Справа № 306/741/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 квітня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Фазикош Г.В., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судових засідань: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 18 липня 2023 року у складі судді Вінер Е.А. у справі за позовом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку,-

встановив:

У березні 2023 року Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку.

Позов мотивовано тим, що спеціалістами з Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління на підставі даних Державного земельного кадастру та відомостей Державного реєстру речових прав з`ясовано, що 05.11.2014 року до Державного земельного кадастру внесено відомості про земельну ділянку площею 0,2098 га ( кадастровий номер :01:023:0064 ) для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка розташована по АДРЕСА_1 . Документацію на земельну ділянку розроблено ОСОБА_2 , право власності було зареєстроване за громадянкою ОСОБА_3 19.02.2016 №1. Надалі право власності на земельну ділянку зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 , громадянкою Австрії на підставі рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 04.11.2019 року у справі № 306/1442/19 в порядку спадкування за заповітом. Відповідачем успадковано та набуто право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 19.03.2020 № 36050596. Відповідачем право власності на вказану земельну ділянку не відчужено у терміни визначені ч.4 ст.81 Земельного кодексу України та вказане призвело до порушення вимог земельного законодавства

З врахуванням наведеного позивач просив припинити право власності ОСОБА_1 (громадянка Австрії) на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,2098 га за кадастровим номером :01:023:0064 для ведення особистого селянського господарства розташовану по АДРЕСА_2 , на території Свалявської міської ради, Свалявського району Закарпатської області на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області шляхом її конфіскації та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 51740229 від 23.03.2020 державного реєстратора Сідак Інни Юріївни виконавчого комітету Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,2098 з кадастровим номером :01:023:0064 з одночасним припиненням права приватної власності на земельну ділянку.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 18 липня 2023 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлений позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не враховано обставини, які наведені в обґрунтування заявленого позову, не дано їм належної правової оцінки та безпідставно відмовлено у задоволенні заявленого позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судове засідання представник апелянта повторно не з`явився. Про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлений. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася. Про дату, час, місце розгляду справи не повідомлялася належним чином, оскільки позивачем не вказано місце її проживання чи перебування із зазначенням відповідної адреси, та будь - якої інформації, яка б надавала можливості суду повідомити відповідача про пред`явлення до неї позову та розгляд судової справи. Наведені обставини унеможливлюють повідомлення відповідача про розгляд справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 04.11.2019 року, яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканкою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на земельну ділянку площею 0,2098 га за кадастровим номером :01:023:0064 для ведення особистого селянського господарства розташовану в АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на земельну ділянку площею 0,2098 га за кадастровим номером :01:023:0064 для ведення особистого селянського господарства розташовану в АДРЕСА_1 зареєстровано державним реєстратором Сідак І.Ю., виконавчий комітет Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області 19 березня 2020 року, номер №36050596, власник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,національний паспорт іноземця, серія та номер НОМЕР_2 ,виданий 19.02.2016, видавник Магістратура м.Лінц,країна громадянства: Австрія (а.с.30-32).

Таким чином доведено, що відповідач ОСОБА_1 , яка має громадянство Австрії, прийняла у спадщину вищевказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення та є її власником, однак протягом року її не відчужила .

Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Згідно із ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є, зокрема: д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом;

Примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: конфіскації земельної ділянки (пункт в ст.143 ЗК України).

Порядок припинення права власності на земельну ділянку особи, якщо земельна ділянка не може належати їй на праві власності та/або у зв`язку з порушенням обов`язку щодо її відчуження протягом установленого законом строку врегульована ст. 145 ЗК України.

Відповідно до ч.2, ч.4 ст. 145 ЗК України у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Аналіз вище вказаних норм права у їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що якщо власник земельної ділянки, який відповідно до закону зобов`язаний відчужити її протягом певного строку, однак не виконав такого обов`язку, то орган, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, звертається до суд з позовом про конфіскацію вказаної земельної ділянки. За насідками розгляду такого позову суд ухвалює рішення про конфіскацію даної земельної ділянки або відмови у її конфіскації. Рішення суду про конфіскацію земельної ділянки в подальшому є підставою для продажу даної земельної ділянки на земельних торгах.

Таким чином, виходячи із змісту права та інтересу, за захистом якого звернувся позивач до суду та характеру його порушення, належним способом захисту у даних спірних правовідносинах є саме пред`явлення позову та заявлення вимог позивачем про конфіскацію земельної ділянки.

У поданому позові позивачем такі вимоги не заявлені і не обрано вищевказаного способу захисту, а суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого ст. 13 ЦПК України, розглядає справи лише в межах заявлених вимог.

Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові про що неодноразово заявлялось у правових висновках Великою Палатою Верховного Суду ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 (пункт 99), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункт 6.56), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.46), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155) та інших).

Суд першої інстанції не врахував вищевказані обставини справи та вимоги закону.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що при вирішенні питання відкриття провадження за поданим позовом суд першої інстанції також не звернув увагу, що позивачем у поданому позові, в порушення ч.3 п.2 ст.175 ЦПК України, не вказано місце проживання чи місце перебування відповідачки із значенням відповідної адреси, що унеможливлює повідомлення відповідача про розгляд справи та порушує її право на інформацію про дату, час і місце розгляду її справи та її право брати участь у розгляді справи.

Відповідно до ч.1 п.1,4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

З врахуванням наведеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову задоволенні позову з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області задовольнити частково.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 18 липня 2023 року скасувати.

У позові Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 26 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: