РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1653/23

Провадження №2/568/43/24

19 лютого 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мельничук Л.І., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Бернацького П.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радивилів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який був зареєстрований та постійно проживав до дня смерті в АДРЕСА_1 . Зазначає, що вона з 13.11.1996 року була зареєстрована та постійно проживала разом з померлим та його матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за тією ж адресою. Зазначила, що вона фактично була членом їх сім`ї, весь час вони вели спільне господарство, мали спільні витрати на утримання житла, сплачували разом комунальні послуги, були пов`язані спільним побутом. Приватний нотаріус Гордійчук В.І. повідомив, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом не має можливості, оскільки в спадкоємця ОСОБА_1 відсутні докази проживання однією сім`єю з спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 пояснила, що вона була подругою ОСОБА_3 , яка була матір`ю ОСОБА_2 . З 1996 року вона була зареєстрована та проживала разом з ними за адресою: АДРЕСА_1 , вела з ними спільне господарство, ОСОБА_2 називав її другою мамою. Після смерті ОСОБА_3 , вони продовжували проживати разом з її сином ОСОБА_2 , коли останній помер здійснила його поховання. Зараз продовжує проживати за вказаною адресою.

Її представник, адвокат Бернацький П.В., підтримав позов, просив його задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав.

На підставі ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача та її представника, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, її представника та свідків, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

З свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 12.10.2022 року Радивилівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів), актовий запис №227, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про поховання №6 від 12.10.2022 року, виданого Радивилівською міською радою Дубенського району Рівненської області, ОСОБА_2 похований 09.10.2022 року на міському кладовищі (а.с. 8).

Згідно довідки №705/01.10-36 від 14.08.2023 року про спільне проживання громадян на день смерті одного з них встановлено, що ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті постійно був зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 з 12.08.1997р. На день його смерті у житловому будинку за адресою : АДРЕСА_1 була зареєстрована з 13.11.1996р. та спільно проживала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10).

З акту обстеження матеріально - побутових умов проживання №124 від 01.11.2022 року вбачається, що громадянка ОСОБА_1 проживала по АДРЕСА_1 спільно із ОСОБА_2 до дня його смерті та вела з ним спільне господарство, після смерті здійснила його поховання (а.с. 12).

З свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.08.1996 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 25.10.2007р. відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріусу Гордійчука В.І. з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до довідки №204 - 01/16 від 12.06.2023р., виданої приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Гордійчуком В.І., ОСОБА_1 було повідомлено про те, що видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі ст.1264 Ц України, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має можливості, оскільки в спадкоємця відсутні докази проживання однією сім`єю з спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с. 13).

Згідно витребуваної судом копії спадкової справи померлого ОСОБА_2 вбачається, що після його смерті з заявою про прийняття та видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася лише ОСОБА_1 .

Позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування після смерті ОСОБА_2 , як член сім`ї, у зв`язку з чим звернулась до суду про встановлення відповідного факту.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що вона була хресною матір`ю померлого ОСОБА_2 . ОСОБА_1 з 1990 років постійно була разом із сім`єю ОСОБА_5 , була подругою ОСОБА_3 . З 1996р. всі вони почали проживати разом за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 знає з дитинства, допомагала ОСОБА_3 з його вихованням. Суду зазначила, що жили вони дружно, вели спільне господарство, був єдиний бюджет. Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 продовжувала проживати разом із ОСОБА_2 однією сім`єю до смерті останнього. ОСОБА_2 не був одружений, дітей не мав, батька не знав, оскільки той покинув матір ще до його народження. Його сім`єю була ОСОБА_1 , яку померлий називав другою матір`ю.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засідання вказала, що є сусідкою сім`ї ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Зазначила, що ОСОБА_1 була подругою ОСОБА_3 , а після отримання останньою квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вони всі разом почали в ній проживати, робили спільно в ній ремонт, вели спільне господарство, жили дружно, як одна сім`я. ОСОБА_1 з 1996р. постійно проживала за спірною адресою, спочатку разом із ОСОБА_3 та її сином ОСОБА_2 , а після смерті ОСОБА_3 у 2007р. продовжила проживати спільно однією сім`єю з ОСОБА_2 до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218, 1220, 1221, 1223, 1264 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї», членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі, але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Судом встановлено, що з листопада 1996 року позивачка ОСОБА_1 проживала однією сім`єю зі своєю подругою ОСОБА_3 та її сином ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , мала з ними спільний побут, спільний бюджет, взаємні права та обов`язки. Після смерті ОСОБА_3 у 2007 році продовжувала проживати однією сім`єю з її сином ОСОБА_2 до смерті останнього, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки встановлення даного факту породить для позивача юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження цього факту не існує.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 СК України, ст.ст. 1217, 1218, 1220, 1258, 1264, 1268, 1270, пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України , ст.ст. 12, 13, 76-82, 263, 265, 268, 280-284, 293, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме з 12 серпня 1997 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 29.02.2024 року.

Суддя О.М. Делалова