Провадження № 2/201/747/2024
УХВАЛА

про закриття провадження

25 квітня 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мандриківська-134» про зобов`язання надати документацію, визнання протиправним протоколу правління, заборону використовувати та поширювати персональні дані, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2023 (а.с. 53) ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСББ «Мандриківська-134» про зобов`язання надати документацію, визнання протиправним протоколу правління, заборону використовувати та поширювати персональні дані, відшкодування моральної шкоди (а.с. 2-11).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 16.11.2023 відкрите провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 58).

Ухвалою судді від 16.11.2023 відмовлено позивачеві у забезпеченні позову (а.с. 56 - 57).

В обґрунтування позову зазначив, що є власником квартири АДРЕСА_1 . В силу приписів Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» він є співвласником багатоквартирного будинку. Управління будинком здійснює ОСББ «Мандриківська-134», зареєстроване 08.11.2012. У жовтні ОСОБА_1 усно звернувся до голови правління ОСББ «Мандриківська-134» з проханням надати відомості про нарахування, які здійснює ОСББ за послуги, які надавались власникам квартир АДРЕСА_2 , оскільки позивач не отримує квитанцій, розрахункових документів від ОСББ про вартість послуг. Однак звернення залишене без реагування. На адвокатські запити також інформації не надано. З метою здійснення психологічного тиску, з грубим порушенням прав позивача і закону про ОСББ протоколом засідання правління ОСББ «Мандриківська-134» від 17.10.2023 розголошено його персональні дані про заборгованість перед ОСББ, вирішено застосувати обмеження доступу до внутрішньо будинкових комунікацій. Адвокатські запити представника ОСОБА_1 про отримання передбаченої ст. 14 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» інформації, а саме, копій типового статуту та інших засновницьких документів ОСББ, списку осіб, що входять до уповноважених органів управління (загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія), співробітників ОСББ, про розпорядника рахунків ОСББ, протоколів (рішень) загальних зборів, правління та ревізійної комісії ОСББ, результатів всіх голосувань (письмових опитувань) співвласників ОСББ, річних звітів правління та ревізійної комісії, звіту про нарахування платежів по його квартирі залишені без відповіді.

Також вважав, що оскаржуваним протоколом, який розміщений на дошці оголошень на 1-му поверсі будинку, розповсюджено про нього недостовірну інформацію про заборгованість та його персональні дані. Оскаржуване рішення правління (протокол) прийнято із порушенням встановленої законом про ОСББ процедури, не на загальних зборах співвласників, а саме правлінням, а отже із перевищенням повноважень.

Просив у позові:

зобов`язати ОСББ «Мандриківська-134» надати позивачеві документацію та відомості: копію Типового статуту та інших засновницьких документів ОСББ «Мандриківська-134», список осіб, що входять уповноважених органів управління (загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія) та співробітників ОСББ «Мандриківська-134», відомості стосовно того, хто є розпорядником рахунків ОСББ «Мандриківська-134», копії протоколів (рішень) загальних зборів, правління та ревізійної комісії ОСББ «Мандриківська-134», копії результатів всіх голосувань (письмових опитувань) співвласників ОСББ «Мандриківська-134» у період між загальними зборами, копії річних звітів правління та ревізійної комісії ОСББ «Мандриківська-134», з дати заснування, звіт про нарахування всіх платежів та зарахування оплати за них щодо житлового приміщення, яке зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 та знаходиться у власності ОСОБА_1 . У вказаному звіті зазначити нарахування всіх платежів та зарахуванням оплати за них з розрахунком суми такого нарахування за весь період діяльності ОСББ «Мандриківська-1 34» станом на 15.10.2023;

визнати протиправним та скасувати протокол правління ОСББ «Мандриківська-134» від 17.10.2023;

заборонити ОСББ «Мандриківська-134» використовувати та поширювати персональні дані ОСОБА_1 в тому числі дані про його адресу проживання, адресу належного йому на праві власності майна, суми заборгованості та інше;

стягнути із ОСББ «Мандриківська-134» моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Відповідач - ОСББ «Мандриківська-134» позовні вимоги не визнало. 11.03.2024 представник відповідача адвокат Носова В.І. (діє на підставі ордеру від 26.02.24 а.с. 102) надала відзив на позовну заяву (а.с. 87 - 101), у якому вважала, що вимоги про визнання протиправним та скасувати протоколу правління ОСББ від 17.102023, зобов`язання ОСББ надати документацію позивачу щодо діяльності та управління ОСББ, стосуються захисту його прав, як співвласника багатоквартирного будинку та співвласника ОСББ, управління та діяльності ОСББ, тому цей спір є спором, що пов`язаний з діяльністю юридичної особи, отже, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства. Вищевказане відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №755/21681/15-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2022 у справі № 910/5179/20. Тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України просила закотити провадження у частині вимог про зобов`язання ОСББ надати документацію позивачу щодо діяльності та управління ОСББ, визнання протиправним та скасування протоколу правління ОСББ від 17.10.2023, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На запити позивача запропоновано уточнити перелік запитуваних документів і направлено повідомлення на його електрону адресу, також направлений пакет документів, на підставі яких відповідач здійснює свою діяльність, відповідні рішення та розрахунок боргу. Також на запит позивач відповідач надав копію рішення правління ОСББ від 17.10.2023, завірену головною правління. Використання та поширення персональних даних є невід`ємною складовою обробки персональних даних, що передбачено Закону України «Про захист персональних даних». З урахуванням вимог ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для створення ОСББ в будинку, необхідна обробка персональних даних до реєстрації такого ОСББ, з метою визначення всіх зареєстрованих співвласників у будинку, їх номери та площа приміщень, їх прізвище ім`я по батькові, їх контактні данні. А надалі, ОСББ з метою проведення загальних зборів, взаємодії з співвласниками зобов`язано отримувати та обробляти персональні данні про дійсних співвласників багатоквартирного будинку, у тому числі використовувати та поширювати (надавати) до держаних реєстраторів, у разі внесення відповідних змін до статутних документів ОСББ. Заперечував проти відшкодування морально шкоди, вважав її необґрунтованою.

На підставі викладеного просив закрити провадження в частині вимог про зобов`язання ОСББ надати позивачеві інформацією та визнання протиправним та скасувати протоколу правління ОСББ від 17.10.2023 на підставі ч.1 п.1 ст.255 ЦПК України. Відмовити у задоволені решті позовних вимог.

Представник позивача адвокат Гурський В.С. (діє на підставі ордеру від 26.11.2023 а.с. 71) 28.03.2024 надав відповідь на відзив (а.с. 116 - 125), у якій просив відмовити ОСББ «Мандриківська-134» у задоволенні клопотання про закриття провадження. Наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

09.04.2024 і 18.04.2024 представник ОСББ «Мандриківська-134» - адвокат Носова В.І. надала заперечення на відповідь та додаткові пояснення (а.с. 130 177) наполягала на власному відзиві, просила закрити провадження та відмовити у позові.

Суд, детально ознайомившись із заявами по суті сторін та з`ясувавши з них суть спірних правовідносин, приходить до такого висновку.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 ЦПК України).

У своїй постанові від 01.02.2022 у справі № 910/5179/20 (провадження № 12-38гс21), вирішуючи питання щодо юрисдикції спору у справі за позовом фізичної особи до ОСББ про визнання недійсними та скасування рішень про затвердження кошторису на утримання будинку та прибудинкової території, переліку та розміру внесків установчих зборів співвласників, Велика Палата Верховного Суду виходила з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Зокрема, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер, а також коли належність справ до юрисдикції господарських судів прямо передбачено положеннями законодавства.

За змістом частин першої - третьої статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України) під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Отже, вирішуючи питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України, щодо віднесення до господарських правовідносин, зокрема правовідносин, які виникають з некомерційної діяльності, спрямованої на забезпечення матеріально-технічних умов функціонування таких суб`єктів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 (провадження № 12-294гс18, пункт 4.11) визначено ознаки спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 646/6644/17 (провадження № 14-352цс19, пункт 74) зроблено висновок, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів віднесено розгляд справ у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Отже, спори про визнання недійсними рішень вищого органу управління суб`єкта некомерційного господарювання щодо вирішення питань, пов`язаних з управлінням такою особою, між суб`єктом некомерційного господарювання та одним з його засновників (членом) належать до господарської юрисдикції відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України виходячи з характеру правовідносин, які є предметом такого спору (щодо визнання недійсним рішення вищого органу управління такої юридичної особи, прийнятого в межах його виключної компетенції).

Особливості правового режиму майна багатоквартирного будинку зумовлюють спеціальне правове регулювання порядку реалізації прав власниками нерухомого майна в такому будинку. Так, частиною 2 ст. 382 ЦК України визначено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Статтею 385 ЦК України передбачено, що з метою забезпечення експлуатації багатоквартирного будинку, користування квартирами та нежитловими приміщеннями, управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 № 2866-III (далі - Закон № 2866-ІІІ). Приписами статті 1 цього Закону розкрито поняття ОСББ як юридичної особи, створеної власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Термін «співвласники багатоквартирного будинку» вживається законодавцем у розумінні власників квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Статтею 4 Закону № 2866-ІІІ визначено статус ОСББ як непідприємницького товариства, що створюється для здійснення функцій, які забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. ОСББ відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем і відповідачем у суді.

Частиною 2 ст. 22 Закону № 2866-ІІІ регламентовано, що питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються ГК України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів. Отже, виходячи з такого матеріально-правового регулювання зазначених правовідносини вони є господарськими за своєю правовою природою.

Статтею 6 Закону № 2866-ІІІ визначено загальний порядок проведення установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку й обов`язкові рішення, які включаються до порядку денного таких зборів. Відповідно до частин сьомої - тринадцятої цієї статті установчі збори приймають рішення про створення об`єднання і затверджують його статут. Кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку, за винятком якщо власником квартир (нежитлових приміщень) є особа, яка володіє 50 % від загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень у такому будинку. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості усіх співвласників. Закон допускає можливість проведення письмового опитування співвласників упродовж 15 календарних днів з дати проведення установчих зборів, якщо кількості голосів співвласників, що з`явилися на установчі збори, недостатньо для прийняття рішення про утворення такої юридичної особи.

Отже, результати голосування з усіх питань порядку денного установчих зборів співвласників визначаються одночасно (за наслідком складення підсумку голосів співвласників, які брали участь в установчих зборах, з тими співвласниками, які проголосували шляхом письмового опитування). Відтак прийняття рішення про утворення ОСББ фактично відбувається одночасно із прийняттям рішення про затвердження його кошторису та розміру внесків співвласників, що виключає обґрунтованість тверджень позивача про те, що затвердження кошторису та розміру внесків членів ОСББ відбулося до моменту утворення ОСББ як юридичної особи.

Згідно з пунктом 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність віднесені до загальних засад цивільного законодавства. Тому законодавство підлягає тлумаченню виходячи із цих засад. Зокрема, слід мати на увазі, що юридична особа вже з моменту її створення повинна мати цивільну дієздатність, яку юридична особа набуває через свої органи (частина перша статті 92 ЦК України). Отже, Закон № 2866-ІІІ необхідно тлумачити таким чином, щоб він забезпечував набуття дієздатності ОСББ через його органи з моменту реєстрації ОСББ.

Статтею 6 цього Закону не передбачено заборони щодо внесення до порядку денного установчих зборів інших питань діяльності ОСББ, зокрема щодо прийняття рішень, які віднесено статтею 10 Закону № 2866-ІІІ до виключної компетенції загальних зборів ОСББ (обрання його органів управління, вирішення інших питань організації діяльності об`єднання затвердженням первісного кошторису, визначення розміру членських внесків). Під час здійснення господарської діяльності загальними зборами можуть бути внесені зміни до кошторису за поданням правління ОСББ виходячи із компетенції правління щодо підготовки кошторису, балансу об`єднання та річного звіту відповідно до частини двадцятої статті 10 Закону № 2866-ІІІ. Закон № 2866-ІІІ не обмежує прав співвласників у їх волевиявленні щодо прийняття колективного рішення з питань, віднесених до виключної компетенції зборів співвласників, за наявності необхідної кількості голосів на установчих зборах для прийняття відповідного рішення, яке віднесено до компетенції загальних зборів співвласників, оскільки прийняття таких рішень відповідає меті утворення ОСББ за цим Законом - визначення порядку колективного управління спільним майном співвласниками.

Так, відповідно до пунктів 12, 13 частини другої статті 9 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, у тому числі відомості про органи управління юридичної особи та про її керівника. Формою заяви щодо державної реєстрації юридичної особи (крім громадських формувань та органів влади) (форма 2), затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 18 листопада 2016 року № 3268/5, передбачено внесення відомостей про керівника юридичної особи.

Отже, ще до державної реєстрації ОСББ воно повинне прийняти рішення про обрання членів правління ОСББ. Водночас відповідно до частини дев`ятої статті 10 Закону № 2866-ІІІ таке повноваження належить до виключної компетенції загальних зборів співвласників як вищого органу управління ОСББ. Тому Велика Палата Верховного Суду вважала, що компетенція установчих зборів ОСББ не обмежується повноваженнями, визначеними частиною тринадцятою статті 6 Закону № 2866-ІІІ, а установчі збори вправі також приймати рішення, передбачені статтею 10 цього Закону, в тому числі рішення про затвердження кошторису, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Частиною 1 ст. 21 Закону № 2866-ІІІ визначено, що до коштів ОСББ, поряд із внесками та платежами співвласників, належать доходи, отримані об`єднанням у результаті здавання в оренду допоміжних приміщень та іншого спільного майна багатоквартирного будинку; кошти та майно, що надходять для забезпечення потреб основної діяльності об`єднання; добровільні майнові, у тому числі грошові, внески фізичних та юридичних осіб; кошти, залучені на умовах кредиту або позики; пасивні доходи; доходи від діяльності заснованих об`єднанням юридичних осіб і кошти, отримані з інших джерел, що спрямовуються на виконання статутних цілей об`єднання. Кошторис - це затверджений у встановленому порядку фінансово-плановий документ, який містить відповідні статті і суми витрат коштів на утримання ОСББ. Отже, прийняття рішення про затвердження кошторису є реалізацією господарських функцій у такому непідприємницькому товаристві його вищим органом управління - зборами ОСББ. Така діяльність найбільш наближена до корпоративних відносин.

Прийняття рішення установчими зборами щодо всіх питань, віднесених до їх компетенції та виключної компетенції загальних зборів ОСББ відповідно до статей 6, 10 Закону № 2866-ІІІ, стосується створення та управління ОСББ як юридичною особою, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України визначає предметну юрисдикцію спору про визнання недійсним рішення установчих зборів ОСББ судам господарської юрисдикції. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, є корпоративними в розумінні пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України, незалежно від того, чи є позивач акціонером (учасником) юридичної особи, і мають розглядатися за правилами ГПК України (постанови від 10 вересня 2019 року у справі № 921/36/18 (провадження № 12-293гс18, пункт 4.19), від 01 квітня 2020 року у справі № 813/1056/18 (провадження № 11-1012апп19, пункт 40), від 15 квітня 2020 року у справі № 804/14471/15 (провадження № 11-1106апп19, пункт 39)). Відтак суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначили підвідомчість такого спору господарським судам.

У даній постанові від 01.02.2022 у справі № 910/5179/20 (провадження № 12-38гс21) - Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в постанові від 14 липня 2020 року у справі № 466/8748/16-ц про розгляд за правилами цивільного судочинства спору, ініційованого співвласником багатоквартирного будинку, щодо затвердження кошторису ОСББ, переліку та розміру внесків на утримання будинку як такого, що зроблений без застосування до правовідносин у цій справі положень пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України про підвідомчість господарським судам спорів про створення, діяльність, управління або припинення юридичної особи. Спір про дійсність рішення установчих (загальних) зборів ОСББ, зокрема про затвердження кошторису ОСББ та розміру внесків його членів, що виник між членом ОСББ та самим ОСББ, охоплюється поняттям «управління юридичною особою» як такий, що є спором про компетенцію найвищого органу управління ОСББ приймати рішення, віднесені до його виключної компетенції.

Позивач у своєму позові просить визнати протиправним та скасувати протокол правління ОСББ «МАНДРИКІВСЬКА-134» від 17.10.2023, яким у відповідності до положень статут ОСББ вирішене питання про обмеження користування декількома співвласниками спільним майно, про письмове опитування, голосування, покладення на співвласників витрат по припиненню та відновленню доступу, затвердження бланку опитування.

Тобто вказані питання відносяться до порядку користування спільним майном співвласників, утримання багатоквартирного будинку, отримання співвласниками житлово-комунальних послуг, а отже, є пов`язаними з діяльністю ОСББ.

