Справа № 128/2059/22
Провадження № 22-ц/801/387/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 рокуСправа № 128/2059/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

за участі секретаря судового засідання Різник Д.С., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Шикунова Аліна Олександрівна, на заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 березня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, мотивуючи тим, що вона проживає у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 ; навпроти, по сусідству, за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться будинковолодіння відповідача.

Позивач зазначала, що восени 2021 року біля земельної ділянки по АДРЕСА_2 відповідач самовільно зайняв частину земельної ділянки загального користування (проїзду) та розпочав встановлювати паркан.

ОСОБА_3 вказує, що встановивши паркан вздовж свого будинковолодіння та поза його межами відповідач, окрім проїзду загального користування, ще й зайняв частину вулиці загального користування.

В результаті, встановлення відповідачем паркану, як капітальної споруди на проїзді загального користування та частині вулиці загального користування, унеможливило вільний та безпечний проїзд транспорту інших мешканців громади, в тому числі позивачу.

З приводу самовільного зайняття відповідачем землі загального користування позивач та інші мешканці громади неодноразово звертались до різноманітних органів та установ, проте такі звернення не призвели до бажаного результату.

За наведених обставин, ОСОБА_3 звертається до суду з даним позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні частиною вулиці загального користування та частиною проїзду загального користування, розташованих біля земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0285 по АДРЕСА_2 , шляхом демонтування відповідачем збудованого паркану з азбестоцементного листа на кам`яному фундаменті (висота 2 м, загальна довжина 9,5 м.).

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено.

Зобов`язано усунути перешкоди у користуванні частиною вулиці загального користування та частиною проїзду загального користування, розташованих біля земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0285, по АДРЕСА_2 , шляхом демонтування ОСОБА_2 збудованого паркану з азбестоцементного листа на кам`яному фундаменті ( висота 2 м, загальна довжина 9,5 м).

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Шикунова А.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що жодного доказу щодо спорудження спірного паркану саме ОСОБА_2 , а не будь-якою іншою особою, позивач не надала.

Крім того, як зазначає скаржник, в матеріалах справи також відсутні документи, які б свідчили, що як паркан, так і житловий будинок належали ОСОБА_2 , принаймні, з осені 2021 року.

Представник стверджує, що ОСОБА_2 не міг фізично встановити та й не встановлював спірного паркану, оскільки як вбачається із самої позовної заяви, паркан було споруджено майже за рік до того часу, як ОСОБА_2 став власником земельних ділянок, на яких розміщений спірний паркан.

Разом з тим, на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник ОСОБА_3 - адвокат Кучерява І.П. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В заперечення проти апеляційної скарги представник зазначає, що твердження відповідача, що він не міг фізично встановити спірний паркан, оскільки паркан було споруджено до того як він став власником житлового будинку та земельної ділянки, не відповідають дійсності, враховуючи, що 2022 році відбулось оформлення спадкового майна ОСОБА_2 , а саме частки земельної ділянки після смерті ОСОБА_4 , водночас, інша частка земельної ділянки по АДРЕСА_2 належить та належала ОСОБА_2 із 2014 року.

Крім того, як вказує представник позивача, спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто частка спадкової земельної ділянки фактично належала ОСОБА_2 з 30.05.2020 року.

Щодо тверджень скаржника про відсутність у матеріалах справи доказів побудови паркану саме ОСОБА_2 , то представник ОСОБА_3 посилається на багаточисельні письмові докази, які містяться в матеріалах справи, які беззаперечно вказують на факт, що саме ОСОБА_2 встановив паркан з шиферної плити на кам`яному фундаменті поруч із земельною ділянкою площею 0,25 га.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, натомість подав заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку із тим, що він захворів, на підтвердження вказаного надає рентгенографію ОГК від 07.02.2024 року.

Розглянувши заявлене клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає його належним чином не обґрунтованим та доходить висновку про залишення його без задоволення, оскільки з моменту обстеження до початку судового засідання у справі минуло 7 днів та результат обстеження не є клінічним діагнозом, який вказує на тимчасову непрацездатність ОСОБА_2 , інших підтверджуючих документів про неможливість прибуття в судове засідання не надано, відтак відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка ОСОБА_2 у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно з ч. 1-3,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованими. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 проживає без реєстрації у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Вінницько-Хутірського старостинського округу № 407 від 04.08.2022 року.

За адресою: АДРЕСА_2 знаходиться будинковолодіння відповідача.

З приводу самовільного зайняття відповідачем землі загального користування позивач та інші мешканці громади неодноразово звертались до різноманітних органів та установ.

Так, на звернення до поліції від 16.09.2021 ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області проведено перевірку по факту неправомірних дій з боку ОСОБА_2 , проведено з ОСОБА_2 усну бесіду профілактичного характеру про неприпустимість протиправної поведінки та попереджено про відповідальність; також в ході розгляду звернення встановлено, що у ситуації, яка склалась, вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, що підтверджується відповіддю ВП № 1 Вінницького РУП від 29.09.2021 № К-1279/201/054.

16.09.2021 жителі Вінницько-Хутірського старостинського округу с. Щітки звернулись до Вінницької міської ради, що підтверджується зверненням від 16.09.2021, в якому повідомляли, що сусід, який проживає за адресою АДРЕСА_2 встановив стовпчики для огорожі на землі спільного користування, внаслідок чого заблокував можливість безперешкодного проїзду та розвороту автомобілів інших жителів, а у разі надзвичайної ситуації не зможе проїхати ні пожежна, ні швидка допомога, тому просили вплинути на неправомірні дії сусіда.

Згідно з листом Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 05.10.2021 року № К-01-126059/10010, порушене у зверненні питання стосується можливого самовільного зайняття земель загального користування, розташованих біля земельної ділянки площею 0, 25 га (кадастровий номер :02:002:0285) по АДРЕСА_2 . Для проведення заходів самоврядного контролю та здійснення топографічних та геодезичних робіт з метою визначення площі комунальних земель, які використовуються без правовстановлюючих документів, наразі вирішується питання щодо проведення закупівлі через систему електронних закупівель у порядку, визначеному Законом України «Про публічні закупівлі» для визначення площі земельної ділянки комунальної власності, яка перебуває у користуванні інших осіб без правовстановлюючих документів. Після отримання відповідних матеріалів, які слугуватимуть доказом на підтвердження фактів самовільного зайняття земель загального користування, виконавчими органами міської ради буде вжито заходів спрямованих на їх усунення.

06.10.2021 року жителі Вінницько-Хутірського старостинського округу с. Щітки звернулись до Департаменту земельних ресурсів з проханням розглянути колективне звернення, зареєстроване за реєстраційним номером КО-01-126059 від 16.09.2021 року з приводу самовільного зайняття земель загального користування, розташованих біля земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

Відповідно до повідомлення Департаменту земельних ресурсів від 29.10.2021 року № Ко-01- 126059/01-32, заплановано проведення комісійного обстеження на предмет дотримання власником земельної ділянки вимог земельного законодавства при використанні земель Вінницької міської територіальної громади. Про результати розгляду буде проінформовано додатково.

Згідно з Актом обстеження земельної ділянки Вінницької міської територіальної громади № 115 від 02.11.2021 року встановлено, зокрема, що ОСОБА_2 встановив паркан з шиферної плити на кам`яному фундаменті поруч із земельною ділянкою площею 0,25 га (кадастровий номер :02:002:0285). Даний паркан знаходиться на проїзді загального користування, що підтверджується кадастровим планом, виготовленим міським комунальним підприємством «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури».

У листі Департаменту земельних ресурсів від 15.11.2021 року № Ко-01-126059/01-37 повідомлено, що проведено комісійне обстеження на предмет дотримання власником земельної ділянки вимог земельного законодавства. Під час обстеження комунальних земель встановлено, що власник будинковолодіння АДРЕСА_2 використовує земельну ділянку із земель загального користування (проїзд) шляхом встановлення паркану за відсутності рішення міської ради про передачу її у власність або надання в користування (оренду) і за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. За результатами обстеження складено акт та на адресу особи, яка використовує комунальну землю без правовстановлюючих документів направлено вимогу про необхідність її звільнення шляхом демонтажу паркану та приведення ділянки в первинний стан.

08.04.2022 року відбулись збори жителів АДРЕСА_3 , на яких обговорено ситуацію, яка склалась внаслідок самовільного зайняття земель комунальної власності відповідачем (зокрема, щодо встановлення відповідачем паркану з шиферної плити на кам`яному фундаменті на землях загального користування, який заблокував проїзд та створив перешкоди для руху транспортних засобів та обмежив оглядовість для водіїв) за результатами яких було вирішено звернутись до Голови Вінницької міської ради щодо вжиття заходів для демонтажу відповідачем самовільно встановленого паркану та усунення перешкод мешканцям громади в користуванні землями загального користування.

Під час проведення зборів жителі звертали увагу на те, що встановлення відповідачем паркану з шиферної плити на кам`яному фундаменті на землях загального користування заблокував проїзд, що паркан створив перешкоди для руху транспорту на вулиці; що обмежена оглядовість для водіїв при виконанні повороту, в результаті чого могло статись ДТП; що відповідач на звернення не реагує.

09.04.2022 року жителі Вінницько-Хутірського старостинського округу звернулись Вінницької міської ради, в якому вказували, що станом на квітень 2022 року питання щодо демонтажу паркану не вирішено, проїзд досі заблоковано, натомість ОСОБА_2 привіз пісок та камінь, у зв`язку з чим жителі стурбовані ситуацією. Просили захисту інтересів громади і невідкладного звернення Вінницької міської ради з позовом до суду з вимогами до ОСОБА_2 про демонтаж самовільно встановленого паркану та усунення перешкод в користуванні проїздом.

Департамент архітектурно-будівельного контролю у листі від 26.04.2022 року № Кр/01/47953/-1-36 повідомив, що проведено комісійне обстеження на предмет дотримання ОСОБА_2 земельного законодавства та складено відповідний акт. За наявною у Департаменті інформацією, працівниками КП «Муніципальна варта» Вінницької міської ради складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП та адміністративною комісією виконавчого комітету Вінницької міської ради винесено постанову про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу.

06.06.2022 року за № 05/00/010/119798 Департаментом архітектури та містобудування складено Припис про усунення порушень при розміщенні тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності і малих архітектурних форм на території міста Вінниці щодо ОСОБА_2 , в якому встановлено, що за результатами перевірки дотримання вимог законодавства в сфері містобудування та благоустрою на території міста Вінниці, встановлено що на проїзді загального користування за адресою: АДРЕСА_2 розміщується паркан з шиферної плити на кам`яному фундаменті без дозвільних документів та викладено вимогу в строк до 12.05.2022 року вказаний паркан демонтувати, а наслідки розміщення ліквідувати.

31.05.2022 року жителі Вінницько-Хутірського старостинського округу в особі ОСОБА_3 вчергове звернулись до Вінницької міської ради, зазначаючи що було складено припис, демонтаж відповідачем не проведено, відповідач зауважує, що йому передадуть земельну ділянку у користування шляхом укладення земельного сервітуту, тому у заяві наголошували, що надання земельного сервітуту буде протирічити інтересам громади, вчергове просили вжити заходів для недопуску встановлення земельного сервітуту та просили Вінницьку міську раду як представницький орган територіальної громади подати позов до суду з вимогами до ОСОБА_2 про демонтаж паркану.

Відповідно до повідомлення Департаменту архітектури та містобудування отримано відповідь від 03.06.2022 року № Ко/01/47952/5-05-8, відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 26.05.2022 року № 1051 «Про демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм на території Вінницької міської територіальної громади» вирішено, зокрема: п.1 затвердити акт комісії з питань звільнення територій Вінницької міської територіальної громади від незаконно встановлених ТС та МАФ згідно із додатком; п.2 ОСОБА_2 оформити відповідний договір про встановлення земельного сервітуту на частку прилеглої до паркану земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , для чого звернутись до виконавчих органів Вінницької міської ради із заявою та відповідним пакетом документів; п. 3 ОСОБА_2 виконати заходи з благоустрою прилеглої до паркану території по АДРЕСА_2 в термін до 20.06.2022 року; п. 4 у випадку відмови в укладанні договору про встановлення сервітуту, ОСОБА_2 виконати демонтаж вищевказаного паркану та привести земельну ділянку в стан придатний для подальшого використання з ліквідацією наслідків розміщення в термін до 18.07.2022 року; п. 5 при невиконанні демонтажу паркану ОСОБА_2 у вказаний термін призначити уповноваженою особою на виконання демонтажу МКП «Архітектурно-будівельний сервіс», термін проведення демонтажу до 01.08.2022 року з подальшим відшкодуванням витрат власником паркану, пов`язаним з проведенням демонтажу, транспортуванням і зберіганням на спеціально відведеному майданчику, відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 06.04.2017 року № 800 зі змінами.

Відповідно до Акту про усунення порушень при розміщенні тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності і малих архітектурних форм на території Вінницької міської територіальної громади № 5 від 20.05.2022 року Комісією встановлено, серед іншого, що на землях комунальної власності розмішується паркан з азбестоцементного листа на кам`яному фундаменті ( висота - 2 м загальна довжина - 9.5 м); відповідно до наявної інформації, що була надана Департаментом земельних ресурсів Вінницької міської ради, встановлено, що ОСОБА_2 встановив паркан з азбестоцементного листа на кам`яному фундаменті на проїзді загального користування поруч із приватною земельною ділянкою.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Оскільки в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач перекрив парканом проїзну вулицю і проїзд, що створило перешкоди позивачу та іншим мешканцям громади у користуванні землями загального користування шляхом обмеження доступу нормального та безпечного проходу і проїзду, тому ефективним способом захисту порушеного права позивача є усунення перешкод у користуванні землями загального користування, з огляду на що позовні вимоги ОСОБА_3 належить задовольнити.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з статтею 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Згідно із статтею 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Відповідно до частини третьої статті 71 ЗК України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо) (стаття 83 ЗК України).

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з пунктом «б» частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства (стаття 96 ЗК України).

Згідно з частиною першою статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Відповідно до положень статті 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Вказаний висновок викладений у постанові ВС від 30.01.2020 року у справі № 307/510/19.

Доводи апеляційної скарги про недоведення позивачем позовних вимог спростовуються встановленими обставинами справи.

Так, земельна ділянка кадастровий номер :02:002:0285 площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 : частки з датою державної реєстрації на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2014 року та інша частки з датою державної реєстрації 05.07.2022 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.07.2022 року.

Спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем є ОСОБА_2 .

Відповідно до я. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Відтак, частка земельної ділянки після смерті ОСОБА_4 фактично належала ОСОБА_2 з 30.05.2020 року.

Враховуючи наведене, твердження відповідача, що він не міг фізично встановити спірний паркан, оскільки паркан було споруджено до того як він став власником житлового будинку та земельної ділянки, колегія суддів вважає безпідставними, враховуючи, що 2022 році відбулось оформлення спадкового майна ОСОБА_2 , а саме частки земельної ділянки після смерті ОСОБА_4 , водночас, інша частка земельної ділянки по АДРЕСА_2 належала ОСОБА_2 із 2014 року.

Щодо тверджень скаржника про відсутність у матеріалах справи доказів побудови паркану саме ОСОБА_2 , то апеляційний суд вказує, що у справі достатньо доказів, які вказують на причетність ОСОБА_2 до спорудження ним паркану, зокрема відповідно до Акту про усунення порушень при розміщенні тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності і малих архітектурних форм на території Вінницької міської територіальної громади № 5 від 20.05.2022 року Комісією встановлено, серед іншого, що на землях комунальної власності розмішується паркан з азбестоцементного листа на кам`яному фундаменті ( висота - 2 м загальна довжина - 9.5 м); відповідно до наявної інформації, що була надана Департаментом земельних ресурсів Вінницької міської ради, встановлено, що ОСОБА_2 встановив паркан з азбестоцементного листа на кам`яному фундаменті на проїзді загального користування поруч із приватною земельною ділянкою.

Крім того, працівниками КП «Муніципальна варта» Вінницької міської ради складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП та адміністративною комісією виконавчого комітету Вінницької міської ради винесено постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача демонтувати зазначену огорожу, є обґрунтованим.

Згідно з нормами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що розглядаючи спір місцевий суд повно і всебічно дослідив наявні у справі докази та надав їм належну правову оцінку та дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 березня 2023 року без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Шикунова Аліна Олександрівна, залишити без задоволення.

Заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: С.К. Медвецький

С.Г. Копаничук