Провадження 2 /522/165/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

20 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Звонецької І.М.,

розглянувши позовну заяву в порядку загального позовного провадження ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення способу участі у вихованні дитини

В С Т А Н О В И В:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення способу участі у вихованні дитини.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 , зареєстрований 25 листопада 2000 року, фактично припинив своє існування. У цьому шлюбі народилося двоє дітей. На даний момент молодший син проживає з матір`ю, яка перешкоджає батькові у спілкуванні з сином, що призводить до морального тиску на дитину. Наполягає, що ним виявлено, що ОСОБА_6 мала стосунки з іншою особою, в той час як її чоловік був у відрядженні. Після викриття зради, ОСОБА_6 залишила домівку з дитиною та відмовилася від спілкування з чоловіком. Незважаючи на спроби ОСОБА_7 врегулювати ситуацію, ОСОБА_8 продовжувала стосунки з іншим чоловіком, що призводило до конфліктів перед дитиною. Інга ОСОБА_9 змінила замки у домі, обмеживши доступ батька до сина. Після оголошення воєнного стану в Україні, ОСОБА_10 запропонував евакуювати сім`ю, але отримав відмову. В результаті звернення до поліції було встановлено, що ОСОБА_6 та її син перетнули кордон з ОСОБА_11 . ОСОБА_10 провів пошуки сина в ОСОБА_11 . Наразі ОСОБА_6 не дозволяє батьку та старшим дітям спілкуватися з молодшим сином, хоча раніше вони мали тісні сімейні зв`язки. Існують свідчення морально-психологічного тиску на молодшого сина з боку ОСОБА_12 та її нового партнера, спрямованого на відчуження дитини від батька та брата.

Виходячи з вищевикладених вимог позивач просить суд:

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_13 та спілкуванні з ним, шляхом встановлення систематичних зустрічей наступним чином:

- два вихідних дні (субота, неділя) кожні два тижня (перший та третій тиждень місяця) з 10:00 год. до 20:00 год., а також по 2 години ввечері кожної середи, четверга і п`ятниці тижня, за попередньою домовленістю із ОСОБА_2 , без обов`язкової присутності матері, з обов`язковим здійсненням ОСОБА_1 супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання до матері;

- протягом 30 днів під час літніх канікул з виїздом за до країн Європейського Союзу, Туреччини, Єгипту та Республіки Молдови з 15.07 по 15.08 за попередньою домовленістю із ОСОБА_2 , з ночівлею по місцю проживання батька чи його перебування на відпочинку разом з сином, без обов`язкової присутності матері, з обов`язковим здійсненням ОСОБА_1 супроводу дитини з місця її проживання на, побачення та повернення дитини за місцем її проживання до матері;

- протягом 7 днів у період зимніх канікул з виїздом за кордон до країн Європейського Союзу, Туреччини, Єгипту та Республіки Молдови з 03.01 по 10.01 за попередньою домовленістю із ОСОБА_2 , з ночівлею по місцю проживання батька чи його перебування на відпочинку разом з сином, без обов`язкової присутності матері, з обов`язковим здійсненням ОСОБА_1 супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання до матері;

- побачення ОСОБА_1 , у день народження сина ОСОБА_13 з 10:00 год до 20:00 год, шляхом чергування років, без обов`язкової присутності матері, з обов`язковим здійсненням ОСОБА_1 супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання до матері. Черговість років визначити наступним чином: ОСОБА_1 - у рік, який закінчується на непарне число, ОСОБА_2 - у рік, який закінчується на парне число;

- побачення під час усіх святкових заходів в освітніх закладах та/або інших місцях;

- необмежене спілкування з ОСОБА_13 особисто засобами: телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (Viber, Skype, Telegram тощо);

- у разі хвороби ОСОБА_13 , якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу погоджену з ОСОБА_1 дату, враховуючи інтереси сина, його стан здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини.

Ухвалою суду від 11.01.2023 року провадження у справі відкрито.

27.02.2023 року від сторони відповідача до суду надійшла заява про зупинення провадження у справі.

04.04.2023 року від сторони відповідача до суду надійшла заява про закриття провадження у справі.

Клопотання обґрунтовує тим, що з урахування того, що батько громадянин іншої держави, мати громадянка іншої держави і дитина вже більше року не проживає на території України, то дана справа є справою з іноземним елементом. Відповідно до матеріалів справи відсутні виключні випадки, передбачені статтею 77 Закону України «Про міжнародне приватне право», для розгляду справи з іноземним елементом судом України.

Ухвалою суду від 04.04.2023 року вирішено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способу участі у вихованні дитини - відмовити.

Ухвалою суду від 04.05.2023 року вирішено закрити підготовче засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення способу участі у вихованні дитини та призначити справу до судового розгляду по суті, а також викликати відповідача ОСОБА_2 для надання особистих пояснень.

07.06.2023 року від сторони відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до наданого відзиву відповідач у справі про визначення способу участі у вихованні дитини заперечує проти позовних вимог позивача, стверджуючи, що не перешкоджала спілкуванню батька з дитиною. Відповідач зазначає, що небажання дитини спілкуватися з батьком викликане його негативним впливом та психологічним тиском, особливо під час конфліктів, пов`язаних з розлученням батьків. Відповідач також вказує на неприйнятну поведінку позивача, який втягує дитину в конфлікти з колишньою дружиною та використовує судовий процес для висловлення особистих образ.

Далі, відповідач зазначає, що позивач у своїх позовних вимогах не надає доказів своїх тверджень, а також викривляє факти, зокрема щодо взаємодії матері з дитиною. Відповідач підкреслює, що не є конфліктною особою і не створювала конфліктних ситуацій, навпаки, позивач демонстрував агресивну поведінку, що підтверджується свідченнями та доказами.

У підсумку, відповідач просить суд врахувати негативний вплив поведінки позивача на психологічний стан дитини та відхилити позовні вимоги як такі, що не відповідають інтересам дитини та не підтверджені доказами.

27.06.2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

Під час судового засідання від 03.08.2023 року було допитано у якості свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_1 та ОСОБА_15 .

Під час судового засідання від 24.08.2023 року було допитано у якості свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Під час судового засідання від 25.09.2023 року було допитано у якості свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_18 .

Під час судового засідання від 06.10.2023 року було допитано у якості свідка неповнолітнього ОСОБА_13 .

Під час судового засідання від 16.10.2023 року було допитано у якості свідка ОСОБА_19 .

Під час судового засідання від 04.03.2024 року було допитано експерта ОСОБА_20 .

У судове засідання призначене на 20.05.2024 року з`явились Позивач ОСОБА_1 , Представник позивача ОСОБА_21 , Відповідач ОСОБА_22 , Представник відповідача ОСОБА_23 , Представник третьої особи ОСОБА_24 як представник Органу опіки та піклування ПРА ОМР.

Сторона позивача наполягали на задоволенні позову в повному обсязі.

Сторона відповідача заперечували проти задоволення позову та просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_24 як представник Органу опіки та піклування ПРА ОМР пояснив, що вони не можуть надати висновок у зв`язку з перебуванням дитини за межами України, а Орган опіки та піклування не має права змушувати дитину до спілкування з батьком без її згоди. Спілкування дитини з батьком можливе лише за умови згоди дитини, а процес фіксування незгоди дитини на спілкування з батьком регулюється законодавством країни, де дитина проживає. Законодавство не дозволяє повністю відмовити в позові, але дозволяє встановити порядок спілкування та участі батька в житті та вихованні дитини.

Орган опіки наполягає на обов`язковій участі матері під час зустрічей з батьком, аргументуючи це необхідністю забезпечення комфорту та безпеки дитини. Пропонується встановити графік спілкування з батьком кожні два тижні на вихідні.

Враховуючи небажання дитини спілкуватися з батьком, пропонується позивачу спочатку налагодити зв`язок з дитиною. Як альтернатива, зустрічі можуть відбуватися в присутності органу опіки країни, де перебуває дитина, відповідно до місцевого законодавства. Термін в присутності матері не передбачає безпосередньої фізичної присутності, а достатньо візуального контакту між матір`ю та дитиною.

Представник третьої особи ОСОБА_24 як представник Органу опіки та піклування ПРА ОМР запропонував наступний спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом:

-встановлення систематичних зустрічей, спілкування враховуючи стан дитини, розпорядок дня, за умови необхідного духовного, фізичного та морального розвитку шляхом безперешкодного онлайн спілкування батька з дитиною засобами телефонного та відео зв`язку за допомогою месенджерів або мобільного телефону, шляхом приймання дитиною дзвінків від батька;

-систематичних побачень батька з дитиною щосереди та щосуботи: з 17:00 до 19:00 у середу та з 13:00 до 16:00 в суботу з правом відвідування парків, дитячих розважальних закладів, кафе, за згодою дитини у присутності матері, враховуючи стан здоров`я дитини;

- побачень батька з дитиною в день народження дитини за особистим бажанням дитини кожного року з визначенням часу та місця проведення дня народження;

-побачень батька з дитиною під час канікул за попередньою домовленістю батьків дитини та за згодою дитини;

-побачення з дитиною за місцем його мешкання в порядку визначеному цим порядком з дотриманням законодавства країни перебування.

Суд, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін та дитини ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , приходить до наступних висновків.

Суд встановив, що з 25.11.2000 року позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбу. Від спільного шлюбу у позивач ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 народився ОСОБА_13 .

В матеріалах справи наявний Висновок експерта № 06/23 за результатами проведення судової психологічної експертизи від 25.01.2024 року.

На розв`язання експертизи були поставлені наступні питання:

1. Яким чином сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості батька ОСОБА_1 впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

2. Яким чином може зараз вплинути спілкування батька на психологічний стан та розвиток ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

3. Чи спроможна малолітня дитина, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально- психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища надавати оцінку відношенню кожного з батьків до неї?

4. Який психологічний вплив виявила (може виявляти) поведінка батька ОСОБА_1 на психічний стан і розвиток малолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

5. Чи має матір, ОСОБА_2 стрес, після пережитих подій з колишній чоловіком та чи впливає ці всі події, на психологічний стан на малолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням його індивідуально- психологічних властивостей, інтелекту, властивостей емоційно-вольової сфери?

6. Чи вплине, якщо «так», то яким чином, зараз таке спілкування батька на малолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його психологічний стан, без психологічної адаптації та психологічної роботи батька над своїми емоціями, можливого курсу психологічної реабілітації для стабілізації відносин між ним та матір`ю?

В якості експерта для проведення судової психологічної експертизи залучений ОСОБА_20 , який має вищу психологічну освіту, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 14.1 «Психологічні дослідження», 1 кваліфікаційний клас, стаж роботи психологом 45 років, стаж судово-експертної роботи в системі МОЗ та науково-дослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України з 1982 року.

Відповідно до вимог п. 7 ст. 102 Цивільно-процесуального кодексу України експерт про відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 Кримінального кодексу України обізнаний.

За результатом проведення експертизи зроблені наступні висновки:

1. Сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості батька ОСОБА_1 негативно впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2. В даний час у дитини, ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає бажання спілкуватися з батьком, ОСОБА_1 . Примус дитини до цього спілкування викличе його невротизацію, негативно вплине на психологічний стан та розвиток дитини.

3. Малолітня дитина, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально- психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища спроможна надавати оцінку відношенню кожного з батьків до неї. При цьому оцінка дитини дається на підставі оцінки ставлення до найближчої йому людини, матері. .

4. Поведінка батька ОСОБА_1 , в основі якої лежить помста матері дитини, негативно впливає на психічний стан і розвиток малолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

5. Матір, ОСОБА_2 , відчуває стрес, після пережитих подій з колишній чоловіком, що впливає на психологічний стан матері та на психологічний стан малолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням його індивідуально-психологічних властивостей, інтелекту, властивостей емоційно- вольової сфери.

6. Примус дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до спілкування з батьком без нормалізації стосунків між матір`ю та батьком викличе його невротизаціїо, негативно вплине на психологічний стан та розвиток дитини. Нормалізація відносин можлива в тому випадку, якщо ОСОБА_1 перестане вважати змістом свого життя помсту ОСОБА_2 за її вчинки. Спеціальна робота із психологом може прискорити процес трансформації сенсу життя.

Під час судового засідання експерт ОСОБА_20 додатково роз`яснив, що протягом шести місяців проводилася психологічна експертиза дитини за допомогою застосунку Телеграм. Дитина іноді була одна, іноді в присутності матері. В ході бесід з дитиною експерт робив записи та замітки, а також просив дитину намалювати сім`ю. Особисто матір і дитину експерт не бачив, документи для ідентифікації дитини не запитував.

Для висновку експертизи не було необхідності допитувати батька. У процесі експертизи використовувались записи телефонних розмов та переписок між позивачем та відповідачем. Встановлено, що дитина завжди залежна від батьків, і чим більше часу дитина проводить з одним із батьків, тим сильніша ця залежність.

Експерт не оцінював наявність домашнього насильства в сім`ї, але встановив, що дитина була свідком деяких конфліктних ситуацій між батьками. Оскільки дитина проживає з матір`ю, вона перебуває в її залежності. Для налагодження відносин з дитиною, батькам рекомендується уникати конфліктів на очах у дитини та спочатку спробувати дистанційно встановити спілкування між батьком та дитиною. Постійне спостереження дитиною за конфліктними ситуаціями може залишити тривалі спогади в її пам`яті.

Також підсумовуючи експертом були надані наступні рекомендації для батьків для забезпечення інтересів дитини:

?Виключити примус дитини до зустрічей з батьком, оскільки це може негативно вплинути на психологічний стан дитини.

?Забезпечити, щоб спілкування батька з дитиною відбувалося в спокійній та позитивній атмосфері, без конфліктів.

У ході судового засідання було допитано дев`ятирічну дитину, самого ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно його пояснень вивчає німецьку мову та висловив бажання повернутися до України, до своїх іграшок.

Дитина зазначила, що її батька звуть ОСОБА_26 і висловила побажання, щоб батько не ображав його матір. Також дитина висловила бажання побачити свого брата та сестру.

Дитина не заперечує проти того, щоб батько зателефонував йому у неділю на телефон матері, але водночас висловив небажання спілкуватися та зустрічатися з батьком особисто. Він вказав, що хоче спілкуватися лише зі своїм братом ОСОБА_27 . Дитина також зазначила, що не хоче спілкуватися з батьком через те, що він ображає його матір та образив його брата ОСОБА_28 , виливши йому гарячу каву в обличчя. При цьому дитина підкреслила, що ні батько, ні матір його ніколи не били.

У якості свідка також було допитано позивачку ОСОБА_29 .

Відповідачка, яка перебуває у складних відносинах з позивачем, ОСОБА_30 , з яким у них троє дітей, надала свідчення про їхнє спільне життя. Вона зазначила, що хоча вони пережили разом як хороші, так і погані моменти, агресивна поведінка позивача призвела до розлучення та судового процесу.

Відповідачка розповіла про інцидент у 2017 році в Угорщині, де позивач застосував до неї насилля, яке спостерігав їхній син ОСОБА_31 . Вона описала подальші події, включаючи встановлення прослуховувальних пристроїв позивачем, погрози, звільнення з роботи, відібрання автомобіля та інші форми залякування.

Відповідачка висловила бажання, щоб її син ОСОБА_31 сам виявляв бажання спілкуватися з батьком, і підкреслила, що не перешкоджатиме такому спілкуванню, якщо воно буде позитивним і не шкодитиме психіці дитини. Вона також зазначила, що не налаштовує сина проти батька і планує повернутися в Україну, де ОСОБА_31 вчиться в українській школі онлайн.

Допитаний у якості свідка брат ОСОБА_32 - ОСОБА_1 пояснив наступне.

Свідок надав свідчення про сімейні відносини, зазначивши, що після появи коханця у матері у грудні 2021 року, стосунки в сім`ї значно погіршилися. Свідок, який з 13 років навчався у Відні, ОСОБА_33 , і приїжджав до Одеси на канікули, стверджує, що не був свідком насильства з боку батька над ним або молодшим братом ОСОБА_34 . Водночас, свідок згадав про фізичне та психічне насильство з боку матері над старшою сестрою, але не пам`ятає такого насильства над собою чи ОСОБА_34 .

Свідок також зазначив, що під час навчання за кордоном він часто спілкувався з матір`ю по телефону і категорично заперечує можливість застосування насильства батьком до ОСОБА_35 . Він вважає, що мати може маніпулювати ОСОБА_34 та настроювати його проти батька, а також намагалася настроювати проти батька і свідка. Свідок висловлює думку, що мати переслідує матеріальну вигоду, заважаючи спілкуванню батька з ОСОБА_34 .

У двох судових засіданнях було також допитано ОСОБА_15 який надав наступні свідчення суду.

Свідок, який перебуває у статусі священника вже 25 років, надав свідчення, що для позивача не характерно прояв фізичного насильства. Він також зазначив, що останній раз спілкувався з ОСОБА_34 перед новим роком і висловив думку, що відповідачка може переслідувати корисливі мотиви, заважаючи спілкуванню батька з ОСОБА_34 .

Свідок не зміг пригадати, чи писала відповідачка про насильство з боку чоловіка ОСОБА_1 , і підтвердив, що не бачив позивача на сповіді в нетверезому стані. Він також зазначив, що не пам`ятає переписки з відповідачкою за 2017 рік.

На судовому засіданні свідок ОСОБА_18 надала наступні показання.

Вона працювала в сім`ї ОСОБА_9 , час від часу доглядала за дитиною ОСОБА_34 та іноді залишалася з ним ночувати. Свідок була присутня під час сварок між позивачем та відповідачем, зазначивши, що сварки зазвичай ініціював позивач, при цьому обидва батьки вживали нецензурну лексику. Вона також підкреслила, що ніколи не була свідком фізичного насильства з боку батьків щодо дитини.

Свідок зазначила, що ОСОБА_1 часто був ініціатором сварок і іноді перебував вдома в стані алкогольного сп`яніння. Вона була присутня, коли поліція прибула з метою затримання позивача за побиття сусіда, що сильно вразило дитину. За її словами, мати займалася вихованням ОСОБА_35 , тоді як батько рідко бував вдома, але, незважаючи на це, свідок вважає його непоганим батьком. Вона також повідомила, що за її роботу завжди розраховувалася ОСОБА_8 , та висловила думку, що дитина боялася батька, але не боялася матері.

Свідок ОСОБА_14 , яка є сестрою ОСОБА_35 також надала пояснення у якості свідка.

Відповідно до наданих свідчень, свідок розповіла, що у 2015 році вона покинула домівку та почала жити окремо. З 2019 року вона поступово відновила спілкування з ОСОБА_34 . Протягом періоду з 6 до 18 років свідок проживала разом з позивачем та відповідачем, протягом якого відповідачка регулярно застосовувала як фізичне, так і психологічне насильство. Це насильство стало причиною того, що свідок покинула домівку. Від грудня 2021 року свідок не бачила ОСОБА_35 у супроводі матері. Від батька насильства не було.

На судовому засіданні було отримано показання від свідка ОСОБА_16 , який працював у поліції. Свідок повідомив, що ОСОБА_36 у грудні 2021 року звернулася до поліції з приводу домашнього насильства з боку її чоловіка. Під час опитування дитина підтвердила, що її батько вдарив матір. Після цього інциденту свідок більше не підтримував зв`язок з сім`єю.

На судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , який працював консьєржем у домі ОСОБА_9 , надав такі пояснення. Вона зазначила, що особисто не була свідком сварок у сім`ї та вважає їх нормальною сім`єю. Однак, за словами ОСОБА_37 та дитини, під час перебування сім`ї за кордоном, чоловік вчиняв домашнє насильство. Свідок також повідомила, що відносини між ОСОБА_38 та його сином ОСОБА_34 були хорошими, і ОСОБА_39 не повідомляв про будь-які випадки насильства з боку батька.

За словами дитини, сварки в сім`ї зазвичай починав ОСОБА_40 , який також вживав заспокійливі ліки Гідазепан. Свідок зазначив, що фізичного насильства щодо дитини не спостерігалося. До звернення Тупікіних до поліції, свідок не був знайомий з цією сім`єю.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, в тому числі надані відповідачем відеозаписи, та заслухавши пояснення сторін у судових засіданнях, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер. У зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносини між відповідачем та позивачем, така ситуація в їх особистих стосунках не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на спілкування та виховання дитини визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку іншого з батьків дитини.

Оцінюючи обставини справи суд враховує, що інтереси дитини захищаються передусім, і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права.

Так відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Тобто, права та обов`язки матері та батька щодо дитини є рівними навіть тоді, коли вони не є подружжям. На обсяг батьківських прав та обов`язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини.

Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34 , 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

З наведених вище норм діючого законодавства можна зробити висновок, що сторони по справі зобов`язані здійснювати свої батьківські обов`язки щодо дітей, мають право на спілкування з дітьми, їх виховання.

У Постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 215/4452/16-ц зазначене що опитування дитини в суді належним чином забезпечує встановлення прихильності дитини до проживання з одним із батьків у сукупності з іншими встановленими даними причин такої прихільності для забезпечення принципу «найкращих інтересів дитини» при вирішенні справи.

Враховуючи показання малолітнього Георгія суд приходить до висновку, що дитина має складні та суперечливі почуття до свого батька. З одного боку, дитина виявляє бажання підтримувати зв`язок, виражаючи згоду на телефонні дзвінки. З іншого боку, існує чітке небажання мати особисті зустрічі з батьком, що може бути пов`язано з його поведінкою, яка, за словами дитини, є образливою щодо матері та брата. Також дитина вказує на конкретний інцидент з гарячою кавою, який міг суттєво вплинути на її ставлення.

На переконання суду, це вказує на можливу емоційну травму та конфлікт у відносинах, які потребують уважного та чутливого підходу при вирішенні сімейних питань. Важливо забезпечити, щоб дитина відчувала себе в безпеці та була почута у своїх побажаннях та переживаннях. Враховуючи ці аспекти, може бути корисним залучення професійного психолога або сімейного консультанта для подальшої підтримки дитини та сім`ї.

Суд під час заслуховування думки дитини переконався особисто в тому, що малолітній ОСОБА_39 є цілком здатним самостійно висловити свою думку, він досяг того віку і рівня зрілості, при якому слід брати до уваги його думку щодо зустрічей з батьком. Крім того, з наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_39 постійно слудкує за реакцією матері під час спілкування з батьком по телефону, яка веде зйомку цього спілкування, тобто постійно присутня.

Суд встановлює, що між сторонами протягом тривалого часу склались особисті неприязні стосунки внаслідок невдалих сімейних відносин. Наведене випливає, зокрема, з поведінки сторін в судовому засіданні, показаннями свідків, іншими доказами по справі.

Суд сприймає та допускає позицію позивача, що налаштування дітей проти батька суперечить інтересам дитини і таке маніпулювання теоретично є можливим зі сторони матері.

Однак позиція позивача не може бути просто припущенням, заснованим на здогадках чи на підозрах. Чим менш ймовірна подія, тим більше має бути свідчень на підтвердження того, що вона дійсно могла мати місце.

Жодних інших доказів на підтвердження маніпулювання та налаштування матір`ю проти батька дитини позивачем до суду не надано. Покази свідків з цього питання також засновані на припущеннях.

При цьому слід враховувати, що думка неповнолітньої дитини є достатньо вразливою для нав`язування певних ідей та думок близькими родичами, з якими вона постійно проживає. Тому думка неповнолітньої дитини є важливою, але не може бути абсолютною для суду.

В даному випадку суд робить висновки не виключно на показах малолітнього ОСОБА_35 . В даному випадку суд встановлює, що посилання позивача на те, що негативне психоемоційне ставлення дитини до батька викликано не поведінкою останнього, а стійким впливом матері на дітей не підтверджене належними доказами по справі.

Питання як про достовірність конкретного доказу, так і про достатність їх у сукупності суд вирішує у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи. З іншого боку, принциповим можна вважати положення щодо неможливості доказування на основі припущень.

Достатніми є докази, яких може бути достатньо для встановлення певного факту або усієї сукупності фактів, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторони. Однак це має місце поки існування цього факту не буде заперечене іншими доказами. Тобто такі докази не є безспірними, але якщо протилежна сторона не надасть належні докази для їх спростування, вони є достатніми для ухвалення рішення на користь особи, котра їх подала.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Відповідно до частин 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно; батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Виходячи із гарантій, передбачених ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при вирішенні спорів щодо участі батька (матері) у вихованні (піклуванні) дитини необхідно брати до уваги інтереси, а також права та свободи всіх залучених сторін і, що більш важливо, - основні інтереси дитини та її права. Якщо існує можливість того, що контакти з батьком (матір`ю) можуть завдати шкоди інтересам дитини або становити втручання в її права, саме відповідні національні органи зобов`язані забезпечити справедливу рівновагу між ними.

При цьому вирішальне значення має те, чи вжили відповідні національні органи всіх необхідних заходів для того, щоб сприяти налагодженню контактів тією мірою, якою вимагати цього від них було б доцільно за наявних конкретних обставин кожної справи. Відповідно до ч.2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч.4 ст. 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Hunt v. Ukraine» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Суд при винесенні рішення враховує поведінку сторін під час розгляду справи, сприймає до уваги досліджені в судових засіданнях відеозаписи, показання свідків, а також рекомендації встановлені органом опіки та піклування ОМР.

Враховуючи викладене, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, необхідно враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково.

Суд допускає, що за наслідком виконання рішення суду про визначення способів участі у вихованні і спілкуванні та встановлення порядку, стійкий психологічний зв`язок дітей з батьком може так і не бути відновлений, і дитина не зможе сприймати позивача як одного зі своїх батьків, який бере участь в його житті і вихованні нарівні з матір`ю. Але пов`язаність втрати психологічного зв`язку дітини з батьком з наслідками дій матері чи інших родичів у тому числі по налаштовуванню дитини проти батька не може бути встановлене та доведене без висновків спеціаліста із спеціальними знаннями дитячої психології, якими не володіє суд та сторони.

Також суд вказує, що згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року в справі №138/96/17 Верховний Суд зауважує, що погоджуючись з висновком органу опіки та піклування, визначаючи спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, суди першої та апеляційної інстанцій не встановили об`єктивних умов, за яких такі побачення можуть відбуватися виключно за бажанням дитини. Верховний Суд наголошує, що, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Виходячи з наведеного суд зазначає, що в даній справі ані органом опіки та піклування, ані відповідачем у справі не надано суду доказів на підтвердження позиції відповідача, що участь батька у спілкуванні та вихованні дитини не можливе у зв`язку з не бажанням дитини. При цьому судом встановлено, що негативне психоемоційне ставлення дитини до батька, постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно бажанням дитини можливе призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дітьми

Небажання дитини спілкуватися з батьком не є підставою для його повного відсторонення від участі у спілкуванні з дитиною (ВССУ, справа № 397/586/16-ц, 08.11.17)

Небажання дітей підтримувати контакт та спілкуватися з батьком не повинно розцінюватися як абсолют у визначенні їх найкращих інтересів в розумінні Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Про це нагадав Європейський суд з прав людини у справі «A.V. проти Словенії» (заява № 878/13), передає інформаційний ресурс ECHR: Ukrainian Aspect.

І незважаючи на те, що практика ЄСПЛ вимагає врахування поглядів дітей, ці погляди не обов`язково є незмінними, а заперечення дітей, які мають бути наділені належною вагою, не обов`язково достатні для нехтування інтересами батьків, особливо в тому, щоб мати постійний контакт з дитиною.

Зокрема, право дитини висловлювати власні погляди не повинно тлумачитися як надання безумовного права вето дітям без будь-яких інших факторів, що розглядаються, а також проведення експертизи для визначення їх найкращих інтересів. Такі інтереси зазвичай означають, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може зашкодити її здоров`ю та розвитку.

ЄСПЛ також нагадав, що, хоча основною метою статті 8 є захист особи від свавілля органів державної влади, існують, крім того, позитивні зобов`язання щодо ефективної «поваги» до сімейного життя. Так, у справах, що стосуються прав контакту одного з батьків, держава, в принципі, зобов`язана вживати заходів з метою возз`єднання батьків зі своїми дітьми та сприяти таким возз`єднанням і, якщо це необхідно, «відновити» сім`ю.

Втім, обов`язок національних органів влади вживати заходів для полегшення контактів не є абсолютним. Це обов`язок засобів, а не результату…

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вимагає врахування поглядів дітей, ці погляди не обов`язково є незмінними, а заперечення дітей, які мають бути наділені належною вагою, не обов`язково є достатніми для подолання інтересів батьків, особливо в тому, щоб мати постійний контакт з їхніми інтересами з дитиною. Зокрема, право дитини висловлювати свої власні погляди не повинно тлумачитися як ефективне надання безумовного права вето дітям без будь-яких інших факторів, що розглядаються, а також проведення експертизи для визначення їх найкращих інтересів. Такі інтереси зазвичай диктують, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може шкодити його здоров`ю та розвитку (рішення у справі "А.В. проти Словенії" від 09 квітня 2019 року).

Крім того, суд вказує, що у рішенні ЄСПЛ від 02 лютого 2016 року у справі «N.TS. та інші проти Грузії» зазначено, що обов`язок національних органів влади вживати заходів для полегшення возз`єднання, проте не є абсолютним. Возз`єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Хоча національні органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, будь-яке зобов`язання щодо застосування примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки інтереси, а також права і свободи всіх зацікавлених осіб повинні бути враховані, а особливо найкращі інтереси дитини та її права. Якщо контакти з батьками можуть загрожувати цим інтересам або втручатися в ці права, національні органи влади повинні дотримуватись справедливого балансу між ними (див. посилання Hokkanen, п. 58). Найкращі інтереси дитини повинні бути першочерговими і, залежно від їхньої природи та серйозності, можуть перевищувати права їхніх батьків (див. серед інших, Ольссон (№ 2), § 90, Ignaccolo-Zenide, § 94, Plaza v. Poland, № 18830/07, п. 71, 25 січня 2011 р., І Manic, § 102).

Виходячи з наведеного, суд дотримується розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний контакт. Суд також ураховує вік дитини сторін, ставлення батька до дитини, можливість батька відвідувати дитину в будь-якій країні, де вона знаходиться з матір`ю.