На користь цього свідчать і підстави позову, адже позивач мотивує вимоги серед іншого тим, що він є власником однієї із квартир у багатоквартирному будинку у АДРЕСА_4 , є співвласником багатоквартирного будинку, управління будинком здійснює ОСББ «Мандриківська-134». Оспорюваний протокол засідання правління ОСББ «Мандриківська-134» від 17.10.2023, у якому вказано і про розмір заборгованості позивач, є протиправним, винесеним з перевищенням повноважень. Позивач не отримував претензій або попереджень від ОСББ щодо несплаченої простроченої заборгованості, не розуміє, чому виникла заборгованість, цим рішенням йому безпідставно обмежений доступу до внутрішньо-будинкових інженерних мереж, що має вирішуватися на засіданні загальних зборів співвласників ОСББ. Однак, як вказує позивач, таке засідання не проводилося, а визначене в протоколі «письмове опитування (голосування)» не є засіданням співвласників та не може бути слугувати підставою для будь-яких юридичних наслідків. Отже, оскаржуване рішення (протокол) прийнято із порушенням ряду вимог Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», з порушенням його права як співвласника, порушенням вимог Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», яким розмежована компетенція загальних зборів і правління.

Із метою з`ясування підстав прийняття оспорюваного рішення, позивач, обравши відповідний спосіб захисту права як співвласник будинку, просить зобов`язати ОСББ надати на запити його представника інформацію та копії документів про діяльність ОСББ статут, засновницькі документи ОСББ, список осіб, які входять до органів управління (загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія), співробітників ОСББ, про розпорядника рахунків ОСББ, протоколи (рішення) загальних зборів, правління та ревізійної комісії ОСББ, результати всіх голосувань (письмових опитувань) співвласників ОСББ у період між загальними зборами, річні звіти правління та ревізійної комісії ОСББ з дати заснування та звіт про нарахування всіх платежів та зарахування оплати за них по власній квартирі. Тобто позивач просить надати інформацію про господарську діяльність ОСББ. Позивач просить заборонити ОСББ використовувати та поширювати його персональні дані як співвласника ОСББ у оспорюваному протоколі - про його адресу, суму заборгованості та інше. А вимоги про відшкодування моральної шкоди пов`язує із порушеннями відповідачем, як на думку позивача, його особистого немайнового права, заподіяними у результаті оприлюднення відповідачем оспорюваного протоколу на дошці оголошень у тому ж будинку.

При цьому, вимоги про отримання співвласником інформації про дальність ОСББ також мають розгладитися у порядку господарського судочинства, що вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.04.2024 у справі № 925/1440/22 (провадження № 12-74гс23) за позовом фізичної особи до ОСББ про надання для ознайомлення статут, фінансових звітів, протоколів загальних зборів з додатками, протоколів засідання правління, книги обліку членів, а також документів, які стосуються діяльності ОСББ та надати можливість робити з них виписки, копії (фотокопії). У цій справи Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновку, викладеного у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 367/1505/20, виказала думку про персональні дані співвласників та інших фізичних осіб, що вони є конфіденційною інформацією з відповідним правовим режимом. Такі персональні дані не підлягають наданню об`єднанням для ознайомлення співвласнику як конфіденційна інформація (крім випадку надання згоди на її поширення). Тому Велика Палата Верховного Суду змінила резолютивну частину рішення, доповнивши реченням про вилучення з документів, що підлягають наданню, персональних даних співвласників та інших фізичних осіб як конфіденційної інформації.

Правила статті 21 ГПК України н допускають об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відтак, суд доходить висновку, що наведений спір щодо порядку користування спільним майном співвласників, утримання багатоквартирного будинку, отримання співвласником житлово-комунальних послуг, надання інформації та документів про діяльність ОСББ, стосується управління багатоквартирним будинком, пов`язаний з діяльністю ОСББ, а тому підвідомчий господарському суду і має розглядатися у порядку господарського судочинства.

Підстави закриття провадження у справі визначені нормою ст. 255 ЦПК України, зокрема п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, вказаний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На стадії відкриття провадження по справі відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження по справі, а якщо справу вже відкрито провадженням, то є підстави закриття провадження у справі за ч.1 п.1 ст.255 ЦПК України справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 255, 256, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по цивільній справі ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мандриківська-134» про зобов`язання надати документацію, визнання протиправним протоколу правління, заборону використовувати та поширювати персональні дані, відшкодування моральної шкоди закрити.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно зі ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Наумова