ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4296/24 Справа № 173/3326/23 Суддя у 1-й інстанції - Бурхан С. М. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування, (суддя першої інстанції Бурхан С.М.),

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Омега» звернулось до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь в порядку субрагації виплачене страхову відшкодування в розмірі 73521 грн. 18 коп., та судовий збір у розмірі 2684 грн.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія ОМЕГА» заборгованість в сумі 73 521 грн. 18 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 грн. 00 коп.

Із вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 , та через свого представника ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм як процесуального так і матеріального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Скарга мотивована тим, що звіт не був направлений на встановлення мети визначення вартості відновлюваного ремонту, тому не може бути підставою для стягнення різниці між вартістю відновленого ремонту та вартістю матеріального збитку.

Суд першої інстанції передчасно прийняв суму в розмірі 178928,17 грн., як вартість відновлюваного ремонту доведеною.

ОСОБА_2 , просив рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року скасувати частково та стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн., як розмір франшизи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 73521,18 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (3028 х 100=302800), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.12.2019 між ПрАТ Акціонерна страхова компанія ОМЕГА (Страховик) та ПрАТ Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 311-07-3898-30. За умовами договору об?єктом страхування є транспортний засіб - автомобіль Тoyota Highlander р/н НОМЕР_1 . Строк дії договору до 31.12.2020.

22.10.2020 в с. Мишурин Ріг Дніпропетровської області сталася ДТП за участі автомобілів Тoyota Highlander р/н НОМЕР_1 та ВАЗ 2108 р/н НОМЕР_2 , в результаті якої автомобілі отримали пошкодження.

02.11.2020 ПрАТ Полтавський ГЗК звернулося до Позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.01.2021 ОСОБА_1 , водія автомобіля ВАЗ 2108 р/н НОМЕР_2 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення.

Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 17.11.2020 матеріальний збиток , заподіяний внаслідок ДТП власнику Тoyota Highlander р/н НОМЕР_1 становить 107 406, 99 грн., а вартість відновлювального ремонту складає 176 406, 04 грн.

Відповідно до страхового акту № 7-15496 від 30.10.2020 Позивач визначив суму страхового відшкодування за заявою ПрАТ Полтавський ГЗК в розмірі 169 113,67 грн. Зазанчена сума була перерахована на рахунок ТОВ Компанія Про Лайн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 2832 від 09.11.2020.

В процесі ремонту автомобіля Тoyota Highlander р/н НОМЕР_1 , 16.11.2020, ТОВ Компанія Про Лайн звернулося із листом до позивача з проханням провести додаткову оплату по страховому випадку через виявлення прихованих дефектів та потребу їх усунення. У зв?язку з чим Позивач донарахував суму страхового відшкодування в розмірі 9814, 50 грн., що підтверджується страховим актом № 7-15496/2 від 16.11.2020. Платіжним дорученням № 2920 від 18.11.2020 підтверджується перерахунок вказаної суми Позивачем на рахунок ТОВ Компанія Про Лайн. Отже, загальна сума страхового відшкодування, яка була сплачена Позивачем за договором становить 178 928, 17 грн.

27.04.2021 Позивач звернувся до ПрАТ СК ВУСО із заявою про виплату страхового відшкодування (регресна вимога) та просив сплатити страхове відшкодування в розмірі 107 406, 99 грн. - вартість відновлювального ремонту автомобіля Тoyota Highlander р/н НОМЕР_1 з урахуванням фізичного зносу.

ПрАТ СК ВУСО сплатило страхове відшкодування в сумі 105 406, 99 грн. (без урахування франшизи в розмірі 2000 грн.), що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 18064 від 17.05.2021.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що Договором добровільного страхування №311-07-3898-30 від 12.12.2019 року, позивачем виплачено на рахунок СТО страхове відшкодування в розмірі 178 928, 17 грн., в свою чергу, страхова компанія відповідача сплатила на рахунок позивача суму шкоди у розмірі 105 406, 99 грн. У зв`язку з тим, що розміру шкоди, виплаченої страховиком відповідача не достатньо для повного погашення суми страхової виплати, позивач правомірно звернувся з позовом до особи винної у ДТП.Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктами 2, 3 частини першої статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. (стаття 990 ЦК України).

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 28 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , є власником транспортного засобу ВАЗ 2108 р/н НОМЕР_2 на момент вчинення ДТП була застрахована за полісом №138321857, ПрАТ СК ВУСО взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третій особі під час ДТП. У зв`язку з чим, ПрАТ СК ВУСО сплатило на користь ПрАТ «АСК «ОМЕГА» суму шкоди у розмірі 105 406, 99 грн. (без урахування франшизи у розмірі 2000 грн.).

ПрАТ СК ВУСО сплатило страхове відшкодування ПрАТ «АСК «Омега» в сумі 105 406, 99 грн. (без урахування франшизи в розмірі 2000 грн.), що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 18064 від 17.05.2021.

Відповідно до страхового акту № 7-15496 від 30.10.2020 Позивач визначив суму страхового відшкодування за заявою ПрАТ Полтавський ГЗК в розмірі 169 113,67 грн. Зазначена сума була перерахована на рахунок ТОВ Компанія Про Лайн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 2832 від 09.11.2020.

В процесі ремонту автомобіля Тoyota Highlander р/н НОМЕР_1 , 16.11.2020, ТОВ Компанія Про Лайн звернулося із листом до позивача з проханням провести додаткову оплату по страховому випадку через виявлення прихованих дефектів та потребу їх усунення. У зв?язку з чим Позивач донарахував суму страхового відшкодування в розмірі 9814, 50 грн., що підтверджується страховим актом № 7-15496/2 від 16.11.2020. Платіжним дорученням № 2920 від 18.11.2020 підтверджується перерахунок вказаної суми Позивачем на рахунок ТОВ Компанія Про Лайн. Загальна сума страхового відшкодування, яка була сплачена Позивачем за договором становить 178 928, 17 грн.

З урахуванням суми страхового відшкодування, виплаченого позивачу страховиком ТОВ «Компанія «Про Лайн» 105406,99 грн., не відшкодована шкода складає 73521,18 гривень (178928,17 грн. 105406,99 грн.).

Задовольняючі позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 73521,18 грн., суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, оскільки Законом та правовими висновками Верховного Суду передбачено, що якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Отже, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги стосовно того що, виконані Звіти у справі в яких встановлена вартість пошкодженого майна є безпідставними та зводяться до незгоди із рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що ні в суді першої інстанції ні в апеляційній відповідачем не було заявлено клопотання про проведення автотоварознавчої експертизи.

Оскільки вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з його ж вини перевищує виплачений позивачем розмір страхового відшкодування потерпілому у ДТП, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача, як винної особи, на користь позивача різниці між розміром матеріальної шкоди та отриманим страховим відшкодуванням у сумі 73521,18 грн.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін

Керуючись статтями 259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О. В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Г.В. Новікова