Справа № 357/2444/21
Провадження № 6/357/145/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Кононюку П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович, про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

06.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою, мотивуючи тим, що 09.07.2021 було ухвалено рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 три відсотки річних у розмірі 44987,56 грн та інфляційні втрати у розмірі 86823,13 грн, за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 у справі № 357/10181/16-ц, за період з 08.05.2018 року по 24.02.2021 року, всього у розмірі 131 810,69 грн. 17.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул Іваном Івановичем було відкрито виконавче провадження № 67939438. ІНФОРМАЦІЯ_1 стягувач - ОСОБА_3 помер. 01 серпня 2023 року вона - ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 . Таким чином, до неї, як спадкоємця, перейшли права спадкодавця стягувача у справі № 357/2444/21. Після видачі виконавчого документа процесуальний статус позивача у правовідносинах, пов`язаних із примусовим виконанням судового рішення, замінюється на стягувача. У зв`язку з цим, просила замінити стягувача - ОСОБА_3 на його правонаступника - ОСОБА_1 у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/2444/21, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 три відсотків річних у розмірі 44987,56 грн та інфляційних втрат у розмірі 86823,13 грн, за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 у справі № 357/10181/16-ц, за період з 08.05.2018 по 24.02.2021, всього у розмірі 131 810,69 грн.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, заявник подала до суду клопотання, про розгляд справи без її участі, заяву підтримує та представник заявника, адвокат Ковальчук Анна Сергіївна, також подала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, заяву підтримує та просить задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, при вирішенні заяви виходить з наступного.

09.07.2021 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, задоволено частково (а.с. 59-63), а саме: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 три відсотки річних у розмірі 44987,56 грн. та інфляційні втрати у розмірі 86823,13 грн., за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 у справі № 357/10181/16-ц за період з 08.05.2018 по 24.02.2021, всього у розмірі 131 810,69 грн.

06.10.2021 постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 , залишено без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2021 залишено без змін (а.с. 101-108).

Таким чином, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2021 набрало законної сили 06.10.2021.

24.11.2021 на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2021 представнику позивача ОСОБА_3 , адвокату Ковальчук Анні було направлено виконавчий лист по справі №357/2444/21, провадження №2/357/2260/21, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 113, 114, 124).

З відомостей з автоматизованої системи виконавчого провадження (а.с. 135), вбачається, що 17.12.2021 приватним виконавцем Крегул Іваном Івановичем відкрито виконавче провадження №67939438 щодо боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягувач: ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З довідки Сквирської державної нотаріальної контори Київської області №587/02-14 від 02.08.2023 (а.с. 123) вбачається, що спадкоємцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є його дружина - ОСОБА_1 , на підставі її заяви, про прийняття спадщини, було заведено спадкову справу №70/2023 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , та 01.08.2023 на ім`я ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право спадкоємців на певне майно підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (за законом чи за заповітом). В кожному свідоцтві зазначається все спадкове майно і перелічуються всі спадкоємці та визначається частка спадщини спадкоємця, якому видається свідоцтво про право на спадщину.

Отримання свідоцтва про право на спадщину за загальним правилом є правом, а не обов`язком спадкоємця. Але в певних випадках спадкоємець без свідоцтва про право на спадщину не зможе здійснити свої спадкові права.

Матеріально-правовою підставою звернення ОСОБА_1 із заявою про заміну сторони у справі стала смерть особи стягувача - ОСОБА_3 .

Наявність судового рішення про задоволення вимог, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін, тому заміна стягувача у зобов`язанні шляхом правонаступництва, яке відбулося, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин та можливе на будь-якій стадії процесу.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником).

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, на підставі ст. 442 ЦПК України, тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Заміна сторони виконавчого провадження, як процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

У випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження). За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон про виконавче провадження передбачає таку можливість).

Також, відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного статусу стягувача у виконавчому документі.

Заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України.

Правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 08.02.2022 у справі №2-7763/10, у постанові Верховного суду від 19.10.2022 у справі №2-1105/10.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

Забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Судом встановлено, що рішенням суду у справі №357/2444/21 від 09.07.2021 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 три відсотки річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 у справі № 357/10181/16-ц, у розмірі 131 810,69, вказане рішення набрало законної сили 06.10.2021, 21.11.2021 стягувач отримав виконавчий лист щодо виконання рішення суду від 09.07.2021 та з 17.12.2021 вказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця (ВП №67939438).

Отже, враховуючи, що до суду надано належні та достатні докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин в підтвердження заявлених вимог, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович, про заміну сторони виконавчого провадження, підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 353, 442 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович (місцезнаходження: «Карат», промисловий майданчик, 5-А, офіс 511, м. Вишгород, Київська область, 07300), про заміну сторони виконавчого провадження, задовольнити.

Замінити стягувача ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні щодо виконання рішення суду від 09.07.2021 у справі №357/2444/21, провадження №2/357/2260/21, на підставі виконавчого листа, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 трьох відсотків річних та інфляційних втрат, за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 у справі № 357/10181/16-ц за період з 08.05.2018 по 24.02.2021, всього у розмірі 131 810,69 грн.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 14.02.2024.

Суддя О. В. Бондаренко