а саме: збільшення розміру аліментів, які стягуються згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області №564/132/19 від 22.02.2019, з 1/6 частини до 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 04 січня 2024 року змінити, збільшивши розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області №564/132/19 від 22.02.2019 року на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 до 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У решті рішення суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Остапенка Володимира Сергійовича залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.