Провадження № 2/727/181/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Бружа В.М.

за участю представника позивача: ОСОБА_1

за участю відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача ОСОБА_2 ,посилаючись на те, що 10 серпня 2002 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №997.

Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка вказує, що шлюбне життя з відповідачем не склалось. У сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння. На даний час сторони не підтримують шлюбні відносини, у кожного окреме господарство та роздільний бюджет. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюб існує формально.

Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін.

На основі викладеного просить суд розірвати шлюб між сторонами.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, спрямувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні, в режимі відео конференції, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що сторони 5 років не живуть разом. Позивачка 5 років проживає в Італії разом із дітьми. На даний час шлюб існує формально. Вказав, що зі слів його довірительки, позивачка остаточно втратила почуття любові і поваги до відповідача, у них різні погляди на сімейне життя, які унеможливлюють їхнє подальше перебування у шлюбі. В 2018 році мала місце подружня зрада чоловіка, і це стало причиною виїзду позивачки за кордон. Біля одного року сторони не спілкуються взагалі. Вказав, що за час, наданий сторонам для примирення, вони не примирились, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Подружні стосунки сторони тривалий час не підтримують. У зв`язку з чим просив розірвати шлюб між сторонами.

Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог та пояснив, що за час, наданий сторонам для примирення, 11.04.2024 року він спілкувався з позивачкою. Позивачка йому сказала, що він нібито подає суду неправдиві документи, чим затягує розгляд вказаної справи. Ствердив, що він намагався примиритись з позивачкою, надсилав їй голосові повідомлення, однак позитивного результату це не надало. Підтвердив, що дійсно з його боку мала місце зрада його дружині, однак після цього вони примирилися і влітку разом відпочивали. Позивачка з 2015 року живе за кордоном. Йому відомо, зі слів спільних знайомих, що вже біля року у позивачки за кордоном є інший чоловік. Зауважив на тому, що йому головне залишити спілкування з його дітьми. На даний час він спілкується лише із старшим сином. Ствердив, що він не втратив почуття любові до позивачки.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.10.2023 року відкрито провадження по справі та призначено спрощене провадження з викликом всіх сторін по справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2023 року було надано сторонам у справі - термін для примирення строком на три місяці.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 квітня 2024 року в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження по справі до завершення військового стану відмовлено.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 10 серпня 2002 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №997, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Від даного шлюбу у сторін народились двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження з перекладом за №35 частини 1 серії А (а.с.9-10).

Відповідно до ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Судом встановлено, що через різні погляди на сімейне життя та погані взаємовідносини сторони втратили один до одного почуття взаємної довіри та взаєморозуміння. При цьому, згідно тверджень самої позивачки та її представника, вона остаточно втратила до відповідача почуття любові. Сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають окремо більше 5 років.

Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально та підлягає розірванню. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та поясненнями сторін.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд враховує також і той факт, що сторонам судом надавався термін для примирення строком на три місяці, під час якого сторони не примирились, що в судовому засіданні підтвердив також і сам відповідач.

Задовольняючи позовні вимоги суд також виходить з того, що відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Стосовно посилання відповідача на те, що його основною метою є спілкування з дітьми, то суд зауважує, що це питання в вданому випадку не є предметом позову.

Керуючись ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 263, 265, 268, 273, 282, 284, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 10 серпня 2002 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №997 розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 03 травня 2024 року.

СУДДЯ: