УХВАЛА

13 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 607/10212/22

провадження № 61-1753ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Войнарським Андрієм Йосифовичем, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2023 року, додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 вересня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 28 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Ціна позову 580 254,50 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у порядку поділу спільного майна подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частки гаража № НОМЕР_1 в ОК «Сателіт-Тернопіль» за адресою: вул. Довженка, 6а, м. Тернопіль, у розмірі 55 905,83 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у порядку поділу спільного майна подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Caddy», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1896, у розмірі 60 412,00 грн. У іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 вересня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3 007,50 грн. Судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11 992, 50 грн покладено на позивачку ОСОБА_2 . У стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у сумі 5 096,79 грн відмовлено. Заяву ОСОБА_1 про розподіл понесених та пов`язаних з розглядом справи судових витрат залишено без розгляду.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 28 грудня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2023 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 вересня 2023 року залишено без змін.

29 січня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Войнарський А. Й. через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на судові рішення, у якій просив скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позову.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі

№ 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

У цій справі ціна позову становить 580 254,50 грн, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки лише на підставі однієї довідки обслуговуючого гаражного кооперативу, в якій вказується про відсутність заборгованості про внесках за 2022 рік (без будь-яких договорів, свідоцтва про право власності і т.д.) судами було визнано право спільної сумісної власності на нерухоме майно та в подальшому було стягнуто компенсацію за таке майно, а у разі залишення такої позиції судів в силі (без надання правової оцінки касаційним судом) в суспільстві може сформуватися хибна єдина правозастосовча практика.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми (аналогічний висновок викладений в ухвалах Верховного Суду від 04 березня 2021 року у справі № 922/1990/20, від 10 березня 2021 року у справі № 904/3935/20, від 10 березня 2021 року у справі № 911/239/20 та ін.).

Разом з тим заявник належним чином не обґрунтовує, в чому саме полягає фундаментальне значення його касаційної скарги, оскільки у поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи, а посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями, і, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПКУкраїни, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2023 року, додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 вересня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 28 грудня 2023 року у справі № 607/10212/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

М. М. Русинчук