Справа № 553/2420/23
Провадження № 2/553/265/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.04.2024м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого - судді Грошової Н.М.

за участю секретаря судового засідання Сурмач М.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 22718-01/2022 від 24.01.2022 у розмірі 17580,00 грн.,

в с т а н о в и в:

08.09.2023 до Ленінського районного суду м. Полтави звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 22718-01/2022 від 24.01.2022 у розмірі 17580,00 грн., а також 2684,00 грн. сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовний вимог позивач зазначає, що 24 січня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 22718-01/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворенням шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

31.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 31012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17850,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11850,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 31.01.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави Парахіної Є.В. від 11 вересня 2023 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

09.11.2023 відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив, в якому вона зазначає, що ознайомившись з позовною заявою, вимоги позивача визнає частково, а саме: визнає суму заборгованості за основною сумою боргу - 6000,00 грн. та не визнає сума заборгованості за відсотками - 11850,00 грн. Вказав, що відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Виходячи з цього: військовослужбовці, які мають кредитні зобов`язання перед банками, небанківськими фінансовими установами та колекторськими компаніями мають право на встановлені законодавством пільги, а саме: звільнення від сплати відсотків за користування кредитом; звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту. Також зазначив, що пунктом 6-2 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» врегульовано питання простроченої заборгованості на період дії воєнного стану в Україні визначено, що на період дії воєнного стану та упродовж трьох місяців після його припинення або скасування банки, небанківські фінансові установи та колекторські компанії під час врегулювання простроченої заборгованості зобов`язані дотримуватися додаткових вимог щодо етичної поведінки, зокрема не взаємодіяти за власною ініціативою зі споживачем, що належить до захищеної категорії, та з його близькими особами. Просив задовольнити позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу за кредитом № 22717-01/2022 від 24.01.2022 6000,00 грн. та відмовити в стягненні суми заборгованості за відсотками у розмірі 11850,00 грн.

21.11.2023 представником позивача подано до суду відповідь на відзив. В якому зазначає, що ознайомившись з відзивом, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Із матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі, тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Слід зазначити, що відповідачем не заперечується факт укладення вищевказаного Кредитного договору, а відповідно ним визнається даний договорів, визнаються всі умови підписаних ним договорів. У Кредитному договорі № 22718-01/2022 від 24.01.2022, передбачено, відповідно до п.п. 1.1. Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 6000,00 грн. - умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується поверну кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначень, цим Договором. Відповідно до п.п. 1.2. кредит надається строком на 30 днів, тобто до 22.02.2022. Відповідно до п.п. 1.3. за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. З огляду на неналежне виконання умов кредитного договору, нарахування відсотків здійснювалось у відповідності до п.п .4.3., якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п, 1.2. цього договору та/або в Додатку (ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня прострочення виконання умов Договору. Позивачем обґрунтовано розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, з умовами якого відповідач ознайомлений в повній мірі, тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за основною сумою боргу та відсотками за користування кредитними коштами є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості. Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ № 2919_20 від 16.11.2023, (який безпосередньо здійснював переказ коштів на банківські карти позичальників в національній валюті без відкриття рахунків, яким повідомлено про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта - 24.01.2022 здійснено перерахування коштів на суму 6000,00 грн., за маскою картки НОМЕР_1 відповідача, за номером транзакції в систем iPay.ua- 133264065. Крім того, відповідач під час укладення кредитного договору № 22718-01/2022 від 24.01.2022 не надав жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зазначає, що ні в кредитному договорі ні в анкеті-заяви на отримання кредиту, ні в паспорті кредиту від ТОВ «ІНВЕСТУРМ» відповідач не вказує та не повідомляв, що він є особою чиї права захищені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 30.11.2023 № 1162/0/15-23 суддю Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_2 звільнено з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Розпорядженням керівника апарату суду № 203 від 06.12.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 553/2420/23.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі № 553/2420/23 визначено головуючого суддю Грошову Н.М.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави Грошової Н.М. від 27.12.2023 справу прийнято до провадження, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін, призначено судове засідання.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави Грошової Н.М. від 31.01.2024 за клопотанням відповідача ОСОБА_1 витребувано з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунок заборгованості по відсоткам за Договором про надання фінансового кредиту № 22718-01/2022 від 24.01.2022 із зазначенням періоду нарахування, застосованої відсоткової ставки та зазначенням пункту договору, відповідно до якого було здійснено нарахування відсотків.

12.02.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на виконання вимог ухвали суду від 31.01.2024 надано до Ленінського районного суду м. Полтави витребувані докази, а саме: розрахунок заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 22718-01/2022 від 24.01.2022.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу за кредитом № 22717-01/2022 від 24.01.2022 6000,00 грн. та просив відмовити в стягненні суми заборгованості за відсотками у розмірі 11850,00 грн. посилаючись на п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 6-2 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». Також вказав на безпідставність нарахування відсотків після закінчення строку дії договору. Просив, з урахуванням положень ЗУ «Про судовий збір» не стягувати з нього судовий збір, так як є учасником бойових дій.

Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено в електронному вигляді договір про надання фінансового кредиту № 22718-01/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворенням шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п. 1.1, -1.3 договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 6000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 22.02.2022. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% (процентів) на добу.

Згідно Додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту № 22718-01/2022 графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту становить: строк, на який надано кредит 20 днів; сума кредиту 6000,00 грн; сума нарахованих процентів за користування кредитом 4500,00 грн; загальна вартість кредиту 10500,00 грн.

Як вбачається з листа директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» Є.М. ОСОБА_3 за вих. № 2919_20 від 16.11.2023, адресованого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» повідомлено, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія НОМЕР_2 від 02.10.2012) та отримало Ліцензію Національного банка України № 3 від 11.11.2013 року. Між підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-150920 від 2020-09-15. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 24.01.2022 14:20:04 на суму 6000,00 грн. маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі іРаy.ua 133264065, призначення платежу: зарахування 6000 грн. на картку НОМЕР_1 .

Крім того, 24.01.2022 року ОСОБА_1 з використанням електронного цифрового підпису підписано Інформацію та контактні дані кредитодавця, в якій вказані дані щодо ТОВ «ФК «Інвеструм», основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, відповідно до яких тип кредиту позика, сума - 6000,00 грн., строк кредитування - 30 днів, мета отримання придбання споживчих товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, а також зазначено інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, згідно якої процентна ставка, відсотків річних 2,50% на день - середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний (912,50% річних); 2,50% на день - середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий (912,50% річних) 2,50% на день - базова процентна ставка за позикою (912,50% річних). Позикодавець надає Позичальнику можливість сплати процентів за користування позикою на акційних умовах виключно за умови належного виконання Позичальником зобов`язань за укладеним Договором. У випадку недотримання Позичальником умов сплати процентів за користування позикою на акційних умовах, за Договором застосовується базова процентна ставка на позику. Проценти за користування позикою нараховуються до дня повернення позики включно, тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 4500 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 10500 грн., реальна річна процентна ставка , відсотків річних 114432,08 %.

22.02.2022 року на підставі заявки на відстрочення виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту ОСОБА_1 від 22.02.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 22718-01/2022 від 24.01.2022, відповідно до пунктів 1, 2 якого сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за Договором на 14 днів, тобто до 07.03.2022. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості Клієнта становить 10500,00 грн. У зв`язку з відстроченням виконання зобов`язання за договором, клієнт зобов`язується здійснити повернення кредиту, відповідно до умов зміненого Графіка розрахунків: термін на який надано кредит, кількість днів 14, сума кредиту 6000,00 грн., фіксована процентна ставка 2,5 %, сума відсотків за користування кредитом 4500,00 грн., кількість прострочених днів -0, до сплати 10500 грн.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язанні з нею.

Частиною 8 ст. 11 цього Закону встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, із вказаного вбачається, що кредитні договори були укладені в електронній формі.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

Судом встановлено, що фінансова компанія свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, що також підтверджується заявою ОСОБА_1 на відстрочення виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту від 22.02.2022 року та листом директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» Є.М. ОСОБА_3 за вих. № 2919_20 від 16.11.2023, адресованого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», однак відповідач, порушуючи умови договору, свої зобов`язання за договором належним чином в частині погашення заборгованості за кредитом не виконував.

Так, згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 22718-01/2022 від 24.01.2022 з період з 31.01.2023 по 31.07.2023 становить 17850,00 грн., яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 6000 грн., заборгованості за відсотками 11850,00 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

31.01.2023 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «Інвеструм» укладено Договір факторингу № 31012023, відповідно до п.п. 1.1 1.2 якого за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. В день, коли здійснюється Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників, Клієнт зобов`язаний передати Фактору інформацію згідно Реєстру Боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в Додатку №4 до цього Договору, на підставі Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток № 5).

Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 31012023 від 31.01.2023 року, складеного 31.01.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «Інвеструм» Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 5577, після чого, з урахуванням пункту 1.2. Договору факторингу № 31012023 від «31» січня 2023 року, від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17850,00 грн.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не повернуті, суд, з урахуванням заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та вимога про стягнення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 6000,00 грн. ґрунтується на законі, підтверджена належними та допустимими доказами, визнається відповідачем, тому підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.

Проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом із цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19), від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (п. 81, 83-85, 87, 91, 93).

За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18.

Отже, боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування процентів за "користування кредитом". Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за "користування кредитом" можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати.

Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.

Крім того, необхідно зауважити, що підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Отже з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за договорами кредиту та позики проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки.

За умовами договору № 22718-01/2022 від 24.01.2022 кредит у розмірі 6000,00 грн. надається строком на 30 днів, тобто до 22.02.2022. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% (процентів) на добу. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 4500,00 грн (6000 х 0,025 х 30).

За умовами додаткової угоди № 3 від 22.02.2022 до договору № 22718-01/2022 від 24.01.2022, сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором до 07.03.2022. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості Клієнта становить 10500,00 грн. У зв`язку з відстроченням виконання зобов`язання за договором, клієнт зобов`язується здійснити повернення кредиту, відповідно до умов зміненого Графіка розрахунків: термін на який надано кредит, кількість днів 14, сума кредиту 6000,00 грн., фіксована процентна ставка 2,5 %, сума відсотків за користування кредитом 4500,00 грн., кількість прострочених днів -0, до сплати 10500 грн.

Так, відповідно до додаткової угоди, якою пролонговано строк кредитування, узгоджена сторонами договору сума відсотків становить 4750,00 грн. ((6000 х 0,025 х 30).

Позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку.

Слід зауважити, що у договорі можливість нараховувати проценти за межами строку кредитування (п.4.3) визначена у розділі, що регулює питання відповідальності сторін, тобто як санкція за неналежне виконання зобов`язань. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому, позивачем не заявлено до відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене сума заборгованості за відсотками підлягає стягненню за період дії кредитного договору № 22718-01/2022 від 24.01.2022 з урахуванням Додаткової угоди № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 22718-01/2022 від 22.02.2022, а саме в сумі 4500,00 грн.

Посилання відповідача на застосування в даній справі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є безпідставним з урахуванням наступного.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що сфера дії цього закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону чинній у березні 2021 року), яку доповнено пунктом 15 такого змісту: «військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021, яка набрала чинності 23 квітня 2021 року та була чинною станом на визначений позивачем період спірних правовідносин січень 2022 року) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно із Законом України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває на час розгляду справи.

Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Тобто на вказані пільги мають право мобілізовані позичальники, військовослужбовці Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та, правоохоронних органів спеціального призначення, залучених до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових завдань.

Відповідний правовий висновок міститься і в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 306/1157/15-ц (провадження № 61-2525св18), від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14.

Правовідносини між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором про надання фінансового кредиту № 22718-01/2022 носять зобов`язальних характер.

Так, у відзиві відповідач посилався на наявність у нього пільг щодо сплати процентів за користування кредитом, передбачених п. 15 ст. 14 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».

Разом з тим, до відзиву відповідачем долучено ряд документів.

Згідно копії довідки Управління в Полтавській області Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України за вих. № 31/1183 від 28.10.2023, виданої майору ОСОБА_1 в тім, що він дійсно проходить військову службу в Управлінні Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Полтавській області з 01.01.2016 по теперішній час.

Також до відзиву долучено копію посвідчення військовослужбовця Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України серії НОМЕР_3 , виданого 28 грудня 2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має військове звання майор, посада старший інженер (з управління мережами спецзв`язку) Управління в Полтавській області.

Відповідно до посвідчення Управління особового складу штабу Південного оперативного командування серії НОМЕР_4 , виданого 25.07.2005, ОСОБА_1 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Проте, відповідачем не надано до банку та до суду документів, що підтверджують виконання ним обов`язків із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередню участь в антитерористичній операції в особливий період, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а подана довідка від 28 жовтня 2023 року № 31/1183 лише засвідчує проходження ним військової служби в органах Управлінні Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Полтавській області.

Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи відповідача про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є безпідставними, оскільки позивачем не надано до банку та до суду доказів, які б давали підстави для застосування даної норми до спірних правовідносин.

Щодо застосування в даній справі пункту 62 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування», про що зазначає відповідач у відзиві, суд виходить з наступного.

Пунктом 62 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що під час врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування кредитодавець, новий кредитор, колекторська компанія, фізичні та юридичні особи, залучені на договірних засадах кредитодавцем, новим кредитором, колекторською компанією до безпосередньої взаємодії із споживачем, його близькими особами, представником, спадкоємцем, поручителем або майновим поручителем, третіми особами, взаємодія з якими передбачена договором про споживчий кредит та які надали згоду на таку взаємодію, додатково зобов`язані дотримуватися таких вимог щодо етичної поведінки:

1) не взаємодіяти за власною ініціативою із споживачем, який у передбачений цим пунктом спосіб повідомив про свою належність до захищеної категорії або щодо належності якого до захищеної категорії у передбачений цим пунктом спосіб повідомили близькі особи такого споживача, його представники, спадкоємці, поручителі, майнові поручителі або треті особи, взаємодія з якими передбачена договором про споживчий кредит та які надали згоду на таку взаємодію.

Для цілей цього пункту захищеними категоріями є:

а) військовослужбовці Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України;

б) військовослужбовці, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби;

в) члени сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

г) особи, які перебувають у полоні, особи, з якими втрачено зв`язок, особи, зниклі безвісти;

2) не взаємодіяти за власною ініціативою з близькими особами споживача, який належить до захищеної категорії, його представником, крім представника, який не є близькою особою такого споживача, третіми особами, взаємодія з якими передбачена договором про споживчий кредит такого споживача та які надали згоду на таку взаємодію.

Споживач, який належить до захищеної категорії та має бажання на період дії воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування припинити взаємодію з особами, зазначеними в абзаці першому цього пункту, його близькі особи, представники, спадкоємці, поручителі або майнові поручителі повідомляють кредитодавця або нового кредитора про таке волевиявлення та про належність споживача до захищеної категорії за допомогою будь-якого засобу комунікації, реквізити якого розміщено на веб-сайті такого кредитодавця або нового кредитора, з наданням копій підтвердних документів про належність споживача до захищеної категорії.

Кредитодавець та новий кредитор зобов`язані розмістити на головній сторінці свого веб-сайту адресу електронної пошти, місцезнаходження та номер телефону (гарячої лінії, контакт-центру), за якими приймаються повідомлення споживачів та інших зазначених у цьому пункті осіб про належність особи до захищеної категорії.

Для цілей цього пункту підтвердними документами про належність споживача до захищеної категорії є:

для військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, - підписана командиром (начальником, керівником) або особою, яка його заміщує, відповідного структурного підрозділу, в якому проходить службу такий військовослужбовець, або керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який здійснив заходи щодо призову споживача на військову службу, скріплена гербовою печаткою довідка за формою, встановленою додатком № 2 до цього Закону. Допускається складення довідки рукописним способом;

для військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, - посвідчення інваліда війни;

для членів сімей військовослужбовців, які загинули чи померли, - посвідчення члена сім`ї загиблого;

для осіб, які перебувають у полоні, осіб, з якими втрачено зв`язок, осіб, зниклих безвісти, для членів сімей військовослужбовців, які зникли безвісти, - інформація, надана державним підприємством, яке виконує функції Національного інформаційного бюро, про те, що особа утримується в полоні або перебуває у заручниках держави-агресора, або включена до реєстру як така, з якою втрачено зв`язок, або зникла безвісти.

Кредитодавець або новий кредитор невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після отримання повідомлення про бажання споживача припинити взаємодію та про його належність до захищеної категорії з копіями підтвердних документів про належність споживача до захищеної категорії, повідомляє про це колекторську компанію, фізичних та юридичних осіб, залучених на договірних засадах кредитодавцем, новим кредитором, колекторською компанією до безпосередньої взаємодії із споживачем, його близькими особами, представником, спадкоємцем, поручителем або майновим поручителем, третіми особами, взаємодія з якими передбачена договором про споживчий кредит та які надали згоду на таку взаємодію.

Кредитодавець, новий кредитор, колекторська компанія, фізичні та юридичні особи, залучені на договірних засадах кредитодавцем, новим кредитором, колекторською компанією до безпосередньої взаємодії із споживачем, його близькими особами, представником, спадкоємцем, поручителем або майновим поручителем, третіми особами, взаємодія з якими передбачена договором про споживчий кредит та які надали згоду на таку взаємодію, припиняють взаємодію з особами, зазначеними у абзацах другому - восьмому цього пункту, невідкладно після отримання ними такого повідомлення.

Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи відповідача про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин пункту 62 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» є безпідставними, оскільки позивачем не надано до банку та до суду довідку підписану командиром (начальником, керівником) або особою, яка його заміщує, відповідного структурного підрозділу, в якому проходить службу такий військовослужбовець, або керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який здійснив заходи щодо призову споживача на військову службу, скріплену гербовою печаткою за формою, встановленою додатком № 2 до цього Закону.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 22718-01/2022 від 24.01.2022 в розмірі 10500,00 грн. яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу 6000,00 грн. та 4500,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2684,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Шодо посилання відповідача на норми п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як на підставу звільнення від сплати судового збору, оскільки він є учасником бойових дій, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Конструкція пункту 13 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір, в якому йдеться про справи, пов`язані з порушенням їхніх прав, вказує на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору.

Якби лише наявність в особи такого статусу надавала у цій частині пільгу, то відпадала б необхідність у формулюванні другої частини зазначеної норми закону про уточнення характеру порушених прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них регулюються Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі Закон №3551-XII).

Частиною другою статті 4 Закону №3551-ХІІ встановлено, що до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені статтею 12 Закону №3551-XII.

Частиною другою статті 22 Закону №3551-XII передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування вказаних норм матеріального права, що відображено у постанові від 25 березня 2020 року у справі №805/3982/17, яку суд враховує в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Крім цього, вказаний підхід щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону викладено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/311/19, ухвалі Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №9901/70/20 та ін.

Спірні відносини між Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ОСОБА_1 не пов`язані з порушенням прав відповідача на соціальний захист саме як учасника бойових дій. Вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором № 22718-01/2022 від 24.01.2022 безпосередньо не пов`язана з наявністю у позивача вказаного статусу. А тому, судовий збір підлягає стягненню на загальних підставах, підстав для звільнення від його судом не встановлено.

Оскільки позовні вимоги «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1578,82 гривень, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 258-259, 263- 265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 22718-01/2022 від 24.01.2022 у розмірі 17 580,00 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором № 22718-01/2022 від 24.01.2022 у розмірі 10 500 (дев`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 1578 (одна тисяча п`ятсот сімдесят вісім) гривень 82 копійки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.04.2024.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, .

Представник позивача: адвокат: Грибанов Денис В`ячеславович, адреса: 07400, Київська обл, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, поверх 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Головуючий: суддя Н.М. Грошова