КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4108/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Матійчук Г.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про визнання неправомірними дій щодо зобов`язання сплати заборгованості, нарахування процентів, штрафних санкції та інших платежів та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

У жовтні 2022 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом про визнання неправомірними дій щодо зобов`язання сплати заборгованості, нарахування процентів, штрафних санкції та інших платежів та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивує тим, що 07 лютого 2020 року позивач уклав з банком договір про іпотечний кредит на придбання квартири АДРЕСА_1 . Загальна сума заборгованості за договором після сплати останнього платежу 07 лютого 2022 року з урахуванням відсотків становила 233 196, 58 грн.

24 лютого 2022 року у зв?язку із військовим вторгненням Російської Федерації уведено воєнний стан. З 01 березня 2022 року в м. Маріуполі тривають бойові дії, квартира, на придбання якої позивач отримав споживчий кредит та яка є предметом іпотеки, була зруйнована 15 березня 2022 року, про що позивач подав заяву про кримінальне правопорушення, яка внесена до ЄРДР за №0000023.

З 20 травня 2022 року м. Маріуполь є окупованою російськими військами територією. Через зруйнування квартири внаслідок воєнних дій страхова компанія листом від 15 квітня 2022 року відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Вказує, що воєнний стан триває, в тридцятиденний строк після дня припинення або скасування воєнного стану немає відповідальності за прострочення, невиконання зобов?язання за договором про споживчий кредит, до якого відноситься й іпотечний кредит. Разом з тим, до 01 червня 2022 року діяли кредитні канікули, і банк нібито не нараховував штрафні санкції за несплату позивачем щомісячного платежу. Проте наразі банк вимагає від позивача сплати щомісячного платежу. Крім того, загальна сума заборгованості за договором станом на серпень 2022 року становить 257 971,77 грн, тобто з лютого 2022 року зросла на 24 775,19 грн.

Крім того, 07 жовтня 2022 року банк направив позивачу повідомлення-вимогу про усунення порушення неналежного виконання кредитного зобов`язання та про дострокове повернення споживчого кредиту в повному обсязі, якою вимагає здійснити одну з таких дій: сплатити прострочену заборгованість на умовах та в порядку, що встановлені кредитним договором, що призведе до втрати чинності цієї вимоги; достроково повернути споживчий кредит разом із нарахованими відсотками за користування кредитом та неустойкою.

15 серпня 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку заборгованості за договором про іпотечний кредит від 07 лютого 2020 року №MR80GK на підставі статті 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» з проханням протягом семи днів з моменту отримання вказаного звернення здійснити перерахунок заборгованості щодо нарахованих неустойки (штрафу, пені), суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми, інших санкцій майнового характеру.

На заяву позивача банк листом від 26 серпня 2022 року замість здійснення перерахунку заборгованості надав відповідь щодо оформлення реструктуризації. Вважає, що фактично АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовило у здійсненні перерахунку заборгованості за договором про іпотечний кредит, що суперечить нормам статті 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Також зазначає, що оскільки м. Маріуполь Донецької області є окупованою територією, позивач має бути звільнений від обов`язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним до деокупації м. Маріуполя згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Мотивуючи наведеним, просить суд визнати неправомірними дії АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо пред?явлення вимоги сплатити прострочену заборгованість, достроково повернути споживчий кредит разом із нарахованими відсотками за користування кредитом та неустойкою, нарахування процентів, штрафних санкцій та інших платежів ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит від 07 лютого 2020 року №МR80GK, починаючи з 24 лютого 2022 року;

зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» списати будь-які нараховані неустойки (штраф, пеня), нараховані включно з 24 лютого 2022 року за невиконання зобов?язання за договором про іпотечний кредит від 07 лютого 2020 року № МR80GK, та звільнити ОСОБА_1 від обов?язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним до деокупації м. Маріуполя.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16 березня 2023 року позов задоволено частково. Зобов?язано АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звільнити ОСОБА_1 від обов?язку погашення основної суми іпотечного кредиту №МR80GK від 07 лютого 2020 року та нарахованих відсотків за ним до деокупації м. Маріуполь Донецької області.

Стягнуто із АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині задоволених позовних вимог, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що матеріали справи не містять належних доказів, що підтверджує статус позивача внутрішньо переміщеної особи.

Судом першої інстанції не взято до уваги положення абзацу 5 частини 6 статті 9-2 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", де вказано, що положення частин 1-5 цієї статті не поширюються на заборгованість внутрішньо переміщених осіб, які: залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України та в яких станом на дату початку тимчасової окупації наявне прострочення сплати платежів за кредитними договорами та/або договорами позики.

Зауважує, що позивач в березні 2021 року відмовився від підпису акту перевірки нерухомості.

Стверджує, що посилання позивача на положення частини 6 статті 15 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є помилковими, оскільки банк не вчиняв жодних дій, спрямованих на примусове стягнення заборгованості за кредитом та процентами як в позасудовому, так і в судовому порядку.

Уважає, що пред`явлення цього позову є передчасним, враховуючи відмову ПрАТ "СК "УНІКА" позивачу ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування, а також правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України.

Уважає, що під час розгляду справи позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 березня 2023 року в частині задоволених позовних вимог скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вимог в цій частині відмовити.

01 лютого 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Самохвалова С.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , на апеляційну скаргу відповідача.

Вказує на помилковість посилання відповідача на приписи абзацу 5 частини 6 статті 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (Закон №1706-УІІ від 20.10.2014 року), оскільки правовідносини сторін врегульовано спеціальними правовими нормами, а саме Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (Закон №1207-УІІ від 15.04.2014 року).

Зазначає, що Договір про іпотечний кредит між сторонами було укладено 07 лютого 2020 року, а територію, на якій знаходиться іпотечне майно, окуповано з 05 березня 2022 року, судом першої інстанції законно та обґрунтовано застосовано до спірних правовідносин положення частини 6 статті 15 Закону №1207-УІІ від 15.04.2014 року.

Щодо Акту про відмову від перевірки нерухомості від 24 березня 2021 року вказує, що такий підписано виключно представниками відповідача, сам по собі не свідчить про наявність у позивача простроченої кредитної заборгованості станом на 05 березня 2022 року, окрім того, відповідач не посилався на цей акт як на доказ при розгляді справи в суді першої інстанції, а долучає його до апеляційної скарги, що суперечить вимогам статті 367 ЦПК України.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача адвокат Самохвалов С.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В режимі відеоконференції з представником відповідача з`єднання не відбулось, про ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду представник відповідача повідомлений.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов в частині вимог про зобов?язання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звільнити ОСОБА_1 від обов?язку погашення основної суми іпотечного кредиту №МR80GK від 07 лютого 2020 року та нарахованих відсотків за ним до деокупації м. Маріуполь Донецької області, суд першої інстанції вказав, що згідно із Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22 грудня 2022 року, вся територія Маріупольського району Донецької області, включно із м. Маріуполь, де розташований (зареєстрований) предмет іпотеки, є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України із 05 березня 2022 року, тобто після укладення іпотечного договору від 07 лютого 2020 року, на підставі частини 6 статті 15 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», позивач звільняться від обов?язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

З матеріалів справи установлено, що 07 лютого 2020 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір про іпотечний кредит №MR80GK на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до пункту 1.1. Договору кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 430 537,50 грн у вигляді не відновлювальної кредитної лінії на цілі придбання нерухомості 352 500,00 та сплату страхових платежів 78 137,50 гривень, а позичальник зобов`язується належним чином використати та повернути кредит в порядку та на умовах та в строки.

Пунктом 1.3. Договору визначено дату повернення кредиту - 07 лютого 2040 року включно (а.с. 5-11).

Пунктом 3.1. цього Договору визначено, що виконання позичальником зобов`язання за цим договором (в тому числі і додатковими угодами до нього) забезпечується, зокрема, іпотекою нерухомого майна житлового призначення, а саме квартира АДРЕСА_3 .

Згідно даних виписки по кредитному договору №MR80GK від 07 лютого 2020 року станом на 07 лютого 2022 року залишок за тілом кредиту становить 233 196,58 гривень (а.с.12-16).

Згідно даних витягу з ЄРДР №0000023 від 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 повідомив, що 15 березня 2022 року під час обстрілу м. Маріуполь, Донецької області зруйновано квартиру АДРЕСА_1 внаслідок ворожого обстрілу (а.с.32-36).

Через руйнування квартири за адресою: АДРЕСА_2 внаслідок воєнних дій ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» відмовила ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування, що підтверджується листом від 15 квітня 2022 року.

29 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» із пропозицією щодо врегулювання відносин за договором про іпотечний кредит №MR80GK, у якій просив розірвати вказаний договір через неможливість його виконання за настання форс-мажорних обставин (а.с.21-23).

Листом №20.1.0.0.0/7-220630/4139 від 15 липня 2022 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК" відмовив у розірвання договору та запропонував провести реструктуризацію (а.с.26-27).

15 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» із заявою щодо здійснення перерахунку заборгованості за договором про іпотечний кредит №MR80GK від 07 лютого 2020 року. На підставі статті 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» просив протягом семи днів з моменту отримання вказаного звернення здійснити перерахунок заборгованості за договором про іпотечний кредит №MR80GK від 07 лютого 2020 року щодо нарахованих неустойки (штрафу, пені), суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми, інших санкцій майнового характеру (а.с.29-30).

У відповідь на вказаний лист АТ КБ "ПРИВАТБАНК" запропоновано оформити реструктуризацію на умовах, які може запропонувати банк на теперішній час.

07 жовтня 2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направив ОСОБА_1 повідомлення-вимогу про усунення порушення неналежного виконання кредитного зобов`язання та про дострокове повернення споживчого кредиту в повному обсязі, якою вимагав здійснити одну з наступних дій: сплатити прострочену заборгованість, на умовах та порядку, що встановлені кредитним договором, що призведе до втрати чинності цієї вимоги; достроково повернути споживчий кредит разом із нарахованими відсотками за користування кредитом та неустойкою. Загальний розмір заборгованості за договором становить 233 196,58 грн, з яких 0,00 грн - тіло кредиту, 28 701,31 грн - відсотки, 0,00 грн - пеня (а.с.37-38).

Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 6 статті 15 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» упродовж строку тимчасової окупації особи, які проживають на тимчасово окупованій території або перемістилися з неї, звільняються від обов`язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним, якщо об`єктом іпотеки є майно, розташоване (зареєстроване) на території, що після укладення такого іпотечного договору була тимчасово окупована. Національний банк України приймає рішення про зміну класифікації таких іпотечних кредитів або інші рішення з метою недопущення погіршення ліквідності (фінансового стану) кредитора. Положення цього пункту не поширюються на об`єкти житлової нерухомості, загальна площа якого перевищує показники, встановлені статтею 266 Податкового кодексу України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно застосував положення вказаного вище Закону, ураховувавши, що згідно із Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22 грудня 2022 року, вся територія Маріупольського району Донецької області, включно із м. Маріуполь, де розташований (зареєстрований) предмет іпотеки, є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України із 05 березня 2022 року, тобто після укладення іпотечного договору від 07 лютого 2020 року, що є підставою для звільнення позивача від обов?язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним.

Доводи апеляційної скарги в частині посилання на норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» відхиляються апеляційним судом, оскільки між сторонами укладено іпотечний кредит та судом першої інстанції правильно застосовано частину 6 статті 15 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якою врегульовано спірні правовідносини сторін.

Вимогами вказаного Закону не передбачено його застосування виключно до осіб, які мають статус внутрішньо переміщених.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що банк не вчиняв дій, спрямованих на стягнення заборгованості за кредитом та процентами, відхиляються колегією суддів, оскільки самі по собі не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. При цьому, матеріали справи містять повідомлення-вимогу банку від 07 жовтня 2022 року про дострокове повернення споживчого кредиту в повному обсязі, що спростовує твердження скаржника про передчасність пред`явлення позову.

Скаржником до апеляційної скарги долучено ксерокопію Акту перевірки нерухомості від 24 березня 2021 року, який не засвідчений у встановленому законом порядку (а.с. 83).

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Разом з тим, скаржником не наведено виняткових обставин, які унеможливлювали б подання цього доказу до суду першої інстанції, відтак апеляційний суд вказаний доказ не приймає та не досліджує.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування судового рішення, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 березня 2023 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга па постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 09 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова