Справа № 243/6178/21
Провадження № 2/243/385/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

07 березня 2024 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Дюміної Н.О.

при секретарі Петрусі Д.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

вимоги позивача: про визнання права особистої приватної власності,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_3 ,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. 16 червня 2021 ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.12.2009, оскільки подальше спільне життя не склалося, 29.01.2016 за рішенням суду їх шлюб було розірвано. Під час шлюбу з відповідачкою 27.03.2013 ним було продано належну йому на праві власності однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . 01.07.2013 року він придбав на своє ім`я трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . На придбання спірної квартири батьки позивача позичили йому 2000 доларів США, тому зазначена квартира на думку позивача є його особистою власністю. Проте, оскільки квартиру було придбано під час шлюбу необхідна згода відповідачки на її продаж, яку вона не дає. В той же час будь-якої вимоги щодо поділу зазначеної квартири всі ці роки не заявляє.

Посилаючись на наведені обставини та положення ст. 57 СК України, просить суд ухвалити рішення яким визнати за позивачем право особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

2. Відповідачем надіслано на адресу суду відзив на позовну заяв зі змісту якого вбачається, що позовні вимоги не визнаються в повному обсязі. Обґрунтовуючи свою позицію тим, що спірну квартиру було придбано сторонами за спільні кошти, вона як дружина надавала свою згоду на її придбання та витрачення спільних коштів для її купівлі. Зазначила, що за час перебування у шлюбі з відповідачем вона постійно офіційно працювала, отримувала заробітну плату, частину з якої вони відкладали для придбання більшої квартири. Позивач ніде не працював та не утримував родину, після народження ІНФОРМАЦІЯ_1 доньки ОСОБА_4 саме позивач доглядав за дитиною до досягнення нею трьох років. В цей час вона продовжила працювати та утримувати родину. Гроші від проданої позивачем 27.04.2013 квартири вони частково витратили на потреби сім`ї, а частково на придбання спірної квартири. Зауважила, що придбали у шлюбі квартиру за 72359,00 грн, а позивач продав свою квартиру за 57575,00 грн. Батьки позивача будь-які кошти на придбання спірної квартири не надавали. В зв`язку із чим просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

3. Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Шевченко С.А. були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, але не використали свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, причини неявки суду не повідомили.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

4. Ухвалою суду від 16 липня 2021 було відкрито загальне позовне провадження у справі, по справі призначено підготовче судове засідання.

5. Ухвалою суду від 19 вересня 2021 було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування доказів відмовлено. Задоволені клопотання позивача та відповідача про виклик свідків.

6. Після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі п.2.3.50 Положень про автоматизовану систему документообігу суду згідно протоколу від 22.09.2023 року справу передано на розгляд судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Дюміній Н.О.

7. Ухвалою суду від 26 вересня 2023 справу було прийнято до провадження судді Дюміної Н.О., призначено судовий розгляд справи.

IV. Пояснення учасників справи в судовому засіданні.

8. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Попкова О.В. в судовому засіданні просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

9. Позивач ОСОБА_1 пояснив, що з 2009 по 2016 перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою, з 2014 року шлюбні відносини не підтримували. В 2010 році у них народилася дитина. Спірну квартиру придбав за власні кошти, а саме частину грошей він узяв від продажу квартири, яку подарували його батьки ще до шлюбу з відповідачкою, а решту коштів дали його батьки, які вони позичили у свого знайомого. Процесом купівлі квартири за адресою: АДРЕСА_2 займалися його батьки. За період шлюбу він працював спочатку неофіційно, таксистом, а згодом влаштувався на завод. Дружина працювала на підприємстві «Славолія», після народження дитини дружина перебувала у декретній відпустці. Під час додаткових пояснень додав, що гроші після продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 відразу віддав батькам, оскільки вони вже тоді шукали іншу квартиру для купівлі. Під час укладання договору купівлі-продажу спірної квартири нотаріусом у договорі зазначено, що він діє зі згоди дружини, проте дружина згоди на купівлю квартири не давала, а лише підтвердила факт, що обізнана про купівлю ним квартири. Також зазначив, що під час шлюбу сторонами було придбано автомобіль, який він придбав за гроші які заробив працюючі таксистом. У 2013 році автомобіль продали за 3000 доларів США, та після припинення шлюбних відносин вказані гроші забрала собі відповідач, про що він не заперечував. На підставі наведеного наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

10. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , показав, що ОСОБА_1 син його товариша, знає його приблизно 15 років. У серпні 2013 батьки ОСОБА_1 попросили зайняти їм 2000 доларів, щоб купити квартиру сину. Гроші повернули протягом року. Вернули однією сумою, не частинами. З батьком ОСОБА_1 були колегами у 2007-2009 роках, працювали охоронцями. Таку суму батько ОСОБА_1 позичав вперше . Знає, що подружжя дійсно купили синові квартиру, оскільки він живе поруч з ОСОБА_1.

11. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що добре знає матір ОСОБА_1 , були з нею колегами. В 2013 продав квартиру АДРЕСА_3 . Квартира була куплена для сина, але його він побачив лише у нотаріуса. Усі домовленості, передачу грошей, огляд квартири робили тільки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Жінку ОСОБА_1 ніколи не бачив і не знає. Кошти за квартиру передавали ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . За квартиру отримав 13, 5 тисяч доларів. Кошти передавались частинами. Спочатку 11 500, а потім ще 2000 у серні 2013 віддали.

12. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що є матір`ю позивача. Квартиру за адресою: АДРЕСА_2 вони із чоловіком ОСОБА_11 купили своєму синові ОСОБА_1 самостійно. На 16 річчя свого сина вони із чоловіком подарували синові квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . В 2013 році вони вирішили продати квартиру, яку подарували синові і купити квартиру, яка територіально ближче до них розташована та біля будинку був гараж. Квартиру продали у 2013 році за 11500 доларів США, а нову квартиру купили за 13500 доларів США. Оскільки грошей своїх їм не вистачило вони з чоловіком зайняли 2000 доларів США у свого знайомого ОСОБА_6 , з яким товаришував чоловік, які через рік віддали. Зазначила, що при купівлі спірної квартири вони з чоловіком хотіли оформити квартиру на себе, а після чого оформити договір дарування на сина. Проте син із невісткою після цього посварилися і відповідачка хотіла щоб квартиру було оформлено саме на її сина, погрожували не давати бачитися із дитиною. Тому щоб не сварити сина із дружиною вони погодилися оформити квартиру відразу на ОСОБА_1 .

V. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

13. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.12.2009, який було розірвано рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.01.2016 (19.02.2016 рішення набуло законної сили).

14. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що визнається сторонами та встановлено рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29.01.2016.

15. Згідно копії свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_1 від 14 вересня 1988, батьками ОСОБА_1 є: ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

16. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 27 квітня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Панченко А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1959, ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_18 однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

Відповідно до п.1 договору дарування від 27 квітня 2013, вказана квартира належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Паращук О.А. 20.08.2004 за № 4020.

Згідно п. 3 вказаного договору, продаж квартири вчинено за 57575,00 грн.

17. Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 31 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Словар В.І., зареєстрованого в реєстрі за №2103, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_8 трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_3 .

Згідно п. 8 зазначеного договору, покупець ОСОБА_1 діє за згодою дружини ОСОБА_21 , що підтверджується відповідною заявою, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Соловар В.І.

18. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №7407851 від 31.07.2013, власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 .

19. Відповідно до Звіту з незалежної оцінки майна, трикімнатної квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , від 03 червня 2021 року складеного ФОП ОСОБА_22 на замовлення ОСОБА_1 , ринкова вартість квартири становить 94400,00 грн.

20. Згідно п.2.94 розпорядження міського голови Слов`янської міської ради від 19.02.2016 №53-р «Про перейменування вулиць, провулків, в`їздів та хутору м. Слов`янська», АДРЕСА_5 перейменована на АДРЕСА_6.

21. У судовому засіданні судом було досліджено фототаблицю квартири АДРЕСА_3 , складену адвокатом Виноградською О.В. та долучено до позовної заяви.

22. Згідно даних трудової книжки позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 та довідки з Реєстру застрахованих осіб Державногореєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5, індивідуальні відомості про застраховану особу: ОСОБА_1 , дата формування довідки: 23.01.2024, в період шлюбних відносин позивач працював водієм в автотранспортному цеху ПАТ «Курдюмівський завод кислототривких виробів» (з 22.05.2013 по 01.11.2023), різальником на пилах ножівках та верстатах у ПАТ «Слов`янський машинобудівний завод» (з 04.12.2013 по 27.03.2017), та отримував заробітну плату, а також у періоди з жовтня 2012 по травень 2013 та з 25.11.2013 по 03.12.2013 отримував виплати по безробіттю.

23. Згідно даних з Реєстру застрахованих осіб Державногореєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5, індивідуальні відомості про застраховану особу: ОСОБА_21 , дата формування довідки: 04.09.2021, в період шлюбних відносин відповідач працювала у ТОВ «Торгівельна компанія «Урожай» (з вересня 2012 по лютий 2013), у ПАТ «Слов`янський машинобудівний завод» (з серпня 2014 по березень 2017), у Слов`янському агентстві «Союздрук» (з квітня 2013 по липень 2014) та отримувала заробітну плату, у період з вересня 2010 по вересень 2012 отримувала соціальні виплати від Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради.

VI. Оцінка Суду.

24. Стаття 63 СК України, розвиваючи закріплений в Конституції України базовий принцип сімейних відносин - рівність прав подружжя, передбачає рівні права чоловіка та жінки на володіння і розпорядження майном, належним їм на праві спільної сумісної власності. В разі, якщо подружжя не домовилось про інше. Таке законодавче застереження «якщо інше не встановлено домовленістю між ними», не можна вважати відступленням від принципу рівності сторін. Скоріш, це надає подружжю права на підставі взаємної згоди визначати порядок володіння, користування і розпорядження спільним майном.

25. Частиною першою статті 66 СК України визначено, що подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності.

26. Відповідно до частини першої статті 67 СК України дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном.

27. За приписами статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Незалежно від того, що один з них не мав самостійного заробітку з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо). Тобто кожна річ, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

28. Сімейний кодекс України містить перелік майна і обставин, що визначають певне майно особистою приватною власністю одного з подружжя, навіть якщо воно придбане в період шлюбу.

29. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

30. Відповідно до положень ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

31. Cтатус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

32. Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

33. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

34. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

35. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

36. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

37. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

38. Таким чином, зазначена презумпція може бути спростована. Один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

39. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

40. Таким чином, законодавець презумує спільність майна, якщо воно було набуте за час шлюбу. Протилежне, тобто належність майна до роздільного майна подружжя, потребує доведення. При цьому обов`язок доказування, що майно не є спільним, належить тому, хто це заперечує (постанови Верховного Суду України від 24 травня 2017 р. у справі №6-843цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 р. у справі №372/504/17-ц).

41. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю - постанова ВС у справі 711/1550/18 від 02.06.2021.

42. Як було встановлено судом, в період шлюбу ОСОБА_1 було придбано та зареєстровано на себе спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Договір купівлі продажу квартири було укладено 31 липня 2013 року. Позивач за спірну квартиру сплатив 72359,00 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на той день складало 9052,79 доларів США.

43. Поряд із тим судом встановлено, що позивачем у справі було отримано дохід за час перебування у шлюбі у розмірі 57575,00 грн, від продажу особистої власності (квартири) набутої у період до перебування в шлюбі. А саме згідно договору купівлі-продажу квартири від 27 квітня 2013 року, ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_18 однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 . Згідно п. 3 вказаного договору, продаж квартири вчинено за 57575,00 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на той день складало 7203,17 доларів США.

44. Так, отриманих позивачем коштів від продажу подарованої йому квартири не вистачило для придання квартири за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки спірну квартиру було придбано на 2000 доларів дорожче.

45. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачем зазначено, що він придбав спірну квартиру за особисті кошти, а саме за кошти своїх батьків, так 7203,17 доларів США він отримав від продажу подарованої йому квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а 2000 доларів США його батьки позичили у знайомого батька.

46. На підтвердження вказаних тверджень судом було допитано свідків за клопотанням позивача, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 .

47. Оцінюючи надані суду покази свідків суд зазначає наступне.

48. Згідно показів свідка ОСОБА_8 встановлено, що останній є попереднім власником придбаної позивачем квартири, який зазначив, що гроші за придбання квартири за адресою: АДРЕСА_2 йому передавали батьки позивача, жінку ОСОБА_1 ніколи не бачив. Вказані свідчення на думку суду підтверджують, що грошові кошти за придбання спірної квартири надавали саме батьки позивача.

49. Свідок ОСОБА_10 - мати позивача підтвердила, що квартиру за адресою: АДРЕСА_2 було придбано за їх з чоловіком кошти, оскільки частину коштів було отримано з продажу однокімнатної квартири, а решту коштів, а саме 2000,00 доларів США було позичено у знайомого. Боргової розписки не зберіглося, оскільки після повернення боргу її було знищено.

50. Свідок ОСОБА_6 підтвердив, що дійсно в 2013 році позивач ОСОБА_10 та ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 2000 доларів США для купівлі квартири їх сину.

51. Аналізуючи покази вказаних свідків, суд враховує, що останні не протирічать один одному, узгоджуються між собою та з дослідженими судом письмовими доказами, тому у суду немає жодних підстав не довіряти їх показанням.

52. Щодо показів позивача про придбання автомобілю, суд зазначає, що зі слів позивача під час шлюбу сторонами було придбано автомобіль, який у 2013 році було продано, гроші за вказаний автомобіль на купівлю спірної квартири вони не використовували, а у 2014 році їх забрала собі відповідач. Суд зазначає, що належних доказів придбання вказаного майна судом не надано, як і даних продажу вказаного майна. Що позбавляє суд можливості оцінити вказані обставини в повній мірі. Крім того зі слів самого позивача вказані кошти були залишені відповідачу. Відповідачка зазначені твердження не спростовувала, в своїх запереченнях проти позову не зазначала вказані обставини, тому суд приймає до уваги доводи позивача в тій частині, що гроші отримані від продажу придбаного автомобіля, не використовувались при придбанні нерухомості.

53. Розглядаючи можливість придбання сторонами спірної квартири у період шлюбу за кошти сім`ї, як про це зазначено відповідачем у відзиві, суд вважає за необхідне дослідити отримані сторонами доходи у період шлюбу.

54. Судом встановлено, що в період перебування у шлюбі сторони були офіційно працевлаштованими та отримували доходи. Так, у період від реєстрації шлюбу до придбання спірної квартири сторони отримали доходів:

2010 рік:

У позивача відсутні доходи згідно відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державногореєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5.

Відповідачем було отримано 2736 грн (жовтень 2010 - 907,00 грн, листопад 2010 - 907,00 грн, грудень 2010 - 922,00 грн).

Сукупний дохід подружжя за 2010 рік - 2736,00 грн.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб за 2010 рік:

з 01.01.2010 - 31.03.2010 - 869 грн для працездатних осіб, 755 грн для дітей віком до 6 років.

з 01.04.2010 - 30.06.2010 - 884 грн для працездатних осіб, 767 грн для дітей віком до 6 років.

з 01.07.2010 - 30.09.2010 - 888 грн для працездатних осіб, 771 грн для дітей віком до 6 років.

з 01.10.2010 - 30.11.2010 - 907 грн для працездатних осіб, 787 грн для дітей віком до 6 років.

з 01.12.2010 - 31.12.2010 - 922 грн для працездатних осіб, 799 грн для дітей віком до 6 років.

2011 рік:

У позивача відсутні доходи згідно відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державногореєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5.

ОСОБА_21 отримано соціальних виплат у розмірі 11 557 грн (січень 2011 - 941,00 грн, лютий 2011 - 941,00 грн, березень 2011 - 941,00 грн, квітень 2011 - 960,00 грн, травень 2011 - 941,00 грн, червень 2011 - 941,00 грн, липень 2011 - 941,00 грн, серпень 2011 - 941,00 грн, вересень 2011 - 941,00 грн, жовтень 2011 - 985,00 грн, листопад 2011 - 985,00 грн, грудень 2011 - 1004,00 грн).

Сукупний дохід подружжя за 2011 рік - 11557,00 грн.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб за 2011 рік:

з 01.01.2011 - 31.03.2010 - 941 грн для працездатних осіб, 816 грн для дітей віком до 6 років.

з 01.04.2011 - 30.09.2011 - 960 грн для працездатних осіб, 832 грн для дітей віком до 6 років.

з 01.10.2011 - 30.11.2011 - 985 грн для працездатних осіб, 853 грн для дітей віком до 6 років.

з 01.12.2011 - 31.12.2011 - 1004 грн для працездатних осіб, 870 грн для дітей віком до 6 років.

2012 рік:

Позивачем отримано доходів 2288,06 грн (жовтень 2012 - 36,06 грн, листопад 2012 - 1118,00 грн, грудень 2012 - 1134,00 грн).

Відповідачем отримано доходів усього 16369,78 грн з яких Соціальні виплати у розмірі 9807 грн (січень 2012 - 1073,00 грн, лютий 2011 - 2012 - 1073,00 грн, березень 2012 - 1073,00 грн, квітень 2012 - 1094,00 грн, травень 2012 - 1094,00 грн, червень 2012 - 1094,00 грн, липень 2012 - 1102,00 грн, серпень 2012 - 1102,00 грн, вересень 2012 - 1102,00 грн) та заробітна плата у розмірі 6562,78 грн ( вересень 2012 - 1894,80 грн, жовтень 2012 - 2635,20 грн, листопад 2012 - 1765,58 грн, грудень 2011 - 267,20 грн).

Сукупний дохід подружжя за 2012 рік - 18657,84 грн (2288,06+ 16369,78).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб за 2012 рік:

з 01.01.2012 - 31.03.2012 - 1073 грн для працездатних осіб, 893 грн для дітей віком до 6 років.

з 01.04.2012 - 30.06.2012 - 1094 грн для працездатних осіб, 911 грн для дітей віком до 6 років.

з 01.07.2012 - 30.09.2012 - 1102 грн для працездатних осіб, 917 грн для дітей віком до 6 років.

з 01.10.2012 - 30.11.2012 - 1118 грн для працездатних осіб, 930 грн для дітей віком до 6 років.

з 01.12.2012 - 31.12.2012 - 1134 грн для працездатних осіб, 961 грн для дітей віком до 6 років.

2013 рік:

Позивачем отримано доходів усього 16761,49 грн. З яких соціальні виплати у розмірі 5550,00 грн (січень 2013 - 1147,00 грн, лютий 2013 - 1147,00 грн, березень 2013 - 1147,00 грн, квітень 2013 - 1147,00 грн, травень 2012 - 962,00 грн) та заробітна плата у розмірі 11211,49 (квітень 2013 - 1634,29 грн, травень 2013 - 4207,69 грн, червень 2013 - 2739,07 грн, липень 2013 - 2630,44 грн).

Відповідачем отримано доходів 7173,19 грн. З яких 5600,22 грн (квітень 2013 -1620,00 грн, травень 2013 - 1620,00 грн, червень 2013 - 1320,00 грн, липень 2013 - 1040,22 грн ) +1572,97 грн (січень 2013-418,87 грн, лютий 2013 - 1154,10 грн).

Сукупний дохід подружжя за 2013 рік (з 01.01.2013-01.07.2013) - 23934,68 грн (16761,49 + 7173,19).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб за 2013 рік:

з 01.01.2013 - 30.11.2013 - 1147 грн для працездатних осіб, 972 грн для дітей віком до 6 років.

55. Оцінюючи надані відповідачем доводи у їх сукупності, суд вважає, що остання не довела, що спірну квартиру було придбано за спільні кошти подружжя. Так, відповідач у відзиві зазначила, що позивач по справі ніде не працював та не утримував сім`ю, після народження дитини саме позивач доглядав за дитиною до досягнення нею трьох років, а відповідач в свою чергу продовжувала працювати. Тому гроші на купівлю квартири вони відкладали з заробітної плати відповідача та частково із проданої квартири позивача.

56. Проте зазначені твердження спростовуються матеріалами справи, зокрема довідками з Реєстру застрахованих осіб Державногореєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 виданих на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_21 . З зазначених довідок встановлено, що у період з січня 2010 по вересень 2012 року відповідач по справі офіційно не працювала, отримували лише соціальні виплати, за 2010 рік 2736,00 грн, 2011 - 11557,00 грн, за 2012 рік - 9807 грн. Лише починаючи з вересня 2012 по липень 2013 відповідач постійно отримувала доходи. А саме за 2012 рік отримано заробітної плати у розмірі 6562,78 грн та у 2013 році (до 31.07.2023) - 7173,19 грн. Позивачем по справі за період з січня 2010 по квітень 2013 офіційних доходів отримано не було. Лише у період з жовтня 2012 по грудень 2012 отримано 2288,06 грн. Та починаючи з квітня 2013 по липень 2013 отримано заробітної плати у розмірі 5600,22 грн.

57. На підставі наведеного судом встановлено, що у період після народження дитини відповідач по справі офіційно працювала лише у період з вересня 2012 по липень 2013 та отримувала доходи. Відомостей про те, що відповідачем було отримано інші доходи суду не надано. Зазначене спростовує твердження відповідача, що в період з народження дитини вона продовжувала працювати.

58. Крім того, щодо отримано сторонами доходу у період шлюбу суд зазначає, що з 2010 року по липень 2013 року сторонами по справі було отримано сукупного доходу : 2010 -2736,00 грн, 2011 -11557,00 грн, 2012 -18657,84 грн та 2013 (до 31.07.2013) - 23934,68 грн. Зазначені доходи є значно меншими від прожиткового мінімуму на працездатних осіб та дитини віком до 6 років на відповідні періоди, що свідчить про відсутність можливості відповідачем відкладати кошти зі своєї заробітної плати для купівлі квартири та придбання сторонами спірної квартири за кошти сім`ї. Відомостей про отримані додаткові доходи родини суду не надано. Позивачем у судовому засіданні було зазначено, що з початку шлюбних відносин він працював таксистом, проте оцінити зазначені доходи у суду відсутня можливість, оскільки зазначені відомості не відображені у довідці ОК-5 та не підтверджені іншими доказами.

59. Проаналізувавши зазначене, з урахуванням викладених обставин, судом встановлено, що позивач і відповідач хоч і перебували в період з 13 листопада 2015 року по 06 липня 2021 року у шлюбних відносинах, однак спірне майно ОСОБА_1 придбавав за кошти, які йому належали особисто, внаслідок отримання доходу від продажу подарованої батьками квартири (7203,17 доларів США) та коштів позичених у батьків (1849,62 доларів США).

60. При цьому, суд звертає увагу на те, що відсутність доходу у відповідача до вересня 2012 року, спростовує твердження останньої щодо можливого придбання нею спірного майна у вказаний період. Натомість, наявність доходу в період з вересня по липень 2013 року, не є беззаперечним і достатнім доказом придбання спірного майна за кошти родини. Оскільки як вже було акцентовано судом увагу та не, що навіть за наявності доходу у період з вересня по липень 2013 року, вказаний дохід сім`ї був нижчий за прожитковий мінімум, що свідчить про відсутність можливості відкладати гроші на купівлю квартири.

