Унікальний номер справи 333/5177/22
Номер провадження 2/333/147/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Дондик О.Ю.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Алєксєєва В.В., Микитюка Д.О.,

В С Т А Н О В И В:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

04.11.2022 року позивач звернувся до з позовом суду (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), в якому просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі по тексту-ТДВ "СГ "ОБЕРІГ", відповідач) на користь ОСОБА_1 не сплачене страхове відшкодування, згідно полісу ЕР-207368444, у розмірі 19021 грн. 82 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн., а також просив стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 1984 грн. 80 коп., судові витрати, що були витрачені на проведення судової експертизи у розмірі 15294,72 грн., та витрати на правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05 лютого 2022 року на перехресті вулиць Космічна та Броньова в м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу FІАТ 500Е, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача , та транспортного засобу ВМW 315, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого належний позивачу транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень. Відповідальність водія ВМW 315, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-207368444 у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» . Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2022 року (справа № 333/1071/22, провадження № 3/333/909/22) винним у скоєному ДТП визнано ОСОБА_3 , водія ВМW 315, д.н.з. НОМЕР_2 .

Позивачем було здійснено дії щодо врегулювання спору в досудовому порядку, шляхом звернення до відповідача з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування та доданими до неї документів. Також 24 червня 2022 року на поштову адресу Страховика, позивачем було направлено запит разом з висновком експерта №3885 від 15 червня 2022 року для правомірного нарахування відповідачем страхового відшкодування. Та бажаного результату позивачем отримано не було. 12.07.2022 року позивачем на електронну адресу було отримано лист від ТДВ "СГ "ОБЕРІГ", відповідно до якого відповідачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 16317,75 грн. ( з вирахуванням франшизи у розмірі 2500.00 грн.) та вказано про те, що ознайомитись із зазначеними в запиті документами позивач може тільки після закінчення воєнного стану у м. Києві, попередньо погодивши візит за безкоштовним номером «гарячої лінії». Не погоджуючись з визначеною ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" сумою страхового відшкодування позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою.

Також в позовній заяві зазначив про те, що в результаті ДТП ним було понесено душевні страждання, які позивач зазнав у зв`язку із незаконним заниженням та затягуванням строків виплати належного йому страхового відшкодування, а тому вважає за необхідне відшкодувати за рахунок ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" моральну шкоду, в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Також зазначив, що докази понесення витрат на правничу допомогу будуть налдані протягом п`яти днів з дня проголошення рішення.

ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

29.11.2022 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне.

Відповідно до Звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу № 109066 від 03.07.2022 р. (надалі - Звіт № 109066 від 03.07.2022 р.) вартість відновлювального ремонту, пошкодженого транспортного засобу FІАТ 500Е з н.з. НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 20 259 грн. 42 коп., і числі ПДВ 1 441,67 грн. Також, полісом ЕР-207368444 встановлено фрашпизу у розмірі 2500,00 грн. Оскільки відповідно до заяви про страхове відшкодування виплата здійснювалась безпосередньо на рахунок потерпілої особи, то в такому разі сума збитку розраховувалась наступним чином: 20 259,42 грн. (оцінена шкода) - 1 441,67 грн. (ПДВ на запасні частини) 2500,00 грн. (франшиза за полісом) = 16317,75 грн .Таким чином, виплативши страхове відшкодування Позивачу у розмірі 16317,75 грн. ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» виконало свій обов`язок по виплаті страхового відшкодування в повному обсязі. Крім того, відповідач був позбавлений можливості бути присутнім на додатковому огляді вказаного транспортного засобу, так як лист запрошення на огляд експертом транспортного засобу FІАТ 500Е з н.з. НОМЕР_1 , який було призначено на 07.06.2022 року надійшов на адресу Відповідача лише 08.06.2022 року. Відтак, оскільки, у зв`язку з невчасним повідомленням ТДВ СГ ОБЕРІГ було позбавлено можливості взяти участь у додатковому огляді транспортного засобу, під час якого було виявлено приховані пошкодження - ТДВ СГ ОБЕРІГ не визнає вказані пошкодження, та заперечує проти стягнення на користь Позивача збитків, завданих вказаними пошкодженнями. Також, Відповідач не може погодитись з результатами проведеного висновку та вважає, що Висновок експерта №3885 не може бути прийнятий судом до уваги в цілому з огляду на те, що вихідні дані використанні суб`єктом оціночної діяльності, не відповідають дійсності та використанні з порушенням Методики. Відповідач також заперечує проти стягнення з ТДВ СГ ОБЕРІГ моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., обґрунтовуючи це тим, що ТДВ СГ ОБЕРІГ здійснило виплату страхового відшкодування на користь Позивача за шкоду заподіяну майну потерпілого, з вимогою про стягнення шкоди заподіяної здоров`ю Позивач до Відповідача не звертався, а тому у ТДВ СГ "ОБЕРІГ відсутні підстави для виплати моральної шкоди. Крім того, не надано належних доказів на підтвердження факту отримання моральної шкоди, про яку позивач зазначає в своїй позовній заяві. Також відповідач заперечує проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу, витрат по сплаті судового збору та інших витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді. Вважає дані вимоги безпідставними, незаконними та необґрунтованими. З огляду на вищевикладене просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

13.12.2022 року на адресу суду від представника позивача Петруніної В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла відповідь на відзив, відповідної до якої позивач не погоджується із запереченнями відповідача, зазначеними в відзиві на позовну заяву, та зазначає про те, що виклик ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" на огляд об`єкту дослідження, що проводився на замовлення позивача, не є обов`язком, а має рекомендований характер запрошення. Крім того, позивач вважає, що звіт № 109066 від 03.07.2022 р., наданий відповідачем, не є належним та допустимим доказом по даній цивільній справі та не може бути врахована судом при винесенні судового рішення. Також зазначені в позовній заяві вимоги, щодо стягнення з відповідача моральної шкоди є законними та обґрунтованими. З огляду на вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Разом з відповіддю на відзив представником позивача було подано до суду клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи, відповідно до якого просить призначити у справі за позовом ОСОБА_1 до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення страхового відшкодування судову авто товарознавчу експертизу за наявними матеріалами справи, проведення якої доручити судовому експертові Филь Олегу Павловичу за адресою: АДРЕСА_1 . Також задля забезпечення всіх належних умов для проведення судового авто товарознавчого дослідження, просить надати дозвіл судовому експертові використовувати вихідні дані, що містяться в звіті № 3885 від 07 червня 2022 року, зокрема протокол огляду т/з від 07.06.2022 року, фотографії пошкодженого т/з, ремонтна калькуляція № 3885 від 15.06.2022 року або будь-які необхідні данні для проведення авто товарознавчого дослідження, що наявні в матеріалах справи. А також поставлено ряд питань на розгляд та вирішення експерта.

20.12.2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких відповідач вважає позовні вимоги незаконними, заперечення, зазначені в відзиві на позовну заяву обґрунтованими. Крім того, зазначає про те, що доручати проведення судової експертизи ОСОБА_4 буде сприяти необ`єктивному вирішенню справи, та буде слугувати для відводу судового експерта. А тому проведення судової експертизи слід доручити незалежному судовому експерту з числа експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНД1СЕ) (адреса вулиця Смоленська, 6, Київ, 03057). Також просить поставити на розгляд експерту наступне питання: «Яка вартість матеріального збитку з вирахуванням ПДВ, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05.02.2022 року, власнику пошкодженого транспортного засобу FІАТ 500Е з н.з. НОМЕР_1 ».

25.08.2023 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про зміну предмету позову, з якої вбачається зменшення розміру позовних вимог. Відповідно до заяви позивач просить позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 за несплачене страхове відшкодування згідно полісу ЕР -207368444 зменшити до 21521,82 грн. Крім того, зазначає про те, що позивачем було сплачено кошти у розмірі 15294,72 на користь судового експерта Дніпровського НДІСЕ за проведення судової авто товарознавчої експертизи, які варто стягнути з відповідача, оскільки дані витрати відносяться до судових витрат.

25.08.2023 року представник позивача подав до суду пояснення (уточнення) до заяви про зміну предмету позову, відповідно до яких просить суд подальший розгляд справи здійсювати враховуючи надану заяву про зміну предмету позову та враховуючи уточнення щодо допущення розрахункової помилки при поданні заяви про зменшення позовних вимог, а саме сторона позивача погоджується з позицією відповідача про те, що розмір несплаченого страхового відшкодування, складає 19 021, 82 грн., а не 21 521, 82 грн., як зазначалось раніше.

08.09.2023 року на адресу суду надійшли від відповідача письмові пояснення, відповідно до яких відповідач частково погоджується з результатами проведеного експертного дослідження від 29.06.2023, проведеного на підставі ухвали суду, зазначено про те, що належний розрахунок розміру страхового відшкодування відповідно до положень Закону та за результатами проведеного дослідження викладеного в Висновку експерта від 29.06.2023 р. має визначатись наступним чином: 41.671,73 (вартість матеріального збитку, з вирахуванням ПДВ та з ВТВ) 3832,16 (ВТВ) - 2.500,00 (франшиза) = 35.339,57 грн.

14.11.2023 року представником позивача на адресу суду було направлено заяву про долучення доказу про надання правової допомоги, відповідно до якої просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 15 000 грн.

21.12.2023 року представником відповідача було подано заперечення, відповідно до якого відповідач зазначає про те, що позивачем було пропущено строки на подання додаткових доказів по справі, а також просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до ТДВ «СГ «Оберіг» щодо стягнення судових витрат у повному обсязі. Також зазначив, що адвокатом не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; у якості доказу отримання адвокатом гонорару за надані правничі послуги позивачу, надано довідку про отримання сплати за послуги від 10.10.2023 року. Однак, на переконливу думку відповідача, такий документ являється недопустимим та неналежним доказом у справі, складений із порушенням вимог Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Будь-які документи, крім фіскальних чеків, не являються належними та допустимими розрахунковими документами за фінансовими операціями з надання послуг. Також зазначає, що враховуючи ціну позову, та розмір заявлених витрат на правову допомогу, дійсність понесення таких витрат позивачем викликає великий сумнів, оскільки витрати навіть не пропорційні ціні позову. До того ж, розмір витрат позивачів у аналогічних спорах за представництва іншими адвокатами є значно меншим, ніж заявлено наразі позивачем, тож, розмір адвокатських послуг є необгрунтовно завищеним. Просить врахувати вищевказану позицію в частині судових витрат позивача у якості, зокрема, заяви про зменшення витрат на правову допомогу згідно ч. 6 ст. 137 та ч. 9 ст. 139 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просили стягнути з відповідача несплачене страхове відшкодування в сумі 19021,82 грн. та судові витрати, що складаються з судового збору, витрат на проведення експертизи та на правову допомогу.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу заперечували за обставинами, вказаними у відзиві на позов та в письмових запереченнях. Щодо стягнення несплаченого страхового відшкодування в сумі 19021,82 грн, з урахуванням висновку експертизи, проведеної за ухвалою суду, не заперечував. Щодо стягнення витрат на оплату вартості експертизи просили стягнути пропорційно задоволеним позовним вимогам, але враховуючи, що в первинному позові позивач вказував завищений розмір несплаченого страхового відшкодування.

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2022 року відкрито провадження у справі, ухвалено про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 10.01.2023 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 13), провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 26.07.2023 року провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування поновлено зі стадії судового розгляду (підготовчого провадження).

Ухвалою суду від 10.10.2023 року прийнято заяву адвоката Петруніної Вікторії Віталіївни, що діє в інтересах ОСОБА_1 про зменшення розміру позовних вимог, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2022 року у справі № 333/1071/22, ОСОБА_3 визнано винним скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до вказаної постанови, 05.02.2022 року о 18 год.20 хв., ОСОБА_3 , рухаючись на перехресті вул. Космічна та вул. Броньова в м. Запоріжжі, керуючи транспортним засобом BMW 315, державний номерний знак НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом FIAT 500E, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, травмованих немає. Своїми діями ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху , що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «BMW 315, державний номерний знак НОМЕР_2 станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №207368444.

14.02.2022 р. на адресу ТДВ «СГ «Оберіг» надійшло повідомлення ОСОБА_1 про дорожньо-транспортну пригоду, в якому винуватець виклав короткий опис подій (обставини дорожньо-транспортної пригоди) та заява на виплату страхового відшкодування.

Висновком № 3885 судового експерта Филь Олега Павловича від 15 червня 2022 року, складеного за замовленням ОСОБА_1 , за результатами проведеної експертизи встановлено: вартість відновлювального ремонту FIAT 500Е, д.н.з. НОМЕР_1 складає: 56 668 грн. 51 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ FIAT 500Е. д.н.з. НОМЕР_1 складає: 56 668 грн. 51 коп., величина втрати товарної вартості (ВТВ) автомобіля FIAT 500Е, д.н.з. НОМЕР_1 складає: 3 616 грн. 07 коп., вартість матеріального збитку автомобіля FIAT 500Е, д.н.з. НОМЕР_1 . унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 05 лютого 2022 року, складає: 60 284 грн. 58 коп.

Відповідно до звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу №109066 від 03.07.2022, проведеного ТДВ «СГ «Оберіг», вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу становить 20259,42 грн., в тому числі ПДВ 1441,67 грн.

ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування з вирахуванням франшизи та ПДВ на запасні частини на користь потерпілої особи в розмірі 16317,75 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 06.07.2022 р.

На виконання ухвали суду від 10.01.2023 року за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи, суду надано висновок експерта Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.06.2023 №71-23, яким встановлено наступне: вартість відновлювального ремонту автомобіля FIAT 500Е, д.н.з. НОМЕР_1 без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників, станом на 05.02.2022 складала 43380,17 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля FIAT 500Е, д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, станом на 05.02.2022 складала 43380,17 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля FIAT 500Е, д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП 05.02.2022 складала 47212,33 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля FIAT 500Е, д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП, з вирахуванням ПДВ, в розмірі 41671,73 грн.

V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати уваги інші умови договору.

Згідно зі ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст. 990 ЦК України, Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Згідно ст. 6 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі- Закону), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст. 28 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Частиною 1 ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначено, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч.4 ст. 34 Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Відповідно до ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року.

Згідно пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Між сторонами з самого початку виник спір щодо розміру страхового відшкодування, у зв`язку з чим судом призначено відповідну експертизу.

Як вбачається з висновку експерта №71-23 від 29.06.2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля FIAT 500Е, д.н.з. НОМЕР_1 без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників, станом на 05.02.2022 складала 43380,17 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля FIAT 500Е, д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, станом на 05.02.2022 складала 43380,17 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля FIAT 500Е, д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП 05.02.2022 складала 47212,33 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля FIAT 500Е, д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП, з вирахуванням ПДВ, в розмірі 41671,73 грн.

Як вбачається з зазначеного висновку експерта, величина втрати товарної вартості (ВТВ) автомобіля становить 3832,16 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач відшкодував збитки частково, в розмірі 16317,75 грн. Отже, сума несплаченого страхового відшкодування становить 19021,82 грн.: 41671,73 грн. (вартість матеріального збитку без ПДВ та з ВТВ) 3832,16 грн. (ВТВ) 2 500,00 грн. (франшиза) 16317,75 грн. (часткова сплата).

Отже, враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги визнання відповідачем заявлених позовних вимог про стягнення страхового відшкодування з урахуванням їх зменшення, а саме в розмірі 19021,82 грн., суд знаходить дану вимогу позивача, такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача, то судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано статтею 26-1 Закону № 1961-IV, згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Однак, позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, не посилався як на підставу своїх вимог на ушкодження здоров`я під час ДТП, як і не зазначав про завдання моральної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу. Позивач зазначав, що моральна шкода спричинена незаконним заниженням та затягуванням строків виплати належного йому страхового відшкодування з боку відповідача.

Проте, така позовна вимога, заявлена з цих підстав позивачем не доведена, зокрема, не встановлено наявності всіх основних умов відповідальності за спричинену моральну шкоду, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

У зв`язку із цим, суд не вбачає підстав для задоволення такої вимоги.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 1984,80 грн. за позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди.

Судом задоволено позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування (з урахуванням їх зменшення), в частині стягнення моральної шкоди в сумі 10000,00 грн. відмовлено.

Отже, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно стягнутій сумі в розмірі 1300,90 грн. (19021,51 грн. х 1984,80 грн. : 29021,51 грн.).

Також, враховуючи задоволення позову в частині стягнення страхового відшкодування, на визначення якого судом призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз і висновок якої враховано судом при розгляді справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену останнім вартість проведення судової автотоварознавчої експертизи (висновок від 29.06.2023 №71-23) в розмірі 15294,70 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та адвокатом Петруніною В.В. було укладено договір про надання правничої допомоги від 24.11.2022 року, відповідно до п.п 1.1., 1.2. якого предметом договору є надання послуг клієнту, а саме: консультація, представлення інтересів замовника в судових засіданнях, складання необхідних процесуальних документів по справі № 335/5177/22 . вартість послуг за цим договором встановлюється сторонами в розмірі 15000,00 грн.

Відповідно до акту № 1 приймання-передачі наданих юридичних послуг від 10.10.2023, адвокат надав, а клієнт прийняв наступні комплексні юридичні послуги: консультація, представлення інтересів замовника в судових засіданнях, складання необхідних процесуальних документів по справі № 335/5177/22 . Вартість послуг за цим договором встановлюється сторонами в розмірі 15000,00 грн.

Відповідно до довідки про отримання сплати за послуги від 10.10.2023, адвокат Петруніна В.В. отримала від ОСОБА_1 за надані юридичні послуги 15000,00 грн.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність від» 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару Адвоката встановлений сторонами Договору у фіксованому розмірі та він не залежить від обсягу послуг та часу витраченого адвокатом, а отже є визначеним (постанова ВС від 28.12.2020 р., справа №640/18402/19, р.№93859342). Фіксований розмір гонорару Адвоката також враховує підготовку до засідання, час на прибуття до суду та очікування засідання, що є невідворотним, не залежить від волі чи бажання Адвоката, на що також витрачається робочий час Адвоката, коли він не може займатися іншою оплачуваною роботою (п.38 постанови ВС від 26.10.2022р., справа №910/4277/21, р.№107100592). Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. На вказаному наголошено Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у справі №280/5176/20 (п.94 постанови від 02.12.2021 року, р.№101608848). Згідно висновку КЦС ВС від 15.06.2021 року у справі №159/5837/19 (пр.№61-10459св20, р.№97700586) визначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.

Факт надання правової допомоги Клієнту підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт та Довідкою про отримання плати за послуги.

В той же час, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

Подібні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України", від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" суд виходив із того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом також встановлено, що, як вбачається з матеріалів справи, в розмір сплаченого позивачем гонорару не входить підготовка та складання позовної заяви, оскільки разом з позовом додано договір про надання правової допомоги від 03.10.2022 з іншим адвокатом-Лавріненко Є.Ю., відомості про сплату якому вартості сплачених правничих послуг відсутні. В судовому засіданні позивачем також не зазначено про понесення витрат на оплату послуг ОСОБА_5 .

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи характер правової допомоги у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи, приймаючи до уваги заяву відповідача про зменшення витрат на правову допомогу та пропорційність до розміру задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 8 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 , не сплачене страхове відшкодування згідно полісу ЕР-207368444 в розмірі 19021 /дев`ятнадцять тисяч двадцять одну/ гривню 51 копійку.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1300 /одна тисяча триста/ гривень 90 копійок; витрати на проведення судової експертизи в сумі 15294 /п`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто чотири/ гривні 70 копійок та витрати на правову допомогу в сумі 8000 /вісім тисяч/ гривень 00 копійок.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги в Комунарський районний суд міста Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», , юридична адреса: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, 14.

Повний текст рішення складено 12.02.2024.

Суддя Ю.В. Ковальова