Справа № 462/9654/21
УХВАЛА

07 березня 2024 року Залізничний районний суд міста Львова у складі головуючого судді Палюх Н.М., розглянувши заяву керівника Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області Янчишина С.про забезпечення позову Заступника керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Голоюха В.І. в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Мейхер Олена Любомирівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання спадщини відумерлою та її передачу, витребування майна та скасування державної реєстрації права власності,

в с т а н о в и в:

Позивач 31 грудня 2021 року звернувсь із позовом, в якому просить визнати спадщину на квартиру АДРЕСА_1 , площею 80,2 кв.м. та комору в підвалі площею 13,0 кв.м. (реєстраційний номер 25688199) відумерлою, та передати таку у власність Львівській міській територіальній громаді в особі Львівської міської ради; витребувати з приватної власності ОСОБА_1 до комунальної власності Львівської міської територіальної громади в особі Львівської міської ради квартиру АДРЕСА_1 площею 80,2 кв.м. та комору в підвалі площею 13,0 кв.м.; скасувати державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 площею 80,2 кв.м. та комору в підвалі площею 13,0 кв.м. з одночасним припиненням права приватної власності ОСОБА_1 та закриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору.

06 березня 2024 року позивачем подано заяву про забезпечення вищевказаного позову. В обгрунтування даної заяви покликається на те, що 16.07.2019 між ОСОБА_1 та АТ «ПриватБанк» укладено іпотечний договір №LVLUGA/1, предметом якого є квартира загальною площею 80 кв.м. та житловою площею 58,3 кв.м. з коморою в підвалі площею 13,0 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка виступає в якості забезпечення вимоги Іпотекодержателя (АТ КБ «ПриватБанк»), що витікає з договору про іпотечний кредит від 16.07.2019 між ним та ОСОБА_5 за умовами якого Іпотекодавець зобов`язується повернути грошові кошти у розмірі 630000,00 грн до 16.07.2024. Поряд з тим, за наслідками опрацювання інформації в мережі Інтернет, окружною прокуратурою виявлено оголошення про продаж спірних нежитлових приміщень на спеціалізованому інтернет-майданчику для продажу нерухомості. Так, на сайті real-estate.lviv.ua розміщено оголошення про продж 4-кімнатної квартири по АДРЕСА_3 , які за своїми технічними характеристиками та розташуванням є тотожними предмету спору у цій справі. Вищевказана публікація та її зміст свідчать про намагання ОСОБА_1 , як відповідача по справі, у найшвидший спосіб позбутись нерухомого майна, право власності на яке може бути скасоване на підставі рішення суду, а також про спробу перешкодити та зробити неможливим реальне виконання вказаного рішення суду. Обгрунтованість припущення про те, що невжиття заходів із забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав, зумовлене поведінкою учасника цієї справи відповідача ОСОБА_1 , яка була спрямованою на звільнення від обтяження належної йому квартири, яка на даний час є предметом судового спору у справі, а в подальшому після спливу строків виконання зобов`язань за іпотечним договором може перейти у власність АТ КБ «ПриватБанк». Враховуючи вищезазначене, а також той факт, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, виникає необхідність в накладенні заборони на вчинення реєстраційних дій щодо спірної квартири для попередження умисного створення відсутності майна у ОСОБА_1 , яке є предметом спору. Відтак, з метою забезпечення виконання судового рішення у даній справі доцільним є накладення заборони на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101).

Ухвалою суду від 07.02.2022 суддею відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Суд, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

З оглянутих судом доказів, що знаходяться в матеріалах справи, суд вбачає про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визнання спадщини відумерлою та її передачу, витребування майна та скасування державної реєстрації права власності.

Проаналізувавши заяву про забезпечення позову, беручи до уваги те, що між сторонами існує спір з приводу нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2 , виходячи із засад розумності, з урахуванням співмірності заходів забезпечення та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін та зважаючи на наявність загрози утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити, шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомості - квартири загальною площею 80 кв.м. та житловою площею 58,3 кв.м. з коморою в підвалі площею 13,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Крім того, слід зазначити, що частиною 1 ст.150 ЦПК України передбачається, що позов забезпечується, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 4 постанови від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»(далі - Постанова № 9), згідно з пунктом 1 частини першоїстатті 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно з пунктом 43 рішення у справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 6 Постанови № 9 зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Суд зауважує, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову щодо заборони суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомості, співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вказаний захід забезпечення позову буде спроможній забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Таким чином, суд погоджується з обґрунтованим припущенням представника позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до створення додаткових труднощів у виконанні судового рішення, запобігти яким можливо шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомості.

На підставі наведеного, керуючись ст. 149-154, 261, 352-354 ЦПК України,

постановив:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомості - квартири загальною площею 80 кв.м. та житловою площею 58,3 кв.м. з коморою в підвалі площею 13,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Визначити стягувачем за ухвалою юридичну особу: Франківську окружну прокуратуру м.Львова, , адреса місцезнаходження: м. Львів, вул. Ген. Чупринки, 85.

Визначити боржником за ухвалою фізичну особу: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома, а також у Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) для негайного виконання.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред`явлення до виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» три роки.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, відповідно до ст.158 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя: