КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/8106/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024року місто Київ

справа 752/10244/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 січня 2024 року, постановлену під головуванням судді Кордюкової Ж.І., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2023 року позивач ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просило:

стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 4416,61 грн.

В обґрунтування вимог посилалося на те, що ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» (з 09 листопада 2021 року ТОВ «Ліко-Житлосервіс» перейменовано на що ТОВ «Управляюча компанія «Венеція») на підставі є суб'єктом господарювання у сфері надання житлово-комунальних послуг, здійснює дану діяльність на договірних засадах за предметом правовідносин, що виникають між виробниками, виконавцями і споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг, згідно затверджених уповноваженими органами тарифів, зокрема обслуговування та ремонт житлового будинку, а також утримання прибудинкової території.

Вказувало, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Зазначало, що 11 січня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №76 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до умов якого, позивач взяв на себе зобов'язання надавати послуги у зазначеному житловому будинку, а відповідач зобов`язався забезпечувати своєчасну оплату цих послуг у строк та на умовах, що передбачені договором.

Посилалось на те, що відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання за укладеним договором та не сплачує кошти за надані послуги, в зв'язку з чим за період із 01 лютого 2022 року по 30 березня 2023 року утворилась заборгованість в розмірі 4416,61 грн.

Вказувало, що щомісяця позивач направляв відповідачу рахунки на оплату послуг, скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідача на адресу позивача не надходило. Таким чином, послуги були надані в повному обсязі та належної якості.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17 січня 2024 року позов ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01 лютого 2023 року по 30 березня 2023 року у розмірі 4416,61 грн. та судові витрати в розмірі 2684 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила оскаржуване рішення скасувати.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що на початку повномасштабного вторгнення, вона з малолітнім сином евакуювались і перебували на території Польщі з 06 березня 2022 року по 01 липня 2023 року, а її чоловік ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 перебувають в ЗСУ.

Вказувала, що одразу після повернення в Україну, борги за житлово-комунальні послуги були сплачені в повному обсязі. Надалі, оплата проводилась згідно отриманих квитанцій.

Зазначала, що вона не була ознайомлена з ухвалою про відкриття провадження та позовною заявою з додатками та не могла скористатися своїм правом на подання відзиву.

19 березня 2024 року від позивача ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив частково скасувати оскаржуване рішення, а саме в частині стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, а в іншій частині про стягнення судових витрат в розмірі 2684 грн. - залишити без змін.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору №76 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкових територій від 11 січня 2005 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Управляюча компанія «Венеція», останнє забезпечує обслуговування та ремонт житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а також утримання прибудинкової території.

Квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 04 липня 2005 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості №32/15/3/76 від 15 травня 2023 року за житлово-комунальні послуги по житловому приміщенню (квартирі), розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» за період з 01 лютого 2022 року по 30 березня 2023 року складає 4416,61 грн.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що відповідач не виконувала свої зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг за період з 01 лютого 2022 року по 30 березня 2023 року, у зв`язку з чим у останньої виникла заборгованість у розмірі 4416,61 грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» звернулася до суду з даним позовом 25 травня 2023 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року було відкрито провадження по справі.

Звертаючись з апеляційною скаргою, відповідач вказувала на те, що 25 травня 2023 року вона сплатила заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 лютого 2022 року по 30 березня 2023 року.

На підтвердження своїх доводів відповідач до апеляційної скарги долучила платіжні інструкції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 25 травня 2023 року сплачено 1125,51 грн. та 4123,34 грн.

Колегія суддів вважає за можливе прийняти вказані платіжні інструкції, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач не отримувала ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками, оскільки конверт з ухвалоюповернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.28-29).

При цьому, позивач не повідомив суд першої інстанції про те, що, як на час відкриття провадження по справі - 07 червня 2023 року, так і до ухвалення рішення судом першої інстанції - 17 січня 2024 року, відповідачем заборгованість за період з 01 лютого 2022 року по 30 березня 2023 року була погашена у повному обсязі.

При цьому, позивачем не було подано до суду першої інстанції заяву в порядку ч.3 ст.142 ЦПК України щодо не підтримання своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем.

А відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову «Управляюча компанія «Венеція» до ОСОБА_1 .

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 4026 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція», місцезнаходження: місто Київ, вул. Ю.Здановської, 58-А, на користь ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4026 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: