Провадження № 2/127/4577/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю: секретаря Врублевської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання біржового контракту дійсним та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Вінницької міської ради про визнання біржового контракту дійсним та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 та після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входять житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті матері позивач прийняв шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Проте, постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу від 08.06.2023 року №46/02-31 йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, оскільки ОСОБА_1 до нотаріальної контори подано правовстановлюючий документ на житловий будинок біржовий контракт, який нотаріально не посвідчений. З огляду на викладене, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, проте його представник подала до суду заяву з проханням розглядати справи у їх відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. Також зазначила, що судові витрати просить залишити за позивачем.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі за наявними матеріалами. При ухваленні рішення покладається на думку суду.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками позивачаОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 23 на звороті).

Судом встановлено, що 03.03.1997 року між ОСОБА_4 , діючої від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності, з однієї сторони та ОСОБА_2 , на Українській біржі нерухомості Вінницької філії, укладено біржовий контракт №60 про купівлю-продаж нерухомості, за умовами якого ОСОБА_2 придбала цілий житловий саманний будинок, обкладений цеглою, з прибудовами, загальною житловою площею 43,9 м2, 1962 року побудови, 25% зносу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6-9). Нотаріально договір не посвідчувався, проте був зареєстрований у Вінницькому обласному бюро технічної інвентаризації 01.04.1997 року за реєстровим номером №6838. Також сторони домовились про всі суттєві умови договору та відбулось його повне виконання.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Домбровською І.Є. заведена спадкова справа № 5/2022, після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68816874, виданим 16.04.2022 року приватним нотаріусом Домбровською І.Є. (а.с. 51).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 5/2022, 16.04.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Домбровської І.Є. із заявою про прийняття спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 (а.с. 42). Остання заповіту не складала, що вбачається із Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (а.с. 50). Разом з тим, брат позивача ОСОБА_6 відмовився від належної йому частки спадщини, що залишилась після смерті матері на користь сина померлої ОСОБА_1 (а.с. 52).

08.06.2023 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Домбровською І.Є. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті матері, на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу ОСОБА_2 вказаного житлового будинку мав бути посвідчений нотаріально (а.с. 11-12).

Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV (вступив в дію з 01.01.2013 року) визначена обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно.

За змістом ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до положень ст.ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

При цьому, п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Отже, правовідносини щодо купівлі-продажу спірного майна виникли у 1997 році, тому для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Так, статтею 47 ЦК УРСР визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Крім того, у статті 15 Закону України «Про товарну біржу» вказано, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Разом із тим, згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 10 квітня 1998 року № 17-12/44 «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини). Якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги згідно зі ст. 47 ЦК УРСР тягне недійсність договору.

Також у вказаному роз`ясненні звертається увага на те, що угоди, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених.

Згідно зі статтею 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (стаття 128 ЦК УРСР).

Відповідно до частини першої статті 45, статті 47 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Як роз`яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.

Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі частини другої статті 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 101, 102, 105, 114, 226 ЦК ).

Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі частини другої статті 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що його матір`ю було здійснено реєстрацію права власності на житловий будинок у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації, а на даний час здійснити нотаріальне посвідчення договору неможливо в зв`язку із її смертю, тому просить визнати дійсним спірний договір купівлі-продажу з тих підстав, що між сторонами відбулося повне виконання умов договору.

Відповідно до частини другої статті 47 ЦК УРСР, чинної на час виникнення спірних правовідносин, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Судом встановлено, що між сторонами правочину мав місце договір купівлі-продажу нерухомого майна, який не був нотаріально посвідчений, як того вимагає частина перша статті 227 ЦК УРСР, але він був письмо укладений та зареєстрований Українською біржею нерухомості Вінницька філія та зареєстрований у Вінницькому обласному бюро технічної інвентаризації. Обидві сторони умови договору виконали, однак нотаріально його не посвідчили, оскільки оформляючи його на біржі були ознайомлені із застереженням в договорі про те, що нотаріальному посвідченню він не підлягає.

Тому, суд вважає, що є підстави для визнання вказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним.

Щодо вимоги позивача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом слід зазначити наступне.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст.ст. 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст. 1268 ЦК України).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Отже, позивач не може реалізувати своє право розпорядження належним йому нерухомим майном, оскільки біржовий контракт не відноситься до правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна, тому його право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання права.

Таким чином, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41, 57, 58 Конституції України, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст.ст. 45, 47, 128, 224, 227 ЦК УРСР, ст.ст. 5, 182, 220, 316, 317, 321, 328, 392, 1216-1218, 1222, 1223 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання біржового контракту дійсним та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати дійсним біржовий контракт №60 про купівлю-продаж нерухомості від 03.03.1997 року, укладений між ОСОБА_4 , діючої від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності, та ОСОБА_2 , зареєстрований Державним комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 01 квітня 1997 року за реєстровим №6838.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на житловий будинок з прибудовою, загальною житловою площею 43,9 кв.м., господарськими будівлями та спорудами сараєм, гаражем, підвалом, вбиральнею та літньою кухнею, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 02.04.2024 року.

Суддя: