РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді Єфіменко Н.В.
за участі секретаря Лущан В.О.,
21 грудня 2021 р. ОСОБА_1 (далі: позивач) звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 (далі: відповідач) про захист честі, гідності та репутації.
Обґрунтовуючи заявлену позовну вимогу позивач посилався на те, що 24.11.2021 р. відповідач у Конотопському міськрайонному суді Сумської області під час судового справи №579/780/21 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст.533, ч.3 ст. 187, ч.2 ст.15 п.9 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_4 за ч.2 ст.353 та ч.3 ст.187 КК України, надав суду не достовірну інформацію щодо нього, чим порушив його немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію.
До судового засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності. відповідач про причину неявки суд не повідомив.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ст.223 ЦПК України. відсутні.
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відсутні підстави для відкладення розгляду справи, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за їх відсутності.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини:
24.11.2021 р., під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у справі №579/780/21, за яким позивач є потерпілим, відповідач висловлюючи свою думку, зазначив наступне: «я заявляв клопотання про допит свідка ОСОБА_5 , який працював у ОСОБА_1 ОСОБА_1 є обвинуваченим у інших кримінальних провадженнях. ОСОБА_1 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приїхали до нього у трьох ( ОСОБА_5 ). ОСОБА_1 був з пістолетом, з яким він стріляв у цій квартирі, батько ОСОБА_5 ОСОБА_5 , який взагалі не виходить з будинку, він отримав значні психологічні травми, мати ОСОБА_8 зараз онкохвора особа, хотів запросити їх свідками, вони пройшли тяганину завдяки потерпілому, і зараз вони люди не соціальні, вони тривалий час їздили по свій Сумській області, скрізь заявляли суддям відводи і справа оказалась у Білопольському суді. І до них чомусь не застосовувались заходи, і не боялись, що він с пістолетом, я там був, і це там бачив, і що вони створили свою певну організацію, що забрали у однієї людини автомобіль», про що свідчить диск із звукозаписом судового засідання від 24.11.2021 р.
Позивач стверджує, що на час висловлювання відповідачем вищезазначеного. стосовно нього будь-які кримінальні провадженні були відсутні.
Вважає, що відповідач безпідставно звинувачує його у протиправних діях, які мали місце у 2014 р. стосовно громадян, яких він знає як батьків ОСОБА_5 , та стосовно якого відкрите кримінальне провадження за фактом крадіжки вчинену в його магазині.
Позивач стверджує, що вказані відомості є недостовірними, принижують його, честь, гідність та ділову репутацію.
Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд висновує:
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною 1 ст.8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1 ст.129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, ст.15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Відповідно до ст.ст. 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
Відповідно до ч.4 ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
За змістом ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності.
Згідно із ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.
При розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.
Негативною потрібно вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Частиною 2 ст.30 Закону України «Про інформацію» визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Тобто слід розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» від 08 липня 1986 року).
За правилами ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається з матеріалів справи, інформація, яку позивач вважає недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, висловлена відповідачем у судовому засіданні під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у справі №579/780/21, за яким позивач є потерпілим, висловлюючи свою думку з означеного клопотання та проводячи порівняльний аналіз із кримінальною справою №579/117/14-к, у якій позивач був у статусі обвинуваченого та до нього не було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що інформацію висловлена відповідачем у судовому засіданні під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у справі №579/780/21, за яким позивач є потерпілим, адресованим суду, про відомі йому обставини у справі №579/117/14-к із власними оціночними судженнями, а тому така інформація не може вважатись недостовірною інформацією, яка принижує честь і гідність позивача.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 4, 76-81, 142, 223, 258, 259, 273 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та репутації, - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідачі: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення складений 12.02.2024.

Суддя Н.В.Єфіменко