Справа № 295/7474/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

представника позивача адвоката Хомчук В.А.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

13.06.2023 позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просить визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини за заповітом поважними та визначити ОСОБА_1 додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті батька ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло 50/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , по провулку 4-му Транзитному.

Для оформлення спадщини позивач звернулася до приватного нотаріуса, з заявою про прийняття спадщини, однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та роз`яснено, що нею пропущено шести місячний строк для прийняття спадщини і вона має право звернення до суду для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Також вказала, що встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач пропустила з поважних причин, оскільки з часу відкриття спадщини їй не було відомо про наявність заповіту, про який вона дізналася по збігу встановленого строку, тому була позбавлена можливості своєчасно оформити свої спадкові права. Крім того, причиною пропуску строку також є те, що вона була прописана та проживала в іншому районі.

В зв`язку з цим, просить суд визнати поважною причину пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном три місяці.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14.06.2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, передано за підсудністю на розгляд до Корольовського районного суду м. Житомира.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.203 року дану справу розподілено судді Адамовичу О.Й. для розгляду.

Ухвалою від 19.107.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання.

17.10.2023 року постановлено ухвалу про витребування доказів.

05.03.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача адвокат Хомчук В.А. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Представник відповідача (Житомирської міської ради) Сищук Н.М. згідно поданого клопотання від 13.09.2023 просить цивільну справу про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у відсутність представника Житомирської міської ради (а.с. 37).

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно перевіривши обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Вбачається, що факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_4 та батьком ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 , відповідно до якого її батьком значиться ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_5 , а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.66, 67 зворотній бік).

Згідно заповіту від 08.02.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Павленком П.П., зареєстрованого в реєстрі за №54, ОСОБА_3 належне все своє майно заповів своїй дочці ОСОБА_1 (а.с.7).

На підставі рішення Народного суду Корольовського району у справі №2-510 від 19 жовтня 1989 року, ОСОБА_3 за життя належало 50/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , по провулку 4-му Транзитному (а.с.9-10).

Постановою від 04.04.2017 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Поліщук А.Г. відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 50/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 Транзитний, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.5).

Згідно витребуваних судом матеріалів спадкової справи №27/2017, заведеної до майна померлого ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини звернулася лише позивач, інші спадкоємці з такими заявами не зверталися.

В матеріалах справи також наявні медичні документи стосовно ОСОБА_1 з яких вбачається, що остання тривалий час хворіє та перебувала на стаціонарному лікуванні (а.с.48,49-50,51,52,53,54,55,98,99).

Крім того, ОСОБА_1 з 03.08.2023 року встановлено першу "Б" групу інвалідності строком до 01.09.2026 року (а.с.97).

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що вона є донькою позивача. Також вказала, що її батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_1 розлучилися, коли їй було три роки, виросла вона з бабусею по лінії матері. ОСОБА_1 часто змінювала місце проживання, зловживала алкоголем та не спілкувалася зі своїми батьками. Матері не було відомо про заповіт, а коли звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, то отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку. Також вказала, що мати після двох інсультів тривалий час хворіє та наразі у неї перша група інвалідності, вона погано говорить, потребує стороннього догляду. Проживає в частині житлового будинку АДРЕСА_2 Транзитний, який в поганому стані. Оскільки позивач не може зареєструватися у будинку свого батька, то не може отримувати належну допомогу та лікування у м. Житомирі. Зазначила, що її рідний дядько ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Перед смертю дядько розлучився із своєю дружиною. Його двоє дітей не претендують на спадщину, постійно проживають за кордоном та не зверталися із заявами про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. Також повідомила, що після відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом свідок надавала кошти позивачу для вирішення питання щодо надання додакового строку в суді, однак позивач використовувала ці кошти для своїх потреб, оскільки власних коштів не мала.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом і знає ОСОБА_5 та знав ОСОБА_3 , у якого було двоє дітей ОСОБА_9 і Вячеслав. Вячеслав помер в 2017 році. Наразі в будинку бачить Світлану, за якою доглядає її донька ОСОБА_10 .

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статей 15 Цивільного кодексу України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1223, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга статті 1223 ЦК України).

Відповідно до положень статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі статтями 1268, 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач посилається на наявність обставин, які перешкоджали їй своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та зазначила, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріуса з відповідною заявою, оскільки не була обізнана про наявність заповіту, проживала в іншому районі та тривалий час хворіла.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №381/4482/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20.

Суд враховує аргументи позивача, наведені на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки такі не оспорюються відповідачем та підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям "майно" в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, на які посилається позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов висновку про наявність у позивача об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , що є підставою для задоволення позову у межах заявлених вимог та визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлого.

Крім того суд враховує, що згідно матеріалів спадкової справи №27/2017, заведеної до майна померлого ОСОБА_3 , із заявою про прийняття спадщини звернулась лише позивач, інші спадкоємці з такими заявами не зверталися.

Суд вважає, що за вказаних умов суспільний інтерес, який полягає в отриманні територіальною громадою у власність відумерлу спадщину, не переважає інтересу особи, який полягає у її праві на набуття у власність майна свого батька. При цьому позивач набула статусу особи з інвалідністю першої групи та потребує власного житла.

Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що спір виник внаслідок дій позивача, які виразились у невчасному зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд покладає судові витрати на позивача.

Керуючись ст.ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю три місяці від дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Територіальна громада м. Житомира в особі Житомирської міської ради, адреса місцезнаходження: м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2, .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 29.04.2024.