ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3905/24 Справа № 2-537/11 Суддя у 1-й інстанції - Ілюшик І.А Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на державного виконавця, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 ,

-за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

31.01.2024 року до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_1 на державного виконавця, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , в якій заявник просив:

- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук О.О. щодо не проведення на підставі ухвали Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 року у справі № 2-537/11 примусового стягнення в межах зведеного виконавчого провадження № 61641244 на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , у вигляді 1/2 частки житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в якому зареєстровані малолітні, в тому числі зареєстрована 19.12.2023 року малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- зобов`язати головного державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук О.О. вжити заходи на підставі ухвали Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 року у справі № 2-537/11 щодо реалізації в межах зведеного виконавчого провадження № 61641244 нерухомого майна боржника ОСОБА_2 , у вигляді 1/2 частки житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в якому зареєстровані малолітні, в тому числі зареєстрована 19.12.2023 року, малолітня ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 - без додаткового отримання дозволу органу опіки та піклування або суду на таку реалізацію.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

21.02.2024 року від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування зазначеної ухвали та винесення нового судового рішення про задоволення вимог скарги у повному обсязі.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не надав належної оцінки, що боржник ОСОБА_2 , будучи обізнаним про наявність ухвали Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року про звернення стягнення на частину будинку, порушив зобов`язання, визначене ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», та вчинив дії, направлені на штучне ускладнення виконання судового рішення, а саме зареєстрував 19 грудня 2023 року у належному йому житловому будинку ще одну дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від боржника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що Органом опіки та піклування не надалась згода не реалізацію належного йому майна, де зареєстровані та проживають діти, а тому не має підстав для задоволення апеляційної скарги.

Від головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук О.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що в неї у провадженні перебуває чотири виконавчих провадження по стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів на загальну суму 1 695 904, 58 грн.

З моменту відкриття виконавчого провадження боржником сплачено 1 498 210, 47 грн., залишок заборгованості складає 269 668, 84 грн.

Державним виконавцем до Органу опіки та піклування було спрямовано листа про надання дозволу про реалізацію нерухомого майна боржника, в якому зареєстровані та проживають малолітні.

Листом від 03.07.2023 року Органом опіки та піклування було відмовлено у наданні такого дозволу.

Держаний виконавець звернувся до суду з відповідним поданням.

Судом було надано згоду на реалізацію майна. Дніпровським апеляційним судом 30.11.2023 року винесено постанову про залишення без змін ухвали Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року, якою надано дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно божника, але 19.12.2023 року боржник зареєстрував у своєму будинку ще одну малолітню особу, якої не було на момент винесення судового рішення.

Дії судового виконавця є правомірними, а тому не має підстав для задоволення апеляційної скарги.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

ОСОБА_1 у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Стадницький С.А. проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Від головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук О.О. надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

На виконанні у головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Дрижирук О.О. перебуває зведене виконавче провадження № 61641244 відносно боржника ОСОБА_2 до складу якого входять 4 виконавчих провадження про стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_1 .

По теперішній час рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області по якому виконавчий лист видано у 2015 році про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 не виконано як і інші ухвалені судом рішення .

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 року у справі № 2-537/11 задоволено подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук О.О. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 в якому зареєстровані малолітні та звернено стягнення на нерухоме майно боржника, а саме: 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в якому зареєстровані малолітні. Вона набрала законної сили, до цього часу не змінена, не скасована (а.с. 7-11).

На теперішній час малолітня ОСОБА_3 , 2013 р.н., зареєстрована та проживає у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , згідно акту депутату Вільногірської міської рад № 1129 від 05.02.2024 року (а.с.45 ).

Згідно копії витягу № 3948 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 20.12.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано боржника ОСОБА_2 , інші повнолітні та неповнолітні особи, а також з 19.12.2023 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , 14.02.2023 року (а.с.44 ).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 24.06.2021 року вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 41).

Згідно копії листа за підписом начальника відділу примусового виконання рішень Гуленко С. за вих. № 05.1-3312217 від 16.01.2024 з урахуванням того, що виявились нові обставини, 08.01.2024 року державним виконавцем відділу вже направлено запит на адресу Служби у справах дітей виконавчого комітету Вільногірської міської ради за вих. № 05.1-33/1059 (а.с. 13,14).

Копію запиту від 08.01.2024 за вих. № 05.1-33/1059 надано державним виконавцем, згідно інформації про відстеження відправлення станом на 16.01.2024 року воно знаходилось у точці видачі м. Вільногірськ (а.с. 79).

Вказані обставини підтверджують матеріалами виконавчого провадження та іншими матеріалами справи.

Державний виконавець звернулася до Служби у справах дітей виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області після того, як її було повідомлено про виникнення після набрання ухвалою міського суду законної сили нових обставин, а саме реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 дочки ОСОБА_2

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції прийшов до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі, оскільки вимога про зобов`язання державного виконавця вчинити певні дії є похідною від вимоги про визнання бездіяльності неправомірною, а вказані обставини не встановлені.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду, з огляду на таке.

Розглядаючи справу у подібних відносинах Верховний Суд у постанові (справа № 2-537/11, провадження № 61-5415св22) від 15 лютого 2023 року зазначив, що згідно із частинами 1 - 3 ст. 435 ЦПК України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може, зокрема, за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення. Підставою для цього є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З наведеного вбачається, що з метою усунення обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду, а саме відсутності дозволу органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, право власності або право користування яким мають діти, виконавець може звернутися до суду із заявою (поданням) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані діти.

Таким чином, дії державного виконавця є послідовними та законними.

З моменту, коли в будинку, що належить боржнику стала зареєстрована ще одна неповнолітня особа державному виконавцю слід повторити вже пройдену ним процедуру: звернутись до Органу опіки та піклування, а в випадку відмови у наданні дозволу, звернутись до суду.

Іншого алгоритму виконання рішення національне законодавство не містить.

При таких обставинах апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 09.04.2024 року.

Судді: