РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024

Справа № 522/1827/23

Провадження № 2/522/1883/24

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання Кніш Д.А.

розглянув у загальному позовному провадженні справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення боргу.

ВСТАНОВИВ:

1.25.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 .

2.Просить суд:

- стягнути з ОСОБА_2 кошти за за борговою розпискою від 05.05.2020 в розмірі 45 000 доларів США основного боргу та 15 300 доларів США прострочених відсотків.

3.09.03.2023 відкрито загальне позовне провадження.

4.07.11.2023 закрито підготовче провадження.

5.Позивач просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав.

6.Відповідач повідомлений про розгляд відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України.

7. ОСОБА_1 звернення до суду обгрунтовує тим, що 05.05.2020 він дав ОСОБА_3 в борг 45 000 доларів США під 2% на місяць. Передача коштів була оформлена письмовою розпискою. Строк повернення коштів 05.05.2021. ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є давніми знайомими. Сповідували іудаїзм, разом відвідували синагогу. Гроші вона взяла для вирішення проблем її сина ОСОБА_2 . Протягом трьох місяців ОСОБА_3 платила проценти, а потім припинила. Згодом стало відомо, що ОСОБА_3 померла, а її син ОСОБА_2 прийняв спадщину, але борг, який взяла його мати не повертає.

Судом встановлені такі фактичні обставини.

8.Згідно з розпискою від 05.05.2020 (копія, друкований текст, російською мовою), складеною в м. Одеса, ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) взяла в борг від ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) для особистих потреб гроші в розмірі 45 000 доларів США під 2% в місяць, з виплатою процентів щомісячно. Повернення основного боргу не пізніше 05.05.2021. На копії розписки рукописним способом вчинено запис «Гроші отримала. Слюсарева З.М. Підпис».

9.Розрахунку відсотків та періоду їх нарахування позивач не надав.

10.Оригінал розписки позивач не надав.

Висновки суду.

11.Спір виник щодо стягнення коштів за письмовою борговою розпискою. Підставою позову є невиконання зобов`язань щодо повернення позики.

12.Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

13.Згідно із ч. 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

14.Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

15.Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

16.Відповідно до частини 2 статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

17.Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

18.Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

19.Згідно зі статтею 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

20.Наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно зі статтею 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано.

21.Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

22.За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

23.Такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладений в постанові Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 201/11388/17.

24.Згідно зі статтею 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

25.Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення.

26.Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

27.Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

28.Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як обох, - як позивача, так і на відповідача.

29.Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

30.Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

31.Позивач на підтвердження позовних вимог надав лише копію розписки. Оригінал розписки суду не надав. Отже, суд позбавлений можливості дослідити оригінал розписки.

32.Отже, суд виходить з того, що позивач не довів наявності обставин, на які посилався, як на підставу своїх вимог, а саме не довів факту укладення договору позики, оскільки не надав оригіналу розписки.

33.Крім того, з вимогою про стягнення коштів за борговою розпискою ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 . Відповідач це особа, яку позивач вважає порушником його права.

34.Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

35.Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в позові (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц).

36.Як вбачається боргові зобов`язання могли виникнути в ОСОБА_3 , яка і є позичальником за борговою розпискою від 05.05.2020.

37.Відповідач ОСОБА_2 не є позичальником за цією розпискою, гроші не отримував.

38.Позивач лише стверджує, що ОСОБА_2 є сином, а отже, і спадкоємцем боржника ОСОБА_3 , яка, як також стверджує позивач, померла. Проте ці обставини позивачем належними і допустимими доказами не підтверджені, а тому є лише його словами.

39.Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

40.Боргові обов`язки особи за договором позики не припиняються внаслідок смерті особи боржника.

41.Згідно з статтею 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

42.Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

43.Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази.

44.Отже, беручи до уваги не доведення позивачем, що ОСОБА_2 є спадкоємцем, який прийняв спадщину, що ОСОБА_3 померла, суд приходить до висновку, що позов подано до неналежного відповідача, що окрім відсутності оригіналу розписки, є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

45.У разі відмови позивачеві в позові, понесені ним судові витрати йому не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30.01.2024.

Суддя Ярема Х.С.