печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В.,

при секретарі судових засідань - Гаманюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києва заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи Акціонерне товариство «Родовід банк», Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з заявою, в якій, просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №2-432-1 від 28.11.2005 року, виданий Печерським районним судом м. Києва, про примусове стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованості у розмірі 102555,35 грн, а всього за виконавчим листом з позивача на користь відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 146641,75 грн. Проте між стягувачем та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір про відступленням права вимоги - в тому числі і вимоги за кредитним договором, стягнення за яким Печерським районним судом міста Києва було ухвалено рішення та видано відповідний виконавчий лист. Після чого ТОВ «Вердикт Капітал» подав до суду заяву про заміну сторони шляхом заміни стягувача його правонаступником, проте ТОВ «Вердикт Капітал» відмовлено ухвалою суду. У зв`язку з цим позивач вважає, що у виконавчому листі №2-423-1 від 28.11.2005 року вибув стягувач, а тому просить визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Заявник в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просив заяву задовольнити та розглядати справу у його відсутність.

Зацікавлені особи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомлено.

Неявки у судове засідання стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви, в силу ч.3ст.432 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до слідуючого.

28.11.2005 року Печерським районним судом міста Києва виданий виконавчий лист №2-432-1 у справі №2-432-1/05 на виконання рішення від 06.09.2005 року у справі за позовом ВАТ «Родовід банк» до ОСОБА_2 про стягнення непогашеної суми кредиту у сумі 102555,35 грн, а всього підлягає стягненню 146641,75 грн.

08.02.2013 року Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження відносно ОСОБА_2

04.07.2019 року між стягувачем та ТОВ «Вердикт капітал» був укладений договір про відступлення права вимоги - тому числі і вимоги за кредитним договором.

03.10.2019 року була подана заява від ТОВ «Вердикт капітал» про заміну сторони у справі 2-432-1/05 шляхом заміни стягувача його правонаступником. Ухвалою суду заявнику відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони.

14.08.2023 року заявником було подано клопотання по виконавчому провадженні № 52517481 про повернення виконавчого документа, а саме виконавчого листа №2-432-1 стягувачу.

Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У своїй Постанові від 20 лютого 2019 року в справі № 2-4671/11, Верховний досліджував питання визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню. Верховний Суд поділив підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. Зокрема, Верховний Суд до матеріально-правових підстав відносить: добровільне виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (фактичне вибуття стягувача).

Суд повинен вирішувати це питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження. Питання визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, пов`язане з питанням законної сили судового рішення, одним з проявів якої є реалізованість судового рішення. Звісно, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання на всій території України. Проте, у разі припинення матеріально-правового обов`язку стягувача, припиняється і дія реалізованості рішення суду. Захисту підлягають ті права, які об`єктивно існують на час здійснення цього процесу.

За змістом роз`яснень викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 01.07.2015 року, підставами, які передбачені ст.432 ЦПК України для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню поділяються на матеріально-правові та процесуально-правові. До процесуально-правових підстав відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документу, а до матеріально-правових підстав відносяться випадки відсутності зобов`язання боржника через його припинення, добровільне виконання боржником обов`язку поза межами виконавчого провадження, зарахуванням зобов`язання за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання зобов`язання тощо.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Відповідно до вимог статті 129-1Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку Згідно ч. 1ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року» звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, здійснюється вже на завершальній стадії юрисдикційної діяльності стадії виконання судового рішення. Сутність цієї процедури має тісний зв`язок з сутністю виконавчого провадження.

В даному випадку дослідженню підлягають питання співвідношення виконавчого процесу та матеріального права, що підлягають захисту. Верховний суд у своїй постанові від 16.01.2018 року у справі № 755/15479/14-ц, зазначає: «Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної у поставі Верховного Суду від 15.11.2020 у справі №752/2391/17, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.У пункті 4 частини першої статті 49 Закону № 606-ХІV передбачено скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, як самостійну підставу для закінчення виконавчого провадження. У зв`язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже і пред`явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на зазначеній підставі. Таким чином, передбачених Законом № 606-ХІV обставин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не вбачається».

Аналізуючи зібрані докази , суд приходить до висновку що відсутні підстави для визнання виконавчого листа № 2-432-1, виданого Печерським районним судом міста Києва від 28.11.2005 року, таким, що не підлягає виконанню .

В разі незгоди з рішенням чи бездіяльністю державного виконавця ОСОБА_2 не позбавлений права звернення з скаргою в порядку ст.. . 447 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12,13, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного тексту ухвали 7.03.2024р.

Суддя Т.В. Остапчук