Єдиний унікальний номер справи 759/157/22
Провадження №22-ц/824/1805/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 червня 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 20 791,61 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8 476,79 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення з у розмірі 31 193,62 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 13 111,58 грн., витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. та судовий збір 2270,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630. Відповідно до п. 8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» було опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) від 28.03.2018 року. Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована відповідачка ОСОБА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Проте відповідачка своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.09.2021 складає 44 305,20 грн. Крім того, на підставі договору № 602-18 від 11.10.2018 про відступлення права вимоги КП «Київтеплоенерго» прийняв від ПАТ «Київенерго» право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води в розмірі 29 268,40 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03 червня 2022 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення з у розмірі 31 193,62 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 13 111,58 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн., а всього підлягає стягненню 46 575, 20 грн.; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду, позивач направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про задоволення позову у відповідній частині.

23.09.2022 року до Київського апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

05.10.2022 року до Київського апеляційного суду від позивача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки у справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав:

В ході розгляду справи судом було встановлено, що 28.03.2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) КП «Київтеплоенерго» було опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води.

11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), згідно якого новий кредитор КП «Київтеплоенерго» набуло права вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води в розмірі 29 268,40 грн.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи відділу з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб Святошинської РДА від 06.01.2022 року ОСОБА_1 з 11.01.2014 року та по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Квартира АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований відповідач ОСОБА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на ч. 7 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом та зазначає, що у випадку, якщо сума боргу, яка зафіксована у договорі цесії та у додатках до договору на думку суду не є доказами, суд першої інстанції мав право витребувати всі на його думку необхідні докази для підтвердження своїх сумнівів щодо недобросовісності надання цих доказів з боку позивача, однак, цього не зробив.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із такими твердженнями апелянта.

Положення ч. 7 ст. 81 ЦПК України в даному випадку застосовані бути не можуть, оскільки дана норма має чіткі критерії застосування, які в даному випадку відсутні.

При цьому колегія суддів зважає на те, що договір цесії між КП «Київтеплоенерго» та ПАТ «Київенерго» може встановлювати обставини лише для сторін, які його вчинили, і не має наперед встановленого значення для осіб, які його не підписували, приєднувалися до нього або схвалювали відповідним чином. В даному ж випадку, відповідач такого договору не підписував, відтак домовленості третіх осіб між собою не встановлюють для нього цивільних прав та обов`язків.

Також, одним із доводів апелянта було те, що суд першої інстанції прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, чим порушив норми процесуального права. В той же час жодного доказу існування у апелянта повноважень на представлення інтересів таких сторонніх осіб, до суду надано не було, хоча у відповідності до положень ст. 4 ЦПК України судовому захисту ( в тому числі й у суді апеляційної інстанції) підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси особи, яка звертається до суду.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволені позову в частині стягнення заборгованості до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 20 791,61 грн., заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8 476,79 грн., оскільки позивач прийняв право вимоги за договором цесії №602-18 до ОСОБА_1 , відтак має право на стягнення вищевказаних платежів.

Колегія суддів апеляційного суду не приймає такі твердження апелянта.

З матеріалів справи вбачається, що суд відмовив у стягненні платежів, нарахованих до 01.05.20218 року не у зв`язку з відсутністю права на їх отримання, а саме у зв`язку з недоведеністю їх розміру та порядку нарахування.

Окремо апеляційний суд зважає на те, що до апеляційної скарги позивачем було долучено нові докази.

Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Подаючи до апеляційного суду нові докази, апелянт не обґрунтував неможливість подання таких доказів до суду першої інстанції. А тому, з огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду не приймає надані позивачем нові докази.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389

ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько