Справа №705/6185/23
2/705/818/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного транспортного бюро України, Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Моторного транспортного бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.11.2017 о 20.30 год. відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «DAEWOO Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на праві спільної сумісної власності подружжя, по АДРЕСА_1 , здійснюючи маневр автомобілем для розвороту і рухаючись заднім ходом, виїхав на тротуар, де здійснив наїзд на позивача ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_3 . В результаті вказаного наїзду та отриманих травм у виді відкритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран голови, закритого уламкового перелому хірургічної шийки лівого плеча, забою грудної клітки, позивач була доставлена каретою швидкої допомоги до приймального відділення КП «Уманська міська лікарня», де вона отримала першу невідкладну медичну допомогу. Після отримання первинної медичної допомоги, обстеження на стан алкогольного сп`яніння, проведення рентгенографії, її було госпіталізовано на стаціонарне лікування в нейрохірургічне відділення КП «Уманська міська лікарня», де вона перебувала на лікуванні з 01.11.2017 по 06.11.2017. Після проведеного лікування позивач також проходила стаціонарне лікування верхньої кінцівки у відділі мікрохірургії та реконструктивно-відновлювальної хірургії ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» з 07.11.2017 по 15.11.2017 з приводу лікування та проведення операції «однополюсне ендопротезування плечового суглоба протезом «Евлютіс». Згодом позивач повторно проходила стаціонарне лікування верхньої кінцівки у відділі мікрохірургії та реконструктивно-відновлювальної хірургії ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» з 12.12.2017 по 26.12.2017 з приводу лікування та проходження реабілітації після проведення операції «однополюсне ендопротезування плечового суглоба протезом «Евлютіс». За весь період лікування та реабілітації позивач витрачала особисті кошти на ліки та отримані нею медичні послуги.

За вказаним фактом органами досудового розслідування були внесені відомості до ЄРДР за № 0001861 від 02.11.2017 за ч. 1 ст. 286 КК України, проведено досудове розслідування та матеріали обвинувального акту були передані до суду. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.06.2023 у справі №705/21376/18, яка залишена в силі Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 04.09.2023, обвинуваченого ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 ККУкраїни, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КК України. Цивільний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду, арешт, накладений на автомобіль марки «DAEWOO Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , було знято. Оскільки винуватою особою ОСОБА_2 жодним чином не було відшкодовано завданих збитків у добровільному порядку, то позивач за захистом своїх прав вимушена звернутися до суду з цим позовом та происть стягнути з відповідача понесені нею матеріальні збитки, які виникли в результаті лікування та реабілітації в загальному розмірі 120809,88 грн., також витрати на збирання доказів для підготовки звернення з даним позовом до суду.

Крім того, позивач вважає, що такими протиправними діями відповідача їй було спричинено і моральну шкоду, яку вона оцінює у 100000 грн., посилаючись на те, що внаслідок наїзду на неї автомобілем в неї виникли значні ускладнення також і психічного здоров`я, вона до цього часу переносить важкі моральні страждання, у зв`язкуз чим тривалий час мала невпевненість в собі та фізичну слабкість. Тривалий час переносить надзвичайне психологічне навантаження, адже внаслідок наїзду вона отримала приниження гідності. Тимчасово втратила нормальний сон і відпочинок, із членами родини, знайомими та друзями склались суперечливі, напружені стосунки, вона була позбавлена можливостей реалізації своїх звичок і бажань, що потребувало від неї додаткових зусиль для організації її життя та побуту.

Крім зазначених витрат позивач просить стягнути і понесені нею витрати на правничу допомогу.

Вищезазначені кошти позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 та моторного транспортного бюро України, враховуючи те, що на час вказаної ДТП цивільно-страхова відповідальність винуватої особи була застрахована страховою групою.

Ухвалою судді від 11.12.2023 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями.

За вх. № 365 від 05.01.2024 від представника Мотроного (транспортного) страхового бюро України Гусєва П. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач повністю не погоджується із позовними вимогами, оскільки ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначений чіткий порядок для нарахування та проведення страхових виплат. Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Проте, позивач не зверталася із заявою про виплату страхового відшкодування та не робила жодних юридично значущих дій для отримання страхового відшкодування з МТСБУ у зв`язку з чим даний відповідач не може нести відповідальність за нанесену шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Також, відповідач просить відшкодувати йому понесені витрати на підготовку відзиву в розмірі 2000 грн., з урахуванням того, що МТСБУ жодним чином не порушило законних прав та інтересів позивача.

Ухвалою судді від 26.01.2024 залучено до участі у даній справі у якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС».

За вх. № 4745 від 20.02.2024 від представника АТ «СГ «ТАС» Харченко О.Д. надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні повністю. Відзив обґрунтований тим, що 01.11.2017, близько 21 год., по вулиці І.Богуна в м. Умань сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Део ЛаноС», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , під керуванням ОСОБА_2 та пішоходів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . В результаті вказаної ДТП пішоходи отрималм тілесні ушкодження. Винуватцем вказаної ДТП визнаний ОСОБА_2 та його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована страхувальником в АТ «СГ`ТАС» за Полісом АК/6443488 з франшизою за пошкодження нанесеній майну потерпілого в розмірі 0,00 грн. Лімітом відповідальності за шкоду майну 3-м особам в сумі 1000000,00 грн. та життю і здоров`ю 2000000,00 грн. Забезпеченим транспортним засобом за даним Полісом є «DAEWOO Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є в тому числі, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. В даному випадку позивач не зверталася з відповідною заявою про відшкодування страхових виплат взагалі. Тому, у зв`язку із не зерненням позивача із заявою протягом 3 років після настання страхового випадку та вчинення ДТП, відповідач АТ «СГ «ТАС» не повинен нести відповідальність за спричинену шкоду, адже визначений строк ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для звернення із зявою про відшкодування шкоди є присічним та поновленню не підлягає. З урахуванням зазначеного відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог та відшкодувати понесені витрати на підготовку відзиву в розмірі 2000 грн., оскільки з боку відповідача відсутнє порушення прав чи законних інтересів позивача.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку щодо часткого задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Судом встановлено, що 01.11.2017 о 20.30 год. відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «DAEWOO Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на праві спільної сумісної власності подружжя, по АДРЕСА_1 , здійснюючи маневр автомобілем для розвороту і рухаючись заднім ходом, виїхав на тротуар, де здійснив наїзд на позивача ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_3 .

В результаті вищезазначеної ДТП та наїзду на ОСОБА_1 , вона отримала травми у виді відкритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран голови, закритого уламкового перелому хірургічної шийки лівого плеча, забою грудної клітки. Після отриманих травм позивач ОСОБА_1 була доставлена каретою швидкої допомоги до приймального відділення КП «Уманська міська лікарня», де вона отримала першу невідкладну медичну допомогу. Після отримання первинної медичної допомоги, обстеження на стан алкогольного сп`яніння та проведення рентгенографії, її було госпіталізовано на стаціонарне лікування в нейрохірургічне відділення КП «Уманська міська лікарня», де вона перебувала на лікуванні з 01.11.2017 по 06.11.2017, що підтверджується Витягом з медичної карти стаціонарного хворого №8281 нейрохірургічного відділення ОСОБА_1 та Довідкою 408, виданою КП «Уманська міська лікарня» ОСОБА_1 .

Відповідно до наданої КП «Уманська міська лікарня» Довідки №43 від 30.01.2018, ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 01.11.2017 по 06.11.2017, та за час лікування нею за власні кошти були придбані ліки на загальну суму 1490 грн. В це й же час їй була зроблена комп`ютерна томографія головного мозку (650 грн.), та комп`ютерна томографія органів грудної клітки (670грн.), що підтверджується Фіскальним чеком від 02.11.2017.

Також, 01.11.2017 ОСОБА_1 було проведено обстеження на алкогольне сп`яніння, за що нею були сплачені кошти в розмірі 56,00 грн., що підтверджується Квитанцією №003309. Крім того, нею були придбані ліки на суму 140,00 грн., що підтверджується Товарним чеком №7696, та на суму 321,90 грн., що підтверджується Товарним чеком №7.

Після проведеного лікування в КП «Уманська міська лікарня» ОСОБА_1 проходила стаціонарне лікування верхньої кінцівки у відділі мікрохірургії та реконструктивно-відновлювальної хірургії ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» з 07.11.2017 по 15.11.2017 з приводу лікування та проведення операції «однополюсне ендопротезування плечового суглоба протезом «Евлютіс».

Під час вказаного лікування позиваечм було оплачено протез плечового суглоба СТА ОСОБА_1 , вартість якого з комісійними витратами склала 95161,50 грн.

Згодом позивач повторно проходила стаціонарне лікування верхньої кінцівки у відділі мікрохірургії та реконструктивно-відновлювальної хірургії ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» з 12.12.2017 по 26.12.2017 з приводу лікування та проходження реабілітації після проведення операції «однополюсне ендопротезування плечового суглоба протезом «Евлютіс». За час вказаного лікування ОСОБА_1 також за власні кошти купувала необхідні ліки, загальна вартість яких склала 7910,96 грн., що підтверджується Квитанцією до прибуткового касового ордеру №ПКО-001219; Товарним чеком №12242 від 08.11.2017; Квитанціями № 61 від 12.12.2017.

За вище вказаним фактом ДТП за участю водія ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_1 органами досудового розслідування були внесені відомості до ЄРДР за № 0001861 від 02.11.2017 за ч. 1 ст. 286 КК України, проведено досудове розслідування та матеріали обвинувального акту були передані до суду.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.06.2023 у справі №705/21376/18, яка залишена в силі Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 04.09.2023, обвинуваченого ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 ККУкраїни, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КК України. Цивільний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду, арешт, накладений на автомобіль марки «DAEWOO Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , було знято.

Зі змісту зазначеної ухвали суду вбачається, що порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , а саме вимог п.п.2.3-б, 2.9-а; 10.9 ПДР, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_1 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад зоров`я.

Оскільки, винуватою особою ОСОБА_2 жодним чином не було відшкодовано завданих збитків у добровільному порядку, то позивач за захистом своїх прав вимушена звернутися до суду з цим позовом та происть стягнути з відповідача понесені нею матеріальні збитки в результаті лікування та реабілітації в загальному розмірі 120809,88 грн.

Станом на день звернення з даним позовом до суду відповідачем ОСОБА_2 жодним чином не було відшкодовано понесені витрати на лікування позивачем ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.92 володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них.

Згідно вищевказаної Постанови Пленуму під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Тобто, володільцем джерела підвищеної небезпеки на момент ДТП був відповідач ОСОБА_2 , який на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом. Тому,

ОСОБА_2 , вина якого у вчиненні ДТП із зазначеними наслідками підтверджується ухвалою суду та зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу шкоду.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В силу з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність.

Згідно Поліса №АК/006443688 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, діючого на момент ДТП 01.11.2017, ОСОБА_2 застрахував цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «DAEWOO Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , в АТ «СГ «ТАС» (приватне).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У пункті 33.1.4 статті 33 даного Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35 Закону).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону строк є присічним і поновленню не підлягає.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 03.10.2018 року у справі №753/5293/16-ц (провадження №14-310цс18), від 11.12.2019 у справі №465/4287/15 (провадження №14-406цс19) та Верховним Судом в постановах від 21.03.2019 у справі №758/16132/16-ц (провадження №61-30263св18), від 01.07.2019 у справі №513/1275/14-ц (провадження №61-22420св18) та від 05.02.2020 у справі №748/1893/18 (провадження №61-11557св19).

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, позивач ОСОБА_1 у визначений законом трирічний строк не звернулася ні до МТСБУ ні до АТ «СГ «ТАС» із відповідною заявою про відшкодування шкоди, завданої їй в результаті ДТП, яка мала місце 01.11.2017 о 20.30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті якої вона отримала тілесні ушкодження середнього ступені тяжкості.

Із наданого відповідачем відзиву вбачається, що в разі вчасного звернення ОСОБА_1 з відповідною заявою до страхової компанії, вона могла б отримати страхове вішщкодування в межах та розмірі страхового полісу, тобто, спору між сторонами не виникало і відповідачами не були порушені права позивача, тому судом не встановлено підстав для стягнення з відповідачів Моторного транспортного бюро України, Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» матеріальної та моральної шкоди на користь позивача.

При цьому позивачем не доведено, що не звернення до страховика (страхової компанії) було обумовлене обставинами, які не залежали від її дій, та нею було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо такого відшкодування.

Оскільки в розглядуваному випадку позивачем пропущено строк, передбачений ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідальність за завдану шкоду покладається на винну особу. Тому, аналізуючи долучені до позовної заяви докази, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 106400 грн. 36 коп., яка документально підтверджена позивачем. При цьому, суд не може враховувати квитанції та товарні чеки, які не читабельні, оскільки з них неможливо вставити який був придбаний товар та якої вартості.

Також, позивач просить стягнути на її користь понесені витрати на придбання пального, оскільки її необхідно було неодноразово транспортувати до медичних закладів для обстеження та лікування, в загальному розмірі 7014,86 грн., на підтвердження чого надала квитанції на придбання пального за період з 25.12.2017 по 25.03.2018, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Крім того, позивач зазначає, що протиправними діями відповідача ОСОБА_2 їй було спричинено і моральну шкоду, яку вона оцінює у 100000 грн. Заявлений розмір моральної шкоди обґрунтовує тим, що внаслідок наїзду на неї автомобілем в неї виникли значні ускладнення, крім фізичного, ще і психічного здоров`я, вона до цього часу переносить важкі моральні страждання, у зв`язку з чим тривалий час мала невпевненість в собі та фізичну слабкість. Тривалий час переносить надзвичайне психологічне навантаження, адже внаслідок наїзду вона отримала приниження гідності. Тимчасово втратила нормальний сон і відпочинок, із членами родини, знайомими та друзями склались суперечливі, напружені стосунки, вона була позбавлена можливостей реалізації своїх звичок і бажань, що потребувало від неї додаткових зусиль для організації її життя та побуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, та незалежно від вини фізичної або юридичної особи, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст.1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Внаслідок вчинення неправомірних дій відповідача, а саме порушення ПДР, в результаті чого було здійснено наїзд на позивача, чим було завдано шкоду здоров`ю як фізичного так і психологічного характеру, яка полягає у зміні нормального життєвого циклу, що потягнуло за собою додаткові зусилля для організації життя, що змушувало позивача прилаштовуватися до ситуації, що склалася, налагоджувати спілкування з членами родини, відчувати душевні страждання.

З урахуванням наданих та оцінених доказів, обставин справи, характеру та глибини моральних страждань потерпілої, викликаних внаслідок отриманих середньої тяжкості тілесних ушкоджень, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Також, позивач просить стягнути на її користь понесені нею витрати на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

В даному випадку позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу додано Договір про надання правничої допомоги від 07.12.2017, Розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу та Квитанцію від 07.12.2017 року на суму 5000 грн., та Квитанцію від 10.06.2023 на суму 5000 грн., тому зазначені витрати підлягають до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов до переконання щодо часткового задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, та з урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», то з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовій збір за матеріальну та моральну шкоду пропорційно задоволених позовних вимог.

Також, враховуючи те, що позовні вимоги до відповідачів Моторного транспортного бюро України, Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» не підлягають задоволенню, а відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача, та враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», то судові витрати (витрати на правничу допомогу для підготовки відзивів відповідачів Моторного транспортного бюро України, Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС») в розмірі 4000 грн. необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 15,22,23,979,1166,1167,1177,1187,1194 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 10 12, 13, 76-82, 89, 141,247, 259, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , матеріальну шкоду в розмірі 113415 (сто тринадцять тисяч чотириста п`ятнадцять) грн. 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного транспортного бюро України, Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 1209 (одна тисяча двісті дев`ять) грн. 14 коп. (за стягнення матеріальної та моральної шкоди пропорційно до задоволених позовних вимог).

Судові витрати в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. віднести за рахунок держави.

Копію рішення направити сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Леся Сергіївна Годік