Справа № 643/4576/24
Провадження № 2/643/2672/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Костенюк А.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Служба у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Служба у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського район Харківської області, як орган опіки та піклування, в якій просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що в період шлюбу між сторонами ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Рішенням Харківського талонного суду від 28.07.2017 шлюб було розірвано. Починаючи з вересня 2016 року позивач та відповідачка не проживають однією сім`єю. Майже з самого народження ОСОБА_2 не займалася вихованням сина. Більшість свого часу проводила в Інтернеті, через її безвідповідальне ставлення до своїх батьківських обов`язків виникали конфлікти. По догляду за дитиною позивачу допомагала його мати ОСОБА_4 , бабуся дитини. Приблизно у вересні 2016 року відповідачка прийняла рішення про залишення своєї сім`ї. оскільки у неї з`явився новий чоловік. Станом на сьогодні вона має іншу дитину від невідомої позивачу особи. Останній раз син бачив свою матір у 2019 році, більше мати не проявляла бажання спілкуватися або іншим чином підтримувати контакт із сином, в усній розмові відповідачка зазначала, що не проти позбавлення її батьківських прав. 07.06.2019 позивач уклав шлюб з ОСОБА_5 з якою досить тривалий час проживає однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 у житловому будинку, який належить на праві приватної власності його матері ОСОБА_4 .. Після того як відповідачка покинула сім`ю, син зі сльозами на очах згадував про матір, однак, зараз він називає своєю мамою дружину позивача, яка фактично замінила біологічну матір, яка планує всиновити його. На підставі судового наказу від 28.02.2020, виданого Харківським районним судом зі ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.01.2020. Згідно розрахунку заборгованості від 24.04.2024 № 23995 станом на 30.04.2024 сума заборгованості складає 34 571 грн. 81 коп. Позивач офіційно не працевлаштований, однак отримує стабільний заробіток. Позивач створює усі необхідні умови для духовного, фізичного, морального розвитку дитини, оскільки бажає, щоб його син став достойною та сильною особистістю у суспільстві. Жодних медичних протипоказань не має, до кримінальної відповідальності не притягувався, отримує стабільний дохід та забезпечений придатним для проживання житлом. У свою чергу, безвідповідальна поведінка відповідачки жодним чином позитивно на це не впливає, а навпаки шкодить дитині. Відповідачка не надавала і не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Таке безвідповідальне батьківство ускладнює, а в деяких випадках унеможливлює отримання дитиною медичної допомоги, а також реалізації інших суб`єктивних глав та законних інтересів.

Ухвалою суду від 23.06.2023 прийнято справу до провадження, відкрито провадженні в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

16.10.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. Зазначив, що відповідачка виїхала з місця проживання в с. Пісочин в 2019 році, в подальшому уточнив та зазначив, що остання виїхала у 2017 році. Через деякий час він дізнався, що ОСОБА_2 проживає з іншим чоловіком та має іншу дитину. Син ОСОБА_3 ходить до школи, однак в якому саме зазначити не може, гуртки та секції не відвідує. Син ОСОБА_3 обстежується в Пісочинській поліклініці, однак номер кабінету та прізвище лікаря зазначити не може, які ліки вживав син при хворобі не знає, останню прочитану книгу сином назвати не зміг.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, на адресу суду надала заяву в якій прохала розглядати справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Служба у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання з`явися.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейськогосуду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» відображено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, І судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Відповідно до витягу № 1132/12.04.2024 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (а.с.12).

За даними Харківської територіальної громади ОСОБА_2 06.03.2023 знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.19).

Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.04.2023 на підставі судового наказу № 635/484/20, виданого 23.09.2020 Харківським районним судом Харківської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.20-21). Заборгованість зі сплати аліментів станом на 30.04.2024 становить 34571 грн. 81 коп, що підтверджується розрахунком заборгованості від 24.04.2024 Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 07.06.2019 уклав шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 07.06.2019 (а.с.28).

Згідно з характеристикою ОСОБА_3 , виданою 05.04.2024 КЗ «Пісочинський ліцей» Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, дитина була зарахована в ліцей 01.09.2019. Протягом цього року батько завжди контролює підключення до конференції і виконання завдань, при відсутності дитини чи відключення світла завжди попереджує. ОСОБА_2 в ліцей не з`являлась і по телефону не зв`язувалась (а.с.14).

Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 15.04.2024 ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.15).

Згідно з довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 4145 від 23.04.2024 ОСОБА_1 жодних медичних протипоказань для опіки та піклування не має (а.с.16).

Актом обстеження домоволодіння від 18.04.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що у будинку проживає ОСОБА_1 , який виховує неповнолітнього сина, народженого від першого шлюбу з ОСОБА_2 поспілкувавшись із сусідами, виявлено, що ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні їхнього спільного сина (а.с.27).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 14.06.2024, органу опіки та піклування Пісочинської селищної ради дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.58-60).

У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що матір ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2019 у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідні посилання на докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачки відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідачки відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї: необізнаність, відсутність матеріальних коштів для утримання дитини, відсутність підтримки рідних та належного супроводу соціальних служб.

Позивач не довів та не надав суду посилань на докази, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дитини батьківських прав.

Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд, аналізуючи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, вважає, що він є не обґрунтованим, оскільки не встановлено дійсної причини подачі ОСОБА_2 заяви про згоду на позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , висновок не містить відомостей про з`ясування органом опіки та піклування реального відношення матері до виховання дитини, посилань на наявність достатньої та переконливої документальної бази, що характеризує особистість матері, а також установлення факту саме ухилення матері від виконання батьківських обов`язків, а не невиконання таких обов`язків.

При цьому суд враховує, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком / матір`ю своїми обов`язками і були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дітей.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13191/19-ц (провадження № 61-2237св21).

У справі відсутні посилання на докази застосування до відповідачки заходів впливу у вигляді попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст.ст. 4, 13, 136, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Служба у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 , батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 12.08.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, адреса: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, вул. ім. Беліменків, 2, .

Суддя Т.В.Поліщук