Єдиний унікальний номер 317/3145/23
Провадження № 2/317/55/2024

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

за участі:

секретаря судового засідання Сидоренка І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області про позбавлення батьківських прав та просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов вмотивовано тим, що з 01.09.2006 позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. У шлюбі сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Впродовж тривалого часу відповідачка ухиляється від будь-якої участі у вихованні сина, його розвитку та фінансовому утриманні. ОСОБА_2 не піклується про дитину, її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її подальшою долею, успіхами, станом здоров`я, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду. Відповідачка залишила неповнолітню дитину виключно на виховання батька та з 20.02.2022 покинула територію України. Протягом тривалого часу позивач самостійно займається вихованням дитини, його освітою, духовним та фізичним розвитком, що мало місце й до фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачкою, оскільки остання ніде не працювала та не бажала займатися вихованням сина.

У зв`язку з наведеним позивач вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав відносно дитини.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 30.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите загальне позовне провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні 12.12.2023 був допитаний як свідок відповідно до ст. 92 ЦПК України. Суду він пояснив, що позов підтримує, просить задовольнити. З відповідачкою він не спілкується. До того як вона поїхала до Росії відносин у них майже не було. Сторони мали протиріччя, тому відповідачка вирішила побути на своїй історичній батьківщині. З того часу як вона поїхала, від неї не було навіть телефонного дзвінка. Вона не питала де та як навчається син. Фінансово дитину утримує позивач. З 20.02.2022 матір участі в фінансовому утриманні сина не приймала. До 20.02.2022 ОСОБА_2 не працювала, була домогосподаркою. З зими 2021 року сторони мали натягнуті відносини, які погіршувалися. Заперечень з приводу позбавлення батьківських прав дитина не має. Відповідачка казала, що вона хоче жити в Росії. Вони проживали однією сім`єю до зими 2021 року. Далі вони проживали разом, але відносин між ними не було. На його думку, з лютого 2021 року ОСОБА_2 не виконує батьківські обов`язки. З позовом чи з заявами про видачу судового наказу про стягнення аліментів він не звертався. Грошей на утримання дитини відповідачка не надсилала. Коли син в останній раз спілкувався з матір`ю він достеменно не знає, а дитина каже, що не пам`ятає. Позивач проживає з сином та з тіткою, яка є переселенкою. Крім позивача вихованням та утриманням сина ніхто не займається. У дитини є своя кімната, син усім забезпечений. Позивач належним чином виконує батьківські обов`язки. Перешкод матері у спілкуванні з дитиною ніколи не чинив, дитині не забороняв спілкуватися з матір`ю. Не пам`ятає чи ОСОБА_4 матір сина з днем ОСОБА_5 . Вважає, що не має перспектив того, що матір почне виховувати та утримувати дитину. Перешкоджати спілкуванню дитини з матір`ю наміру не має. Позивач востаннє спілкувався з відповідачкою по телефону 20.02.2022. У застосунку «Вайбер» переписувався з нею у березні 2022 року. На переконання позивача, позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав не зашкодить дитині.

Представник позивача, адвокат Середа А.А., у судовому засіданні 12.12.2023 позов також підтримав, просив задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Середа А.А., у судове засідання 11.04.2024 не з`явились. У заяві від 11.04.2024 представник позивача, адвокат Середа А.А., просив проводити судове засідання за відсутності позивача та його представника.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник третьої особи Виконавчого комітету Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області до суду не з`явився.

Допитаний у судовому засіданні 17.01.2024 свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що з позивачем та відповідачкою знайомий до 20 років. Позивач є його двоюрідним братом. ОСОБА_7 він знає з дитинства, а ОСОБА_8 з часу їх одруження. Вони спілкувались телефоном, інколи приїжджали в гості. З 05.02.2022 по 16.10.2023 він мешкав у ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . У цей період ОСОБА_8 він не бачив. Зі слів ОСОБА_7 , до початку війни вона виїхала. З цього часу за ОСОБА_9 доглядав ОСОБА_7 . Зі слів ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не спілкувалась з ОСОБА_9 . ОСОБА_9 він знає з ОСОБА_5 . Зі слів ОСОБА_7 , вихованням ОСОБА_9 більше займався він, ОСОБА_8 була домогосподаркою. Свідок не цікавився коли саме ОСОБА_8 виїхала. У ОСОБА_9 є окрема кімната, стіл, планшет, комп`ютер та все необхідне. ОСОБА_9 казав, що дзвінків від матері немає, на її відсутність не жалівся. З ОСОБА_8 востаннє спілкувався приблизно 10 років тому. Вважає, що батько належним чином виховує дитину, вона всім забезпечена.

Допитаний у судовому засіданні 17.01.2024 свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що знає сім`ю Рудьковських 17 років, вони поруч жили. Його дружина хрестила ОСОБА_9 . Вихованням дитини займався батько, він возив його до школи, знаходив гуртки, вчив з ним уроки. ОСОБА_8 у ці питання не вникала. ОСОБА_9 він знає з народження. Спочатку вони проживали по АДРЕСА_2 , потім придбали будинок у с. Наталівка та переїхали, це було приблизно 15 років тому. На усі свята та у вихідні вони зустрічались у с. Наталівка. Сім`я Рудьковських також у них бували. ОСОБА_11 зараз в Росії, поїхала за тиждень до початку війни, з того часу він її не бачив. ОСОБА_9 проживає з батьком у с. Наталівка. ОСОБА_7 возив дітей у гуртки, відвідував шкільні збори, купляв дітям канцелярію. Після від`їзду ОСОБА_8 в Росію вихованням сина займається батько. Фінансово сім`ю утримував ОСОБА_7 . ОСОБА_9 навчається на матроса. У ОСОБА_9 окрема кімната, є все для навчання стіл, комп`ютер, канцелярія. За матір ОСОБА_9 нічого не розповідав і не питав. Зв`язку з ОСОБА_8 у них немає. Він питав у ОСОБА_9 чи спілкувався він з матір`ю з лютого 2022, але ОСОБА_9 уникав відповіді, не хоче розмовляти на цю тему. Перший тиждень війни вони телефонували ОСОБА_8 , його дружина просила її повернутись. Спочатку вона казала, що все закінчиться та вона приїде, потім вони припинили спілкування. ОСОБА_7 належним чином виховує ОСОБА_9 , дитина усім забезпечена.

Повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала.

У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.

Вислухавши доводи позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як видно зі свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 01.09.2006 Територіальним відділом ЗАЦС Бековського району Управління ЗАЦС Пензенської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_12 перебувають у шлюбі.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 13.07.2007 Територіальним відділом ЗАЦС Бековського району Управління ЗАЦС Пензенської області Російської Федерації, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

За приписами ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.09.2022 навчається у Державному навчальному закладі «Запорізький центр професійно-технічної освіти водного транспорту» за професією «Моторист (машиніст), матрос», що підтверджується довідкою даного навчального закладу № 41/23 від 16.03.2023.

Згідно з довідкою № 88/01, виданою 17.03.2023 Державним навчальним закладом «Запорізький центр професійно-технічної освіти водного транспорту», матір здобувача освіти ОСОБА_1 ОСОБА_2 , контакту з освітнім закладом не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями та майстром виробничого навчання не спілкується, батьківські збори не відвідує. Результатами навчального процесу цікавиться тільки батько.

У висновку щодо розв`язання спору про доцільність позбавлення батьківських прав від 12.10.2023 Виконавчий комітет Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування висловив позицію про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

З таким висновком погоджується і суд з огляду на наступне.

Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

За змістом листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-45026-18/23-Вих від 19.09.2023 ОСОБА_2 виїхала з України 20.02.2022 і до теперішнього часу не поверталась.

ОСОБА_2 з 20.02.2022 не відвідує дитину, не спілкується наживо та у достатньому обсязі з нею, не утримує фінансово. Відомостей про те, що позивач чинить перешкоди відповідачці у спілкуванні з дитиною матеріали справи не містять.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Наразі суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до питання виховання та утримання своєї дитини. Вона свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для її гармонічного розвитку.

Суд приходить до переконання, що змінити поведінку ОСОБА_2 по відношенню її неповнолітнього сина неможливо.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 .

Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивача на те, що відповідачка ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі в житті дитини.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні ОСОБА_2 її сина, судом не встановлено.

На переконання суду позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню.

Такий висновок суд робить з урахуванням висловленої у судовому засіданні думки дитини. Так, ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що матір востаннє бачив до введення в Україні воєнного стану. Інколи він спілкується з нею телефоном. Він підтримує батька у питанні позбавлення матері батьківських прав, оскільки матір не бажає приїжджати. По телефону він казав матері, що розглядається питання позбавлення її батьківських прав, але вона проти цього не заперечувала, казала що це правильне рішення. ОСОБА_3 вважає, що позбавлення матері батьківських прав йому не зашкодить. Він усім забезпечений, батько належним чином виконує батьківські обов`язки.

Актом обстеження умов проживання від 04.04.2023, складеним начальником Служби у справах дітей Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_13 , зафіксовано обстеження умов проживання родини за адресою: АДРЕСА_1 . За змістом даного акту умови проживання в будинку задовільні. До будинку підключено всі необхідні комунікації, газо-, електро- та водопостачання. Кожна дитина має окрему кімнату, оснащену спальним місцем, письмовим столом, шафою для одягу, в наявності ноутбук, комп`ютери, планшети, мобільні телефони. За цією адресою проживають та мають постійне місце проживання: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стосунки у сім`ї доброзичливі. Батько ОСОБА_1 виховує сина ОСОБА_9 сам. Хлопчик проживає разом з батьком. Мати ОСОБА_2 проживає за кордоном.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обов`язки, підстав для передачі дитини під опіку держави суд не вбачає, а тому дитину слід залишити проживати з батьком, що відповідає її інтересам.

Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити ОСОБА_2 , що вона не позбавлена права у подальшому вирішувати питання про поновлення її у батьківських правах відносно дитини в порядку, передбаченому ст. 169 СК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 247, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області (код у ЄДРПОУ 25486268, 70432, Запорізька область, Запорізький район, с. Степне, вул. Першотравнева, буд. 50) про позбавлення батьківських прав задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.І. Сакоян