Справа №487/8628/21
Провадження №2/487/152/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді: Кузьменко В.В., секретаря судового засідання: Рафальської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, Державний нотаріальний архів Миколаївської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В:

01.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, Державний нотаріальний архів Миколаївської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивача та відповідача. Після смерті матері позивач не звертався до нотаріуса, оскільки вважав, що якщо мешкав разом з матір`ю, то автоматично прийняв за законом 1/2 частку на спадщину. Випадково в червні 2021 року позивач дізнався, що одним власником квартири у частці 1/1 є його рідна сестра ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом видане 14.11.2007 року Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою зареєстроване в реєстрі за №4-162, яким посвідчено право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 підлягає визнанню частково недійсним - в частині, що порушує права позивача.

Ухвалою суду від 07.12.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 23.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача надав заяву, відповідно до змісту якої вбачається, що просить позов задовольнити, не заперечує проти розгляду справи у його відсутність.

Відповідачі в судові засідання не з`являлась, причини неявки суду не повідомляла, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлялась належним чином.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 було заведено спадкову справу №478/2007 від 12.06.2007 року.

12.06.2007 року відповідно до заяви ОСОБА_1 звернулась до Третьої Миколаївської нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

13.06.2007 року відповідно до заяви ОСОБА_1 звернувся до Третьої Миколаївської нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3

14.11.2007 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України)

Згідно зі статтями1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями1217,1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У статті 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї (статті1268,1270 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, що передбачено частиною першою статті 1296 ЦК України.

Як встановлено судом з копії спадкової справи №478/2007 заведеної після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 13.07.2007 року подав до Третьої Миколаївської нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері ОСОБА_3 .

Отже, за встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивач є таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано статтею 1301 ЦК України, згідно з якою свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У пункті 27постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7судам роз`яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Крім цього, іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Подібні висновки щодо застосування статті 1301 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 2-1316/2227/11, від 23 вересня 2020 року в справі № 742/740/17, від 11 листопада 2020 року у справі № 752/8119/17-ц, від 29.06.2022 у справі №383/258/21.

Відтак, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб, які в установленому законом порядку прийняли спадщину, є самостійною підставою для визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки позивач відмовився від прийняття спадщини у порядку вимог статті 1273 ЦК України, тому у задоволені позовних вимог про скасування свідоцтва про право на спадщину необхідно відмовити. Крім того, не підлягає задоволенню і позовна вимога про скасування запису про державну реєстрацію права власності, оскільки є похідною від позовних вимог про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до норм закріплених уст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За викладених фактичних обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову.

У порядкуст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,258-259,263-265,274,279,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, Державний нотаріальний архів Миколаївської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

Суддя В.В.Кузьменко