УХВАЛА
01 березня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В., представника стягувача ОСОБА_1 , боржника ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду в м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Антона Юрійовича,
ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка А.Ю. В обґрунтування скарги представник стягувача заначила наступне.
В ході виконання рішення суду в становлено, що боржникові на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , частина квартири АДРЕСА_2 , квартира АДРЕСА_3 .
08.11.2023 представник стягувача звернулася до приватного виконавця з клопотанням про передачу на реалізацію квартири АДРЕСА_1 .
09.11.2023 від приватного виконавця Проценка Д.Ю. отримано відповідь в задоволенні вищезазначеного клопотання, яка мотивована тим, що районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району листами від 27.09.2023 № 2430/01-20.01-2212 та від 19.10.2023 № 2542/01-20/20.01-2426 відмовила приватному виконавцеві в надані дозволу на реалізацію вищезазначеної квартири, оскільки право користування нею має малолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На переконання представника стягувача, приватний виконавець не вжив всіх необхідних заходів щодо примусового виконання судового рішення, оскілки у разі відмови органу опіки та піклування в надані дозволу на примусово реалізацію належної боржнику квартири, право користування якою має неповнолітня дитина, виконавець мав би звернутися до суду з поданням про звернення стягнення на зазначену квартиру.
З огляду на викладене, представник стягувача просить суд визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця, яка полягає у не зверненні до суду із заявою (поданням) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника та не переданні в межах виконавчого провадження ВП №71921121 на примусову реалізацію нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності боржнику ОСОБА_2 ; зобов`язати приватного виконавця в межах виконавчого провадження ВП № 71921121 вчинити дії щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності боржнику ОСОБА_2 .
Скарга також містить клопотання представника стягувача про поновлення пропущеного строку для звернення до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця. Клопотання мотивоване тим, що 17.11.2023 представник стягувача звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця, проте ухвалою суду від 20.11.2023, яка отримана представником стягувача 22.11.2023, скаргу було повернуто без розгляду. 23.11.2023, усунувши недоліки скарги, які були підставою для її повернення, повторно звернулася до суду зі скаргою.
Ухвалою судді від 01.12.2023 відмовлено у відкритті провадження зі скаргою. Постановою Запорізького апеляційного суду від 23.01.2024 ухвала судді була скасована, справу направлено до суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Ухвалою судді від 31.01.2024 відкрито провадження у справі.
08.02.2024 представником приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ОСОБА_5 - адвокатом Іваницею О.О. подані до суду заперечення на скаргу, в яких представник приватного виконавця просить суд відмовити в задоволенні скарги стягувача. Заперечення обґрунтовані тим, що приватним виконавцем не допущено протиправної бездіяльності.
В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - адвокат Волошина Є.В.. підтримала скаргу та просила її задовольнити з підстав, зазначених у ній.
Боржник ОСОБА_2 , яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Кам`янська виправна колонія №34», заперечувала проти задоволення скарги ОСОБА_3 . Суду пояснила, що їй було невідомо про відкриття виконавчого провадження. Грошові кошти для добровільного виконання вироку суду в частині стягнення з неї шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у неї відсутні. Вона отримує дохід виключно за місцем відбування покарання. Їй на праві власності належать частина квартири АДРЕСА_2 та квартира АДРЕСА_1 . В останній кватирі зареєстроване місце проживання її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який тимчасовов в зазначеній квартирі не проживає, оскільки через збройну агресію РФ проти України з метою забезпечення його безпеки був вимушений виїхати у супроводі доньки боржника до Республіки Польща. Квартира АДРЕСА_3 була відчужена боржником задовго до її засудження.
Приватний виконавець та його представник в судове засідання не з`явилися, в запереченнях на скаргу просили розглядати її за їх відсутності.
Заслухавши пояснення представника стягувача та боржника, вивчивши заперечення приватного виконавця, надані ним фотокопії матеріалів виконавчого провадження, суж встановив наступне.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи (пп. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України). Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч. 2 ст. ст. 449 ЦПК України).
Повідомлені представником стягувача причини для подання скарги на бездіяльність приватного виконавця суд визнає поважними. Отже, клопотання стягувача про поновлення строку підлягає задоволенню, а пропущений строк поновленню.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. від 30.05.2023 відкриті виконавчі провадження № 71916301 та № 71916024 з виконання вищезазначених виконавчих листів.
31.05.2023 приватним виконавцем вищезазначені виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження № 71921121.
Судом встановлено, що на момент розгляду скарги стягувача вирок суду в частині стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_3 не виконаний.
У боржника відсутні кошти та інших цінності, достатні для задоволення вимог стягувача. Також встановлено, що боржникові на праві приватної власності належать: квартира АДРЕСА_1 , 19/50 квартири АДРЕСА_2 .
18.09.2023 ТОВ «ЗМБТІ» на вимогу приватного виконавця виготовлено технічний паспорт та копії правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно відомостей, наданих Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської, у зазначеній вище квартирі зареєстрований малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
18.09.2023 приватним виконавцем проведено опис вищезазначеної квартири та винесено постанову про опис та арешт майна боржника, якою заборонено реєстрацію місця проживання третіх осіб.
На виконання вимог п. 30 розділу VІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень» № 512/5 від 02.04.2012 приватний виконавець звернувся до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району за дозволом на реалізацію вищезазначеної квартири.
Листами № 2542/01-20/20.01-2426 від 19.10.2023 та № 2430/01-20/20.01-2212 від 27.09.2023 районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району відмовила в наданні дозволу на реалізацію вищезазначеної квартири з метою захисту інтересів малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має право користування зазначеною квартирою. Відмова мотивована тим, що у листі приватного виконавця відсутні відомості по гарантування збереження житлових прав дитини при реалізації майна боржника, відсутня згода батьків/законних представників дитини на вчинення правочину, відсутні документи, визначені Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини.
08.11.2023 представник стягувача адвокат Волошина Є.В. звернулася до приватного виконавця з клопотанням, в якому з метою виконання рішення суду просила передати на реалізацію квартиру АДРЕСА_1 .
09.11.2023 приватний виконавець відмовив у задоволені вищезазначеного клопотанням, посилаючись на відсутність законних підстав для його задоволення.
У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності тощо (ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до вимог ст.ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або інші законні представники не мають права без дозволу органу опіки та піклування, наданого відповідно до закону, вчиняти від імені малолітньої дитини правочини, визначені частиною другою статті 177 Сімейного кодексу України. Інші права дитини на майно та порядок їх захисту встановлюються законами України.
Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем (ч. 2 ст. 18Закону України «Про охорону дитинства»).
Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» визначено: держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо житлових приміщень не допускається. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав, інших прав на нерухоме майно, об`єкт не завершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.
Порядок провадження органами опіки та піклування визначеної законом діяльності, пов`язаної із захистом майнових прав дитини, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 10ст. 177 Сімейного кодексу України).
Пунктом 30 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.10.2021 дійшла висновку, що на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання Держвиконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу Держвиконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій Держвиконавця та/або органу опіки та піклування. Зазначене стосується також і дій приватних виконавців. Отже, на думку Великої Палати Верховного Суду державний чи приватний виконавець повинен звернутися за дозволом органу опіки та піклування для реалізації житлової нерухомості, право на користування яким мають діти. У випадку відмови органу опіки та піклування в наданні такого дозволу виконавець, з метою виконання судового рішення та забезпечення дотриманням прав дітей, повинен звернутися до суду.
У відповідності до частини шостої статті 431 ЦПК України суд наділений правом вживати заходи, спрямовані на забезпечення виконання рішення суду, передбачені статтею 150 ЦПК України (іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України).
Відповідно до частин першої - третьої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
З наведеного вбачається, що з метою усунення обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду, зокрема у разі відмови органу опіки та піклування в надані дозволу на реалізацію житлової нерухомості, право власності або право користування якою мають діти, виконавець може звернутися до суду із заявою (поданням) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані діти, яка повинна бути розглянута судом в порядку, встановленому ст. 435 ЦПК України.
Доказів того, що приватний виконавець звернувся до суду з відповідним поданням, матеріали виконавчого провадження не містять.
Така бездіяльність приватного виконавця порушує право стягувача на виконання рішення суду.
З огляду на викладене, скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 259-261, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Поновити ОСОБА_3 строк для подання скарги на бездіяльність приватного виконавця приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Антона Юрійовича.
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність приватного виконавця приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Антона Юрійовича - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Антона Юрійовича, яка полягає у не зверненні до суду із заявою (поданням) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника та не переданні в межах виконавчого провадження ВП №71921121 на примусову реалізацію нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності боржнику ОСОБА_2 .
Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Антона Юрійовича в межах виконавчого провадження ВП № 71921121 вчинити дії щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності боржнику ОСОБА_2 .
Ухвала суду набирає законної з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 08.03.2023.

Суддя А.В. Стеценко