Ухвала

22 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 0417/17254/2012

провадження № 61-5118ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Барильської А. П., Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю., від 04 березня 2024 року про повернення апеляційної скарги в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська

від 01 березня 2013 року позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») задоволено частково, звернуто стягнення на рухоме майно за договором застави рухомого майна, а саме: автомобіль ВАЗ, модель 21101, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан - В, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № DN81AR03110070 від 04.09.2007 року в розмірі 192 987,42 грн, в решті вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2013 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2013 року, ОСОБА_1 у липні

2021 року подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2021 року справу повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про відновлення втраченого провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2022 року відмовлено у відновленні втраченого провадження.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2022 року цивільну справу повернуто до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська для повного відновлення втраченого (знищеного) провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2022 року провадження у цивільній справі частково відновлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року справу повернуто до суду першої інстанції для належного оформлення та відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2024 року провадження по справі відновлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та визначено строк для усунення недоліків шляхом подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення із зазначенням поважних причин для його поновлення та надання документу про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 894,80 грн.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2013 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

03 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2024 року.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно повернув апеляційну скаргу та дійшов помилкового висновку про те, що заявник не надав квитанцію про сплату судового збору. Вважає, що в порушення частин другої-третьої статті 185 ЦПК України апеляційний суд не вказав точну суму судового збору, яку необхідно доплатити, і не продовжив строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом доплати судового збору.

Згідно з частиною першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження)вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про повернення апеляційної скарги є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

Згідно пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

У відповідності до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та визначено строк для усунення недоліків шляхом подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення із зазначенням поважних причин для його поновлення та надання документу про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 894,80 грн.

Апеляційний суд встановив, що 20 лютого 2024 року на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 подав до суду заяву про недоліків апеляційної скарги.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 про усунення недоліків, колегія суддів апеляційного суду вказала, що приймає до уваги доводи стосовно поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження,проте до апеляційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору за звернення з іншою апеляційною скаргою та в розмірі, що є меншим за розмір судового збору, що підлягає до сплати за звернення з апеляційною скаргою на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня

2013 року. Крім того, зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви апеляційний суд встановив, що виконувати у повному обсязі вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та оплачувати судовий збір у законодавчо визначеному розмірі ОСОБА_1 не збирається.

Встановивши, що заявник не виконав вимоги ухвали від 25 січня 2024 року в частині сплати судового збору, суд апеляційної інстанції правомірно повернув заявнику апеляційну скаргу.

Доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при поверненні апеляційної скарги, а вимоги щодо необхідності сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду були передбачуваними.

Заявник в порушення пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України не додав до апеляційної скарги на заочне рішення суду документи про сплату судового збору у розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір» та у встановлений судом строк не усунув цих недоліків, а тому апеляційний суд обґрунтовано повернув апеляційну скаргу.

Посилання заявника на те, що він позбавлений права на доступ до суду є безпідставними.

Вимога апеляційного суду сплатити судовий збір в сумі 2 894,80 грн за подання апеляційної скарги на заочне рішення суду не свідчить про відмову у доступі до суду, а положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не означають права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

У разі, якщо ОСОБА_1 не має можливості сплатити судовий збір в сумі 2 894,80 грн з огляду на свій майновий стан, він, за наявності підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», не позбавлений права заявити відповідне клопотання про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

За загальним правилом повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до апеляційного суду.

Оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про повернення апеляційної скарги є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2024 року у справі № 0417/17254/2012 про повернення апеляційної скарги.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

О. М. Осіян

Є. В. Синельников