РІШЕННЯ

Іменем України

01.03.2024 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартинишин М.О.

за участю секретаря Кондрашин В.Р.

представника позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, до якого просить припинити стягнення аліментів призначених рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17.01.2017 року у справі 465/5638/16-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17.01.2017 року у справі 465/5638/16-ц було постановлено стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на її утримання в розмірі 2000 (дві тисячі) грн., щомісячно, починаючи із30.09.2016 року, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України (утримання (аліменти) на непрацездатну дружину). З моменту винесення вищезгаданого рішення, у ОСОБА_3 погіршився стан здоров`я внаслідок травм отриманих підчас бойових дій при захисті Батьківщини, що потребує додаткових витрат на лікування. Крім того, зазначає, що ОСОБА_3 погіршилось матеріальне становище, так на день подачі позову із заробітної плати останнього стягується 70 % в якості виплати по аліментах на утримання двох дітей та відповідачки. Наведене ставить позивача в край скрутне матеріальне становище і робить його неспроможний надавати матеріальну допомогу. В той самий час, відповідачка з 2020 року почала здійснювати підприємницьку діяльність, має достатній дохід для утримання себе і перестала бути такою, що потребує матеріальної допомоги, в зв`язку з чим позивач вважає, що стягнення аліментів повинно бути припинено. Просить позов задоволити.

Ухвалою судді від 31.05.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати за участю учасників справи.

Ухвалою суду від 19.09.2023 рокувитребувані по справі докази.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задоволити.

Відповідачка у судовому засіданні позов заперечили та пояснила, що вона не працює, лікується та утримує незначну пенсію по інвалідності натомість. Натомість позивач спроможний надавати її матеріальну допомогу, має значні кошти та те, що його держава належно забезпечує. Тому просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні встановлено, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17.01.2017 року у справі 465/5638/16-ц позов ОСОБА_2 задоволено повінстю, ухвалено стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої: АДРЕСА_2 ) аліменти на її утримання в розмірі 2000 (дві тисячі) грн., щомісячно, починаючи із 30.09.2016 року.

Суд зауважує, що обставини, встановлені судом, на підставі положень ч. 5 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Згідно з ч.3 ст.82 СК України право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: 1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; 2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

З даної норми вбачається, що обставини, визначені ч. 3 ст. 82 СК України, які могли б бути підставою для припинення права одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, мають виникнути після ухвалення відповідного судового рішення.

Тобто, для припинення стягнення аліментів позивач повинен довести, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги, або що він неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до наданої відповідачкою довідки про доходи №6705 7877 7108 1714 від 27.06.2023 року вбачається, що відповідачка перебуває на обліку в Залізничному об`єднаному управлінні ПФУ м. Львова в Львівській області і отримує пенсію по інвалідності, сума її пенсії за період з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року складає 15 640 гривень.

За таких обставин, суд вважає, що одержувач аліментів не перестав потребувати матеріальної допомоги, оскільки отримує незначну пенсію.

Разом тим, у своїй постанові від 24.06.2021 у справі № 759/6629/19 Верховний Суд зазначив, що призначення особі з інвалідністю відповідної пенсії по інвалідності або іншої соціальної виплати не може знаходитися у зв`язку із виплатами, які здійснює подружжя на утримання іншого подружжя, яке є особою із інвалідністю. Факт призначення державою пенсії по інвалідності не може впливати на факт призначення судом аліментів на утримання подружжя або ж виключати його.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас доводи позивача, що відповідачка з 2020 року почала здійснювати підприємницьку діяльність, має достатній дохід для утримання себе і перестала бути такою, що потребує матеріальної допомоги є безпідставними, оскільки будь-яких доказів на підтвердження даних обставин позивач суду не надав.

Крім цього, у матеріалах справи відсутні докази, що відповідачка отримує дохід від підприємницької діяльності.

Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, щодо його скрутного майнового стану, або погіршення стану здоров`я, що може бути перешкодою для сплати аліментів у розмірі, визначеному судом.

Разом із цим, стягнення аліментів на дітей саме по собі не є підставою для припинення стягнення аліментів за відсутності доказів щодо погіршення майнового стану платника аліментів. А таких доказів позивачем не надано й погіршення його майнового стану нічим не доведено.

При цьому, позивач відомостей про розмір свого доходу або його відсутність до суду він не надав.

Крім цього, відповідач є особою працездатного віку та є військовослужбовцем де отримує відповідні доходи, його стан здоров`я є задовільним та відомостей про його неможливість за станом здоров`я працювати матеріали справи не містять.

При цьому, доказів неспроможності надання дружині матеріальної допомоги суду не надано, а факт отримання травм під час бойових дій, не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Отже, на підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, не доведено обставин, передбачених ч. 3 ст. 82 СК України, з якими закон пов`язує можливість припинення стягнення аліментів, присуджених за рішенням суду, а саме що ОСОБА_2 перестала потребувати матеріальної допомоги, або він неспроможний надавати таку матеріальну допомогу.

У зв`язку з викладеним, за відсутності належних та допустимих доказів, які б свідчили про виникнення обставин, передбачених ч. 3 ст. 82 СК України, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 відсутні.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права . Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин та наявних доказів, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомогита доказів неспроможності ним надавати матеріальної допомоги відповідачці.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Львівської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживанняАДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Дата складення повного судового рішення - 06.03.2024 року.

Суддя Мартинишин М.О.