Справа № 643/28/24
Провадження № 6/643/94/24
УХВАЛА

13.02.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Єрмакової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія

«Європейська агенція з повернення боргів»

про заміну стягувача його правонаступником

заінтересовані особи 1. ОСОБА_1

2. Акціонерне товариство «Ідея Банк»

3. Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові

Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Московського районного суду м. Харкова із заявою, відповідно до змісту якої просить суд замінити стягувача Акціонере товариство «Ідея Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису № 6633 від 23.07.2019 про стягнення боргу в сумі 93 416, 16 грн. з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк».

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути подану заяву за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту статті 55 ЦПК України вбачається, що заміна особи на правонаступника можлива у таких випадках: у разі смерті фізичної особи; у разі припинення юридичної особи; у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні; в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа в розумінні ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Тобто саме нотаріус при вчиненні виконавчого напису перевіряє належність стягувача й у разі зміни сторони правовідношення саме новий учасник і буде стягувачем у новому виконавчому написі за зверненням нової сторони (нового учасника) правовідносин.

За вимогами статті 91 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох років з моменту його вчинення. Поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Вчинення виконавчих написів нотаріусами врегульовано у главі 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статтях 16-19 глави 3 розділу І книги першої ЦК України передбачено, що захист цивільних прав та інтересів здійснюється судом, Президентом України, органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування, нотаріусом, шляхом самозахисту.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України).

Отже, виконавчий напис нотаріуса є формою захисту цивільних прав та інтересів, що відбувається в певному спеціальному порядку, який є відмінним від інших форм (зокрема й судової) надання захисту таким правам та інтересам.

Заміна сторони у виконавчому написі, вчиненому нотаріусом, та заміна сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса є відмінними правовими категоріями, оскільки заміна сторони у виконавчому провадженні є можливою виключно у разі відкриття відповідного виконавчого провадження, що передбачено спеціальним правилом статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21 (провадження № 14-36цс22).

23.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем видано виконавчий напис № 6633 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № Z62.00504.003782807 від 21.03.2018 у загальному розмірі 93 416, 16 грн.

13.08.2019 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області було відкрито виконавче провадження № 59783365 з примусового виконання виконавчого напису № 6633 від 23.07.2019, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № Z62.00504.003782807 від 21.03.2018 у загальному розмірі 93 416, 16 грн.

07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та заявником (Фактор) було укладено Договір факторингу № 07072023, за умовами п. 2.1. якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Права вимоги, які Клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед Клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами, у паперовому вигляді в день укладання цього Договору та надсилається Клієнтом Фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього Договору. Реєстр боржників після належного його підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього Договору (п. 2.2. Договору).

Згідно з п. 4.1. Договору Фактор зобов`язується сплатити Клієнту суму фінансування шляхом перерахунку 100% вказаної суми на рахунки Клієнта протягом 3-х банківських днів після отримання реєстру боржників засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі, та підписання сторонами реєстру боржників за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно».

Пунктом 5.1. Договору визначено, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора в день підписання відповідного реєстру боржників за умови виконання Фактором зобов`язань, передбачених п. 4.1. цього Договору.

Відповідно до п. 5.2. Договору в день підписання сторонами реєстру боржників, за умови виконання Фактором зобов`язань, передбачених п. 4.1. цього Договору, Клієнт втрачає права на будь-які платежі боржників в оплату їх заборгованостей за первинними договорами.

Проаналізувавши зміст вищевказаних умов Договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

У разі якщо правочин повністю поставлений у залежність від відкладальної обставини, основні умовні права та обов`язки не виникають до настання умови (тобто для виникнення умовних прав та обов`язків недостатньо вчинити правочин, потрібно ще й настання умови), але сам правочин може вважатися вчиненим до настання умови, оскільки, чекаючи на настання умови правочин створює певний попередній правовий ефект в вигляді пов`язаності сторін, і це також входить у межі їх волевиявлення.

Сторони, вчиняючи такий правочин, під умовою відкладення мають на увазі виникнення саме такого стану підвішеності і пов`язаності в очікуванні настання умови.

Це означає, що частина правових ефектів, яка обумовлена правочином, вчиненим з відкладальною умовою, розкривається на момент її оформлення. Тобто сам правочин вважається вчиненим як юридичний факт ще до настання відкладальної умови (обставини).

Якщо волевиявлення на розпорядження майновими правами виражено у самому договорі і майнове право переходить до набувача автоматично в момент укладання договору або пізніше при настанні тієї чи іншої відкладальної обставини, то можна вважати, що волевиявлення на розпорядження, відображене у самому договорі, є одним із багатьох правових ефектів договору та водночас не є самостійним правочином, включеним до тексту договору.

У разі коли перехід права відкладений і потребує додаткового волевиявлення сторін (наприклад, безготівковий переказ на підставі відповідного платіжного доручення, оформлення акта про відступлення права на виконання договору відплатного відступлення, що передбачає зобов`язання відступити право у майбутньому, тощо), тоді такі розпорядчі волевиявлення є особливим правочином.

У такому разі виконання договору виявляється не в будь-яких фактичних діях, що виступають як реальний акт, а насамперед у вигляді лише суто волевиявлення боржника.

Стосовно таких випадків можна говорити про поділ договору як правочину, з якого випливає зобов`язання зробити розпорядження, і безпосередньо розпорядчого волевиявлення, яке здійснюється у подальшому на виконання такого зобов`язання.

У даному випадку, згідно з п. 5.1. Договору права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора в день підписання відповідного реєстру боржників за умови виконання Фактором зобов`язань, передбачених п. 4.1. цього Договору.

Проте, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України заявником при зверненні до суду з даною заявою не було надано доказів перерахування коштів у розмірі ціни Договору на рахунок первісного кредитора, з яким п. 5.1. Договору пов`язує момент набуття заявником прав вимоги.

Згідно з ч. ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення, хоча згідно з договором відступлення прав вимоги передбачено, що новий кредитор набуває права кредитора з моменту здійснення оплати за вказаним договором, є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про заміну сторони у справі її правонаступником.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.11.2021 у справі № 301/2368/14-ц, 03.11.2021 у справі № 755/10072/19, від 12.01.2022 у справі № 755/17686/14, від 25.05.2022 у справі № 2-2750-2010, від 06.09.2023 у справі № 466/3066/13-ц, які враховуються судом при розгляді даної заяви згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої зави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 442 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» залишити без задоволення.

2.Відповідно до ст. 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.02.2024 року.

Суддя Н.В. Новіченко