Аналіз наведених вище норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги. Враховуючи викладене, суд, виходячи з якнайкращих інтересів дитини, її віку, враховуючи психічний та фізичний стан, відсутність даних про наявність будь-яких протипоказань, викликаних здоров`ям дітей, а також враховуючи поведінку батьків, між якими немає порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини сторін, принцип рівності прав та обов`язків матері та батька щодо дітей, передбачений ст. 141 СК України, для забезпечення найкращих інтересів дітей, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку з виховання дітей та здійснення його права на особисте спілкування з дітьми, вважає за необхідне визначити наступний спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення:

-систематичних побачень батька з дитиною, враховуючи стан дитини, розпорядок дня, за умови врахування необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини, кожного 4-го тижня місяця у четвер з 17:00 год. до 19:00 год, та в суботу з 13:00 год. до 17:00 год. з правом відвідування парків, дитячих розважальних закладів, кафе, кінотеатрів, за згодою дитини в присутності матері, враховуючи стан здоров`я дитини;

-побачень батька з дитиною в день народження дитини за згодою дитини та попередньою домовленістю батьків дитини, а саме батька ОСОБА_1 та матері ОСОБА_2 ;

-побачень батька з дитиною під час канікул дитини за згодою дитини та попередньою домовленістю батьків дитини щодо днів зустрічей та годин, а саме батька ОСОБА_1 та матері ОСОБА_2 ;

-побачення батька з дитиною відбувається за місцем мешкання дитини в порядку визначеному даним рішенням суду та з дотриманням законодавства країни перебування дитини;

-безперешкодного онлайн спілкування батька ОСОБА_1 з дитиною засобами телефонного та відео зв`язку за допомогою менеджерів або мобільного телефону за згодою дитини, враховуючи стан здоров`я та за умови врахування необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини.

Об`єктом правосуддя у справах про піклування про дитину є одвічні, гостро емоційні і постійно мінливі стосунки між батьками і їхньою дитиною, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є як правило тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі встановлювати і запроваджувати сталі чутливі людські стосунки та приписувати почуття прихильності.

Виходячи з наведеного суд вважає за необхідне підкреслити, що вразі відповідного волевиявлення та за наявності відповідних підстав (доведених) позивач не позбавлений можливості звернутись до вповноважених органів задля вирішення питання щодо додаткової участі у спілкуванні з дитиною. Крім того, позивач не позбавлений можливості в подальшому вирішити питання щодо зміни способу його участі у вихованні дитини з урахуванням віку, стану здоров`я, доведеної зміни ставлення дитини до нього, укріпленням психоемоційного зв`язку та формуванням довірливих стосунків між ними. Тобто, з урахуванням вікових змін дітей, їх розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому право змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

В свою чергу, у разі виникнення підстав для твердження про настання доведених негативних наслідків для дитини за результатами спілкування з батьком, відповідач не позбавлена права порушити питання про зміну способу участі батька у вихованні дітей.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, суд доходить висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення способу участі у вихованні дитини слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення способу участі у вихованні дитини задовольнити частково.

Визначити способи участі ОСОБА_1 (РНОКПП: ІНФОРМАЦІЯ_2 , року народження) у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_13 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ) шляхом встановлення:

-систематичних побачень батька з дитиною, враховуючи стан дитини, розпорядок дня, за умови врахування необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини, кожного 4-го тижня місяця у четвер з 17:00 год. до 19:00 год, та в суботу з 13:00 год. до 17:00 год. з правом відвідування парків, дитячих розважальних закладів, кафе, кінотеатрів, за згодою дитини в присутності матері, враховуючи стан здоров`я дитини;

-побачень батька з дитиною в день народження дитини за згодою дитини та попередньою домовленістю батьків дитини, а саме батька ОСОБА_1 та матері ОСОБА_2 ;

-побачень батька з дитиною під час канікул дитини за згодою дитини та попередньою домовленістю батьків дитини щодо днів зустрічей та годин, а саме батька ОСОБА_1 та матері ОСОБА_2 ;

-побачення батька з дитиною відбувається за місцем мешкання дитини в порядку визначеному даним рішенням суду та з дотриманням законодавства країни перебування дитини;

-безперешкодного онлайн спілкування батька ОСОБА_1 з дитиною засобами телефонного та відео зв`язку за допомогою менеджерів або мобільного телефону за згодою дитини, враховуючи стан здоров`я та за умови врахування необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини.

Попередити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виховання ОСОБА_13 , невчинення перешкод у спілкуванні з дитиною у відповідності до визначеного вказаним рішенням порядку з дотриманням прав дитини.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 29.05.2024 року.

Суддя А.В. Науменко

20.05.24