ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1398/23 Номер провадження 22-ц/814/854/24Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Прядкіної О.В.,

секретаря Чемерис А.К.,

за участі прокурора Вороненко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою в.о. керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області на ухвали Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2023 року по цивільній справі за позовом заступника керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області до ОСОБА_1 , про конфіскацію земельної ділянки,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 заступник керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області звернувся до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки, а також заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погодившись з вказаними ухвалами їх в апеляційному порядку оскаржує в.о. керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області, який посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу місцевого суду про повернення позовної заяви скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а також скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, постановивши нову, якою задовольнити заяву.

В обґрунтування апеляційної скарги поданої на ухвалу про повернення позовної заяви вказує, що судом безпідставно повернуто заяву через відсутність у заступника керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області права підпису позовну заяву, подану в інтересах Диканської окружної прокуратури Полтавської області.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційних скарг.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана заступником керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області Ковалем Є.О., який не має права підписувати вказаний процесуальний документ.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року. Частина перша цієї статті визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з ст.10 Закону України «Про прокуратуру» у системі прокуратури України діють обласні прокуратури, до яких належать прокуратури областей, прокуратура Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, Київська міська прокуратура. Обласну прокуратуру очолює керівник обласної прокуратури, керівник прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, керівник Київської міської прокуратури, який має першого заступника та не більше трьох заступників.

Положеннями ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2021 року у справі № 910/10890/19 виклав правову позицію про те, що відповідно до частин 4 та 5 ст. 6 Закону України «Про прокуратуру» інформація про діяльність прокуратури оприлюднюється в загальнодержавних та місцевих друкованих засобах масової інформації і на офіційних веб-сайтах органів прокуратури.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо наявних підстав для повернення позовної заяви передчасними та такими, що ґрунтуються на припущеннях.

На момент прийняття рішення про повернення заяви, в матеріалах справи не було жодних доказів того, що заступник керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області Коваль Є. не мав повноважень підписувати позовну заяву.

Наявність сумнівів в суду першої інстанції щодо належних повноважень особи, яка підписала позовну заяву, також не свідчить про відсутність таких повноважень. При цьому, суд, у разі наявності сумнівів у наявності повноважень посадової особи, що підписала позовну заяву, не був позбавлений можливості відповідно до вимог ч. 1 ст. 185 ЦПК України залишити позовну заяву без руху з наданням позивачу строку для подання відповідних документів.

Крім того, до позовної заяви позивачем долучено копію наказу Полтавської обласної прокуратури № 493к від 17 травня 2021 року про призначення ОСОБА_2 на посаду заступника керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області.

Таким чином, позовну заяву подано та підписано уповноваженою особою, а саме заступником керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області, який діяв в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

При поверненні позовної заяви, суд першої інстанції не звернув увагу на вищезазначене, у зв`язку з чим постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 379 ЦПК України є підставою для її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви заступника керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області Ковалем Є.О. про забезпечення позову, окрім висновків, що позивач не має права підписувати вказаний процесуальний документ, прийшов до висновку, що заявником не було доведено, що відмова у забезпеченні позову може ускладнити ефективний захист або поновлення охоронюваних законом прав або інтересів позивача.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку та заборонити здійснювати дії щодо розпорядження земельною ділянкою.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір щодо законності набуття ОСОБА_1 , як громадянином рф, права власності на земельну ділянку, яку позивач просить конфіскувати у власність держави.

Суд не звернув уваги на те, що на даний момент земельна ділянка перебуває у власності відповідача, який може на власний розсуд розпорядитись майном. Таким чином, у разі задоволення позову, якщо відповідач здійснить відчуження земельної ділянки, передачу її в оренду, поділ земельної ділянки тощо, такі дії призведуть до неможливості виконання рішення суду. Більше того, вчинення будь - яких дій із земельною ділянкою до закінчення судового розгляду, у разі задоволення позову, призведе до необхідності вирішення спорів з іншими особа, яким ця земельна ділянка буде передана.

Без встановлення обмежень на час розгляду справи власник земельної ділянки може розпорядитися своєю власністю на власний розсуд в будь-який час. Намір щодо відчуження земельної ділянки інша сторона не може довести доказами у розумінні ст. 76 ЦПК України, оскільки намір це ще не обставина, яка встановлюється певними засобами доказування, а лише передбачення того, що може в подальшому стати такою обставиною.

Обраний позивачем спосіб забезпечення позову відповідає предмету позову, а відтак є таким, що співмірний заявленим вимогам.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

За вказаних обставин ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви.

Враховуючи, що передача справи для продовження розгляду не є остаточним вирішенням спору по суті, підстави для розподілу судових витрат відсутні. Такий висновок узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 18 травня 2020 року у справі №530/1731/16-ц.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п.п. 2, 6, 379, 376 ч. 1 п. 4, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу в.о. керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області задовольнити.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2023 року про повернення позовної заяви скасувати.

Матеріали позовної заяви заступника керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області до ОСОБА_1 , про конфіскацію земельної ділянки, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2023 року про відмову у забезпеченні позову скасувати.

Заяву заступника керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер :00:019:0057, площею 3,4292 та, розташованої на території Зіньківської територіальної громади Полтавського району, належну на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання, належної йому на праві приватної власності 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер :00:019:0057, розташованої на території Зіньківської територіальної громади Полтавського району.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді Л. І. Пилипчук

О. В. Прядкіна