Єдиний унікальний номер справи 235/3193/23
Номер провадження 2/235/281/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Юриної К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі та одноразової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі та одноразової допомоги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в період з 05.01.2004 року по 30.06.2023 року працював у ДП «ВК «Краснолиманська». Звільнена за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. З моменту звільнення до цього часу з позивачем не проведено розрахунок по заробітній платі. Позивач визначає суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 194912,26 гривень, яку вона вирахувала з довідки ПФУ за формою ОК-5. Крім того, оскільки вона звільнена за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, то відповідач мав виплатити згідно умов колективного договору вихідну допомогу в розмірі 34567,35 гривень.

Позивач просить суд стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі та вихідну допомогу.

Ухвалою суду від 05 грудня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, крім того витребувано у відповідачі довідку про нараховані суми при звільненні.

Представник відповідача у відзиві на позов зазначив, що відповідач частково визнає позовні вимоги стосовно стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 30474,58 грн. Представник вказує, що позивач зазначає суму заборгованості ураховуючи суми, які вже виплачені. Дійсний розмір заборгованості становить: січень 2020 964,14 грн, лютий 2020 2713,19 грн, березень 2020 3252,73 грн, квітень 2020 2495,77 грн, квітень 2021 3107,82 грн, травень 2021 4689,30 грн, червень 2021 13251,63 грн. Усього 30474,58 грн, після утримання обов`язкових податків та зборів.

Щодо стягнення одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію представник відповідача зазначає.

Відповідно до норм Закону України «Про оплату праці», згідно пп. 3.6 Інструкції з статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державним комітетом статистики України № 5 від 13.01.2004 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року № 114/8713, одноразова допомога працівникам, які виходять на пенсію згідно з діючим законодавством та колективними договорами відноситься до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці, у відповідності до Галузевої угоди та колективного договору є додатковою гарантією ( п. п. 3.6, 3.8 Інструкції»).

Тобто під розрахунком при звільненні мається на увазі невиплачена заробітна плата, включаючи оплату праці за останній день роботи, компенсація за невикористані дні відпустки, а виплата одноразової допомоги є додаткової гарантією та не відноситься до фонду оплати праці.

Згідно п. 8.10 Колективного договору чітко зазначено, що працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності (незалежно від віку), при першому звільненні з підприємства (структурного підрозділу, відособленого підрозділу, філіалу, товариства і ін.) (незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку, але не менше:

при стажі роботи в галузі понад (років) для жінок для чоловіків

-7,5-10 - одного середньомісячного заробітку

-12,5 - 15 - двох середньомісячних заробітків

-17,5 - 20- трьох середньомісячних заробітків.

Умови п. 8.10 відповідачем, згідно заявленої вимоги позивачем, не можуть бути виконані, бо, як зазначено в п. 8.10 кол. договора єдиноразова вихідна допомога (в розмірі трьохмісячного с/заробітку) у зв`язку зі звільненням на пенсію проводиться за рахунок прибутку підприємства.

Згідно звіту про фінансові результати за 2022 рік, за 2023 рік зазначено, що прибутку за цей період не було. Даний факт підтверджується к/копією фінансового звіту за 2022 рік (чистий фінансовий результат гр. З ПРИБУТОК «-«,тобто відсутній) та к/копією фінансового звіту за 9 міс. 2023 року (чистий фінансовий результат гр. 3 ПРИБУТОК « -«,тобто відсутній), бухгалтерською довідкою № 01/11-5/4 від 08.01.2024 року, які долучені до відзиву відповідачем.

Отже, одноразова допомога у зв`язку з виходом на пенсію, не відноситься до обов`язкових виплат при звільненні працівника, а відноситься до додаткової гарантії (соціальної пільги).

Таким чином щодо призначення такому працівнику виплати одноразової допомоги у відповідності до Галузевої угоди та колективного договору залежить від фінансової можливості підприємства.

Виходячи з викладеного, на думку представника відповідача, позовні вимоги позивача щодо стягнення одноразової вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням по виходу на пенсію у сумі 34 567,35 грн є безпідставними та необґрунтованими.

З огляду на вищевикладене просить у задоволенні позову про стягнення одноразової вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням по виходу на пенсію у сумі 34 567,35 грн відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився.

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач працювала у ДП «ВК «Краснолиманська» з 05.01.2004 року по 30.06.2023 року.

Відповідно до довідки ДП «ВК «Краснолиманська» від 01.02.2024 року, заборгованість із заробітної плати за період склала: січень 2020 964,14 грн, лютий 2020 2713,19 грн, березень 2020 3252,73 грн, квітень 2020 2495,77 грн, квітень 2021 3107,82 грн, травень 2021 4689,30 грн, червень 2021 13251,63 грн (компенсація за невикористану відпустку). Усього 30474,58 грн, після утримання обов`язкових податків та зборів. грн компенсація за невикористану відпустку.

В день звільнення ОСОБА_1 працювала.

У статті 55 Конституції України вказано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до статті 2 КЗпП працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності.

Відповідно до ст.47 КЗпП роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Судом встановлено, що на дату звільнення позивача заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 складала 30474,58 гривень, що підтверджується довідкою, заборгованість станом на дату розгляду справи не сплачена. Таким чином саме ця сума підлягає стягненню з відповідача, оскільки наведений позивачем у позові розрахунок не підтверджений належними та допустимими доказами. Сума заборгованості нарахована вже за винятком податків та зборів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають частковому задоволенню.

Щодо стягнення одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію суд не може погодитися з позицією відповідача, виходячи з наступного.

Галузева Угода між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 р. (реєстраційний номер в Міністерстві праці та соціальної політики України №71 від 07.08.2001 р.) з доповненнями та змінами.

Відповідно до п. 3.2 Галузевої Угоди положення Угоди є обов`язковими до застосування при укладанні угод, колективних договорів і індивідуальних трудових договорів для всіх Підприємств, що перебувають у сфері дії Сторін, незалежно від форм власності та господарювання, (у тому числі тих, що здійснюють свою діяльність на умовах договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства), а також під час розгляду трудових спорів

Пунктом 4.1 передбачено, що Угода є юридичним документом, що містить взаємні зобов`язання Сторін, учасників Угоди, спрямованим на забезпечення ефективної діяльності галузі та задоволення економічних і соціальних інтересів і потреб трудящих

Відповідно до пункту 12.15 Угоди працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності (незалежно від віку), при першому звільненні з Підприємства (структурного підрозділу, відособленого підрозділу, філіалу, товариства і др.) (незалежно від причин звільнення крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі (у тому числі на Підприємствах колишнього СРСР) і середнього заробітку, але не менше: при стажі роботи в галузі понад (років) для жінок для чоловіків - 7,5 - 10 - одного середньомісячного заробітку; - 12,5 - 15 - двох середньомісячних заробітків; - 17,5 - 20 - трьох середньомісячних заробітків. Обчислення середньої заробітної плати для виплати цієї одноразової допомоги здійснювати за аналогією до відповідного обчислення за постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100. У випадку хвороби працівника перед виходом на пенсію за віком або по інвалідності, що триває більш ніж 4 місяці, розмір середньомісячного заробітку для виплати вказаної допомоги встановлювати відповідно до середньої заробітної плати працівника аналогічної професії, що склалася у структурному підрозділі (дільниці) Підприємства. Ця допомога сплачується незалежно і без урахування вихідної допомоги, або інших компенсаційних виплат на які має право працівник згідно з чинним законодавством. Про сплату цієї допомоги робиться відповідний запис до трудової книжки. Працівникам підземних медичних пунктів Підприємств для нарахування цієї допомоги, а також для забезпечення побутовим паливом, до стажу роботи в галузі зараховується на підставі відповідних записів у трудових книжках час роботи на вказаних здравпунктах, незалежно від відомчої приналежності (чи перебували вони на той час у штаті Підприємства чи медичного закладу). Витрати на сплату одноразової допомоги відносяться на валові ви- трати Підприємства. При звільненні працівника у зв`язку з скороченням штатів в процесі реорганізації або ліквідації Підприємства (філіалу, структурного під- розділу) ця допомога виплачується за 1 рік 6 місяців до досягнення ним пенсійного віку. У випадку смерті працюючого пенсіонера ця одноразова допомога виплачується членам його сім`ї, а у разі їх відсутності іншим особам, які у відповідності до ст. 1227 ЦК України мають право на успадкування.

Посилання на колективний договір є недоречним, оскільки він не може протирічить умовам Галузевої Угоди та звужувати права працівника.

Позивачем визначено розмір одноразова допомога в сумі 34567,35 гривень.

Відповідно до довідки ДП «ВК «Краснолиманська» від 01.02.2024 року допомога в розмірі 36257,49 гривень нарахована підприємством, та підлягає стягненню на користь позивача. Також суд зауважує, що сума, яку просила стягнути позивач менше, ніж сума яка підлягає стягненню. Проте, це не є виходом за межі позовних вимог, оскільки у розпорядженні позивача не було бухгалтерських документів для правильного розрахунку цієї суми.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі гривень 1073,60 копійок.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81,141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 47, 116 КЗпП України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі та одноразової допомоги, задовольнити частково.

Стягнути із ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 30474 (тридцять тисяч чотириста сімдесят чотири) гривні 58 копійок, без утримання з цієї суми обов`язкових податків та зборів; одноразову допомогу у розмірі 36257 (тридцять шість тисяч двісті п`ятдесят сім) гривень 49 копійок, без утримання з цієї суми обов`язкових податків та зборів.

Стягнути із ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» судовий збір у дохід держави в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ДП «ВК «Краснолиманська», , місцезнаходження: м. Родинське, вулиця Перемоги, 9.

Повний текст рішення виготовлено 13 лютого 2024 року.

Суддя Хмельова С.М.