61. Доводи відповідача, що вона надала позивачу згоду на придбання спірної квартири, в якій відсутні будь-які застереження чи уточнення щодо власника коштів, за які це майно придбавалось, не є безумовним підтвердженням придбання вказаного спірного майна за спільні кошти.

62. Оскільки згідно до положень ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

63. Тобто зазначення у договорі купівлі-продажу згоди дружини/чоловіка на купівлю- продаж нерухомого майна та отримання зазначеної згоди є обов`язком нотаріуса відповідно до ст. 65 СК України та не може бути єдиною підставою для визнання спірного майна спільною власністю подружжя.

64. Інших доказів які б спростовували твердження позивача суду не надано, крім того судом зазначається, що ухвалою суду від 19 вересня 2021 було задоволено клопотання відповідача про допит свідків. Разом із тим станом на день вирішення справи у суді свідки з боку відповідача до суду не з`явилися, та не надали своїх пояснень стосовно обставин справи. Позову про поділ майна подружжя з моменту розірвання шлюбу (2016 рік) до суду не подавала. Таким чином відповідачка не довела, що вона вносила кошти на придбання спірної квартири, різницю між сумою, яку отримав позивач з продажу попередньої квартири та сплаченими коштами (72359,00 грн - 57575,00 грн = 14784,00 грн).

65.Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача.

VІI. Розподіл судових витрат між сторонами.

66. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

67. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 944 грн 80 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

68. Згідно із статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

69. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

70. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

71. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

72. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

73. Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

74. При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

75. Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

76. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

77. Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18.

78. Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

79. Так, представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 13000 грн. 00 коп. на підтвердження чого надав: копію договору на надання правової (правничої) допомоги від 01 червня 2021 року, попередній розрахунок судових витрат від 11 червня 2021 року, 2 копії розрахункових квитанцій від 10 червня 2021 року, відповідно до яких ОСОБА_1 передав Виноградській О.В. грошові кошти у розмірі 10000,00 грн та 3000,00 грн відповідно до договору про надання правової допомоги від 01 червня 2021 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН №2209, виданого Радою адвокатів Донецької області 27 червня 2018 року Виноградській О.В.

80. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до висновку, що вони підлягають частковому задоволенню. Оскільки згідно заяви про попередній розрахунок судових витрат від 11 червня 2021 року, вбачається, що 3000,00 грн було сплачено позивачем за юридично-консультаційні послуги (вивчення матеріалів, складання клопотань, запитів, складання позовної заяви, інших процесуальних документів) по справі, тому вони підлягають задоволення. Щодо судових витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн - за представництво адвокатом інтересів в суді першої інстанції, на думку суду вони не підлягають задоволенню. Оскільки дослідивши матеріали цивільної справи встановлено, що 16 червня 2021 року вказаний позов подано до суду, з моменту подання позовної заяви до розгляду справи по суті прийшло більше ніж два з половиною років. Проте за вказаний час адвокатом Виноградською О.В. не було прийнято участі у жодному судовому засіданні, крім того позивачем було укладено договір про надання правової допомоги з іншим адвокатом - Попковою О.В. Яка і приймала участь у розгляді справи по суті та була присутня на судовому розгляді справі.

81. На підставі наведеного судові витрати на правову на оплату професійної правничої допомоги підлягають стягненню у розмірі 3000,00 грн, в задоволенні стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн відмовити.

Керуючись ст. ст. 12,13,81,247,258,268 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 57,60,65 Сімейного кодексу України суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності - задовольнити.

2.Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_3 .

3.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 944 (дев`ятсот сорок чотири) грн 80 коп та судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у сумі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 11 березня 2024 року.

Суддя Н.О.Дюміна