Справа № 489/6090/23
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26.03.2024 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В., за участю секретаря судового засідання Серака Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу № 489/6090/23 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми сплаченого страхового відшкодування. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.01.2019 між сторонами був укладений договір АМ/9572774, предметом якого було страхування цивільно-правової відповідальності водіїв автомобіля «Chevrolet Alero» н.з. НОМЕР_1 .

28.08.2019 року сталось пошкодження автомобіля «Toyota Yaris» н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 внаслідок загоряння автомобіля «Chevrolet Alero» н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Заводського районного суду м. Миколаєва вказана пригода сталась внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 ПДР щодо незабезпечення належного технічного стану автомобіля та він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Позивач на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2021 року №489/737/20 сплатив потерпілій ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн. та вважає, що на підставі ст. 38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право регресної вимоги до відповідача, яка не була задоволена відповідачем.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн та судові витрати по справі.

Процесуальні дії у справі та заяви сторін:

Позов надійшов до Ленінського районного суду м. Миколаєва 11.10.2023 року (зданий до відділення зв`язку 30.09.2023 року).

13.10.2023 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва позовна заява залишена без руху.

12.01.2024 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва позовна заява направлена до Баштанського районного суду Миколаївської області за підсудністю.

05.02.2024 року справа надійшла до Баштанського районного суду Миколаївської області.

19.02.2024 року відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

25.03.2024 року від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів по справі.

26.03.2024 року ухвалою суду клопотання представника відповідача про витребування доказів по справі залишене без задоволення відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України як таке, що заявлене з пропуском встановленого законом строку.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся особисто під підпис. У визначений строк до суду не надійшло відзиву на позов. Від відповідача не надходили заяви про відкладення судового розгляду.

З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у справі матеріали (копію поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9572774 від 13.01.2019 року; копію регресної вимоги від 18.01.2022 року; копію платіжного доручення від 09.11.2021 року; копію страхового акту від 08.11.2021 року; копію розрахунку страхового відшкодування від 04.11.2021 року; копію повідомлення про ДТП від 30.08.2019 року; копію акту про пожежу від 28.08.2019 року; копію рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2021 року №489/737/20; копію постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.11.2019 року №487/7131/19), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що 28.08.2019 року в м. Миколаєві по проспекту Богоявленському, 21 ОСОБА_1 при керуванні автомобілем «Chevrolet Aveo» н.з. НОМЕР_1 допустив порушення ПДР в частині вимог щодо технічного стану даного транспортного засобу, а саме: не перевірив герметичність паливної системи, що призвело до загоряння автомобіля, не вжив заходів щодо негайного гасіння транспортного засобу, продовжив рух, заїхав на автопарковку, розташовану біля автостанції «Миколаїв» по проспекту Богоявленському, 4 в м. Миколаєві та зупинився поблизу автомобіля марки «Toyota Yaris» н.з. НОМЕР_2 , який загорівся внаслідок спалаху автомобіля «Chevrolet Aveo» н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Саме такі обставини встановлені постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.11.2019 року №487/7131/19, відповідно до якої ОСОБА_1 за порушення за вказаних вище обставин вимог п. 2.3 «а», 2.3 «б», 2.3 «д», 31.1, 31.4, 31.4.6 «б» ПДР був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили.

Натомість відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент вказаної події цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Chevrolet Aveo» н.з. НОМЕР_1 була застрахована позивачем.

Позивач на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2021 року №489/737/20 сплатив власнику автомобіля «Toyota Yaris» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з підпунктом «г» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

При цьому, як вказано вище, виходячи з визначеної ч.6 ст. 82 ЦПК України преюдиції встановлені постановою суду порушення відповідачем ОСОБА_1 28.08.2019 року вимог п. 2.3 «а», 2.3 «б», 31.1, 31.4, 31.4.6 «б» ПДР повторному доказуванню в даній справі не підлягають. Натомість всі перелічені пункти ПДР стосуються саме технічного стану транспортного засобу та їх порушення перебуває в прямому причинно-наслідковому із заподіяною шкодою власнику автомобіля «Toyota Yaris» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 .

Це також встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2021 року №489/737/20, яке набрало законної сили, отже такий причинно-наслідковий зв`язок між допущеними відповідачем ОСОБА_1 порушеннями ПДР та завданою власнику автомобіля «Toyota Yaris» н.з. НОМЕР_2 шкодою не підлягає доказуванню в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України.

При цьому пред`явлення страховиком даного регресного позову є наслідком вказаних вище попередніх судових проваджень у справі про адміністративне правопорушення №487/7131/19 та у цивільній справі №489/737/20.

За такого оскільки відповідна подія, внаслідок якої зазнав пошкоджень автомобіль «Toyota Yaris» н.з. НОМЕР_2 , сталась внаслідок порушення відповідачем вимог п. 2.3 «а», 2.3 «б», 31.1, 31.4, 31.4.6 «б» ПДР щодо забезпечення належного технічного стану керованого ним автомобіля, то згідно з підпунктом «г» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач має право регресної вимоги до відповідача.

Тому сплачена позивачем сума страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Оскільки позов підлягає задоволенню, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (вул. Здолбунівська, 7-Д м. Київ, ідентифікаційний код 00034186);

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складене 29.03.2024 року.

суддя: