ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/1229/24
номер провадження 2/695/831/24
УХВАЛА

08 квітня 2024 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ватажок-Сташинська А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути майно,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 28.03.2024 звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), в якому просить:

-зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути майно а саме тракторний причіп технологічний «ПСЕ-20» червоного кольору, 1987 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , у володіння власника ОСОБА_1 ;

-витребувати у відділі реєстрації сільськогосподарської техніки ТОВ «ТОРГ ТРАНС» документацію про реєстрацію тракторного причіпа технологічного «ПСЕ-20» червоного кольору, 1987 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 ;

-викликати в судове засідання та допитати в якості свідків начальника СВ Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області Матвієнка Олександра Миколайовича, ??заступника начальника СВ Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області Орисенка Ростислава Івановича, ОСОБА_3 , експерта відділу реєстрації сільськогосподарської техніки ТОВ «ТОРГ ТРАНС» Приз Сергія Миколайовича;

-у судовому засіданні дослідити матеріали цивільної справи справі №695/1146/19, а саме прослухати записи показів в судовому засіданні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що саме він є законним власником тракторного причепу технологічного «ПСЕ-20» червоного кольору, 1987 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , оскільки згідно з рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.02.2016 у справі №695/3207/15ц, визнано за ОСОБА_1 право власності на причіп технологічний «ПСЄ-20», «ПСЕ-20», 1987 на року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , червоного кольору, що виділений йому з пайового фонду колишнього КСП «Більшовик» на підставі рішення зборів співвласників майнових паїв СТОЛВ «Богатир» (протокол №1 від 03.12.2002). Як зазначено у позові за обставинами вказаної вище справи позивач прийняв причіп технологічний «ПСЕ-20», 1987 року випуску, заводський номер 5217, червоного кольору, вартістю 1365,00 грн від СТОВ «Богатир» відповідно до акта прийому-передачі майнового паю по дорученню від 27.03.2003, але фактично даний причіп зберігався на тракторній бригаді СТОВ «Богатир» і був звідти забраний без належних правових пристав, а фактично викрадений, ОСОБА_3 і весь час знаходиться у нього та його сім`ї у користуванні. Також у позові зазначено, що позивач звертався до суду із позовом до ОСОБА_3 про витребування із чужого незаконного володіння тракторного причепа технологічного «ПСЕ-20», 1987 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , червоного кольору. Однак рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.10.2021 позивачу відмовлено у задоволенні позову. Відмовляючи у задоволенні позову, суд послався на те, що позивачем не було доведено факт знаходження спірного причепу на час розгляду справи у суді у користуванні відповідача. Однак, на думку позивача, дані обставини спростовуються показами свідків, наданими під час судового розгляду справи №695/1146/19. Посилаючись на неповноту встановлення Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області при вирішенні справи № 695/1146/19 обставин вибуття із законного володіння позивача спірного причепу, позивач, стверджуючи, що в судах відсутні інші позови між цими ж сторонами по справі з цим же предметом позову та з цих же підстав, звернувся з даним позовом до суду.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.03.2024 даний позов передано головуючому судді Середі Л.В.

Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середи Л.В. від 02.04.2024 заявлено самовідвід у цивільній справі за даним позовом, передано справу до канцелярії суду для повторного авторозподілу справи.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.04.2024 даний позов передано головуючому судді Ватажок-Сташинській А.В.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На виконання вказаної вимоги, позивач зазначає, що в судах відсутні інші позови між цими ж сторонами по справі з цим же предметом позову та з цих же підстав.

Однак, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач, звертаючись з даним позовом, фактично просить переглянути рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаській області від 12.10.2021 у цивільній справі №695/1146/19, яке постановою Черкаського апеляційного суду від 02.12.2021 залишено без змін.

Зокрема у прохальній частині позову позивач просить дослідити матеріали цивільної справи справі №695/1146/19, а саме прослухати записи показів в судовому засіданні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та допитати осіб, які були залучені в якості свідків.

Верховний Суд у постанові по справі №640/7778/18 роз`яснив, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Верховний Суд зауважив, що, визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Хоча в цивільній справі №695/1146/19 спосіб захисту сформований як «витребування майна із чужого незаконного володіння», а у даній позовній заяві як «зобов`язання повернути майно», обидва позови є віндикаційними (ст. 387 ЦК України), тобто вимогою є витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння, а метою повернення об`єкта права власності у володіння власника.

Отже, наявні всі підстави вважати, що пред`явлений позов, тотожний позову, який розглядався у цивільній справі №695/1146/19, оскільки ідентичні позивач та відповідач, підстави та предмет спору.

При цьому як вже було зазначено вище, зі змісту даної позовної заяви вбачається, що позивач, звертаючись з даним позовом, фактично просить переглянути рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаській області від 12.10.2021 у цивільній справі №695/1146/19, яке постановою Черкаського апеляційного суду від 02.12.2021 залишено без змін.

Однак, відповідно до положень чинного ЦПК України суд першої інстанції не наділений повноваженнями перегляду судових рішень, які набрали законної сили на підставі повторно поданих сторонами позовів.

Підстави для перегляду судових рішень, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної силиза нововиявленими та виключними підставами унормовано положеннями ст.425 ЦПК України.

Так відповідно до ч.2 ст.425 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами згідно з ч.3 ст.425 ЦПК України є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Частиною четвертою статті 425 ЦПК України встановлено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч.5 ст.425 ЦПК України).

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.02.2021 у справі 26/20239/16 перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері цивільного судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і є резервним механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Метою перегляду справи за нововиявленими обставинами є не ревізія судових рішень або усунення судових помилок, а лиш перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою стадією судового процесу (факультативна стадія), під час якої суд, що ухвалив судове рішення, після набрання ним законної сили переглядає його з ініціативи осіб, які брали участь у справі, або осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки у зв`язку з виявленням істотних обставин, що існували, але не були їм відомі на час вирішення справи.

Інститут перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами вже по своїй природі передбачає конфлікт між принципом «правової визначеності» та «правом на справедливий суд», але останній (з урахуванням того ж принципу «правової визначеності», в аспекті чіткості судового процесу та винятковості переліку і вимог до обставин, що можуть виступати як нововиявлені) має пріоритет.

Законодавство, в тому числі і ЦПК України, не містить визначення поняття «нововиявлені обставини», проте за своєю юридичною суттю нововиявлені обставини це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

З огляду на викладене можна виснувати, що сутність перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами це встановлення наявності або відсутності нововиявлених обставин і повторний розгляд справи у разі їх встановлення з метою досягнення істини у справі.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням викладених обставин, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків зазначених судом.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути майно залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська