Справа № 638/854/24
Провадження № 2/638/1740/24
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Харкові в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення понесених витрат,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення понесених витрат, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь фактично понесені супутні витрати за недобросовісного набувача частки спільного майна у сумі 8353,47 грн, з яких: дольова частка від ефективності використання лічильника тепла від збережених коштів власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 43,8 кв.м. за період з 01.01.2021 до 30.09.2023 - 6321,44 грн, 3% річних від основної заборгованості - 36,23 грн та інфляційні витрати від основної заборгованості - 174,01 грн, 3% річних від частки збережених відповідачем грошей - 327,89 грн, інфляційні витрати від частки збережених відповідачем грошей - 1457,90 грн, сплата поштового повідомлення від 13.01.2024 про надання відповідачу копії позовної заяви - 36,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 2010 році на 2-му під`їзді кооперативного будинку АДРЕСА_2 на підставі листа КП «Харківські теплові мережі» № 194 від 14.06.2016, було проведено технічне переоснащення теплового вузла зі встановленням та реєстрацією комерційного лічильника теплової енергії за особисті кошти власників квартир 2-го під`їзду з метою зменшення сплати за теплопостачання квартир 2-го під`їзду, який працює до цього часу та заощаджує кошти при сплаті за опалення власникам квартир 2-го під`їзду.

Споживачі теплової енергії 2-го під`їзду кооперативного буд. АДРЕСА_2 з 03.12.2010 користуються послугами комерційного вузла обліку теплової енергії, розраховуючись за теплопостачання своїх квартир тільки по лічильнику тепла 2-го під`їзду та сплачуючи кожного місяця за теплопостачання менше ніж в інших під`їздах цього будинку та сума фактично заощаджених коштів по кв. АДРЕСА_1 другого під`їзду площею опалення 43,8 кв.м. у сумі 6321,44 грн, зроблених енергоаудитом за останні три роки з 01.01.2021 по 30.09.2023.

Розрахункова фінансова частка по кв. 55 площею опалення 43,8 кв.м. на час початку робіт у 2010 становила 300,00 грн, фактична вартість робіт для кв. 55 становила 328,42 грн. Відповідач ОСОБА_2 була згодна на технічне переоснащення теплового вузла 2-го під`їзду з встановленням лічильника тепла, поставивши підпис в графі про згоду в журналі про збір коштів на встановлення лічильника тепла, але до цього часу не сплатила свою частку коштів в розмірі 328,42 грн, ставши співвласником лічильника тепла 2-го під`їзду реєстр. №30386, вартістю 17053,21 грн. Усі витрати по технічному переоснащенню теплового вузла у 2010 за відповідача ОСОБА_2 поніс ОСОБА_1 . Відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 в другому під`їзді цього будинку.

Відповідача ОСОБА_2 була належним чином повідомленою про витрати з технічного переоснащення теплового вузла 2-го під`їзду у 2010 та про проведення держперевірок як у 2014 році, так і у 2018 році, але коштів в розмірі 41,00 грн та 70,00грн не здала, як не здала і кошти на придбання та ввід до експлуатації лічильника тепла 2-го під`їзду в сумі 328,42 грн. Усі витрати на технічне переоснащення теплового вузла у 2010 році, на проведення держперевірок у 2014 та 2018 роках поніс за відповідача позивач.

Оскільки на балансі споживачів 2-го під`їзду будинку АДРЕСА_3 знаходиться вузол обліку теплової енергії, тому відносини між мешканцями квартир 2-го під`їзду по АДРЕСА_3 ґрунтуються не на договірних умовах, а на відносинах між співвласниками, які відповідно до ст. 360 ЦК України зобов`язані брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна.

Посилаючись на положення ст. 360 ЦК України, відповідно до якої співвласник часткової власності, зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не сплатила до цього часу коштів та продовжує користуватись послугами лічильника тепла на під`їзді, заощаджуючи кошти при сплаті за опалення своєї кв. АДРЕСА_1 , площею 43,8 кв.м., позивач вважає, що ОСОБА_2 зобов`язана сплатити йому супутні витрат на суму заборгованості 439,42 грн (328,42+41,00+70,00), а також кошти у сумі 6321,44 грн від ефективності при користуванні лічильником тепла на під`їзді за період з 01.01.2021 до 30.09.2023.

Окрім того позивачем, відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховано 3 % річних та індекс інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання.

ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим суд розглядає на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Позивач в судовому засідання позовну заяву підтримав, просив задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що нарахування за послуги з централізованого опалення мешканцям другого під`їзду житлового будинку АДРЕСА_2 проводяться за показаннями приладу обліку теплової енергії, встановленого та опломбованого 02.12.2010.

10 лютого 2011 року ОСОБА_1 сплачено суб`єкту підприємницької діяльності ОСОБА_3 3000,00 грн за послуги з розробки робочого проекту на встановлення вузла обліку теплової енергії згідно з договором № 5/9-09 від 03.09.2010, що підтверджується копією відповідного Чеку б/н від 10.02.2011 (а.с. 10).

Згідно з квитанцією № 10002542 від 20.10.2014 на рахунок ТОВ «ЕНЕРГОМЕХ» платником ОСОБА_1 сплачено грошові кошти у розмірі 768,00 грн, призначення платежу «Оплат за техогляд, підготовку до монтажу і монтаж теплопост. SUPERCAL-531, расходмера. и. дит. т-ры после госповерки в т.ч. ПДВ 128,00» (а.с. 12).

Вузол обліку теплової енергії перебуває на балансі споживачів другого під`їзду. Зазначене підтверджується листом начальника Шевченківського філіалу КП «Харківські теплові мережі» від 05.07.2016 №К-153/07 (а.с. 7).

14 листопада 2018 року платником ОСОБА_1 на рахунок отримувача ТОВ «ХАРЬКОВ-КОТЛОМОНТАЖ» здійснено платіж на суму 1040,00 грн, призначення платежу: «Оплата за тех.осмотр т/счетчика после госпроповерки», що підтверджується квитанцією № 36767555 від 14.11.2018 (а.с. 14).

Згідно з Розрахунком економічної ефективності за висновками експлуатації лічильника тепла при фактичному нарахуванні за послуги теплопостачання в житловому будинку по АДРЕСА_2 , при існуванні лічильника тепла на під`їзді № 2 і без нього на 1, 3, 4 під`їздах згідно з даними КП «ХТМ», складеного енергоаудитором св. СПК АК № 084746 ОСОБА_4 , сума фактично заощаджених коштів по кв. АДРЕСА_1 , площею опалення 43,8 кв.м. за період з вересня 2021 року до квітня 2023 року складає 6321,44 грн (а.с. 8).

За змістом статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і яке не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину, або інших підстав, передбачених статтею 11ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Згідно з частиною 1 статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

У справі, що розглядається, позивач обґрунтовує право вимоги до відповідача тим, що остання є власником квартири АДРЕСА_4 та безпідставно користується лічильником тепла на під`їзд, за встановлення та повірку якого позивач, сплатив власні кошти за відповідача у загальному розмірі 439,42 грн, заявивши їх до стягнення включно із часткою коштів від ефективності лічильника та нарахуваннями в порядку ст. 625 ЦК України.

Однак, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано доказів сплати позивачем замість відповідача коштів основної заборгованості. Приєднані позивачем до позову «Список членів кооперативу 2-го під`їзду будинку АДРЕСА_3 , за яких сплачені гроші за виконання проектних робіт у відповідності до чеку від 10.02.2011 згідно рішення зборів від 15.08.2010», «Список власників лічильника тепла, за яких сплачені кошти при проведенні держперевірки у 2014 році відповідно до протоколу зборів від 25.07.2014», «Список власників лічильника тепла, за яких сплачені кошти при проведенні держперевірки у 2018 році відповідно до протоколу зборів від 21.07.20181», складені особисто позивачем, а тому такі докази не є належними та допустимими на підтвердження права вимоги за цим позовом.

Даних про наявність будь-яких зобов`язань відповідача особисто перед позивачем матеріали справи не містять, а тому відсутніми є підстави для застосування до спірних правовідносин положень, як ст. 360 ЦК України, так і ст. 1212, 1214 ЦК України та стягнення на користь позивача коштів за встановлення та повірку лічильника тепла.

Що стосується позовних вимог про стягнення частки коштів від ефективності лічильника тепла на 2-му під`їзді по кв. АДРЕСА_1 , то суд дійшов висновку, що в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, звертаючись до суду з позовом, саме на позивача покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Проте, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, як це передбачено ст. 81 ЦПК України і є його процесуальним обов`язком, що він має право на частку коштів від ефективності лічильника тепла на 2-му під`їзді по кв. АДРЕСА_1 , адже сам факт того, що відповідачем заощаджено кошти по сплаті теплоенергії в результаті встановлення на під`їзді лічильника теплової енергії не може бути достатньою підставою для стягнення з відповідача на користь позивача цих коштів.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення боржником грошового зобов`язання, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з боржника інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних за весь час прострочення задоволенню не підлягають.

Вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь поштових витрат є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки не є судовими витратами в розумінні положень ст. 133 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 76-81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення понесених витрат відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 березня 2024 року.

Суддя І.П. Латка