Провадження № 2/127/5398/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Мельник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошових коштів,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошових коштів.

Позов мотивований тим, що 12.12.2018 року між ОСОБА_1 (надалі Позивач) та ОСОБА_2 (надалі Відповідач) був укладений Договір позики грошових коштів (надалі Договір), який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Процепко А.О., бланк серії ННМ 218276, зареєстрований в реєстрі за №1268. Договір підписано сторонами у присутності нотаріуса.

Відповідно до п.1 Договору позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у сумі 1385500 (один мільйон триста вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, що за офіційним курсом, Національного банку України на день укладення правочину є еквівалентом суми 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США (із розрахунку 2171 грн. 3165 коп. за 100 доларів США). Таку ж саме суму грошових коштів (яка на день повернення має бути еквівалентною 50000 (п`ятдесяти тисячам) доларів США за офіційним курсом Національного банку України без нарахування процентів.

Згідно з Договором позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику згідно з умовами Договору у строк не пізніше 12.12.2023 року.

Грошові кошти, які є предметом Договору, передано позикодавцем та одержано позичальником до підписання Договору.

Повернення позики повинно бути здійснено відповідно до п.3 Договору позики грошових коштів від 12.12.2018 року зазначено, що виконання зобов`язання за договором має здійснюватись готівкою у межах міста Вінниці шляхом вручення грошей особисто позикодавцеві, якщо інше не буде додатково визначено (погоджено) письмовим розпорядженням позикодавця, яке має бути нотаріально посвідчене. Факт одержання повернутої позики підтверджується власноручною розпискою позикодавця складеною у письмовій формі або заявою про повне повернення боргу від позикодавця, справжність підпису на якій повинна бути засвідчена нотаріально та без розписки або заяви борг вважається таким, що не повернутий (п.3 «е» Договору).

Відповідно до п.4 Договору сторони дійшли до згоди, що якщо під час дії договору, відбудеться підвищення або зниження курсу гривні України до долара США від курсу, який зазначено у п.1 Договору, позичальник зобов`язаний здійснити повернення позики по діючому курсу на момент повернення.

Згідно з п.5 Договору у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне позичені гроші, позикодавець має право подати договір до стягнення у строки, передбачені чинним законодавством України.

Відповідно п. 6 Договору в разі відмови позикодавця від отримання повернутих йому грошей позичальник вправі передати їх на депозит будь-якої нотаріальної контори, що буде свідчити про своєчасне виконання позичальником умов цього боргового документа.

Представник позивача просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики грошових коштів від 12.12.2018 року в розмірі 50000 доларів США та у відшкодування судових витрат : із сплати судового збору 13400 грн., на професійну правничу допомогу 20000 грн.

Ухвалою суду від 08.01.2024 р. забепечено позов ОСОБА_1 у виді накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в якості забезпечення позову, в межах розміру заявлених позовних вимог, в сумі 1877625,00 гривень, що еквівалентно 50000,00 доларів США, станом на день пред`явлення позову, виходячи з офіційного курсу гривні до долару США (1 дол. США=37,5525 грн).

Ухвалою суду від 18.01.2024 р. в справі відкрите загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 15.04.2024 р. витребувано докази з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, ІНФОРМАЦІЯ_2 та Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Ухвалою суду від 01.07.2024 р. клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження в справі залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 01.07.2024 р. закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач у судове засідання не з`явився.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

12.12.2018 року між ОСОБА_1 (надалі Позивач) та ОСОБА_2 (надалі Відповідач) був укладений Договір позики грошових коштів (надалі Договір), який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Процепко А.О., бланк серії ННМ 218276, зареєстрований в реєстрі за №1268. Договір підписано сторонами у присутності нотаріуса.

Відповідно до п.1 Договору позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у сумі 1385500 (один мільйон триста вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, що за офіційним курсом, Національного банку України на день укладення правочину є еквівалентом суми 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США (із розрахунку 2171 грн. 3165 коп. за 100 доларів США). Таку ж саме суму грошових коштів (яка на день повернення має бути еквівалентною 50000 (п`ятдесяти тисячам) доларів США за офіційним курсом Національного банку України без нарахування процентів.

Згідно Договору позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику згідно умов Договору у строк не пізніше 12 (дванадцятого) грудня 2023 (дві тисячі двадцять третього) року.

Грошові кошти, які є предметом Договору, передано позикодавцем та одержано позичальником до підписання Договору.

Повернення позики повинно бути здійснено відповідно до п.3 Договору позики грошових коштів від 12.12.2018 року зазначено, що виконання зобов`язання за договором має здійснюватись готівкою у межах міста Вінниці шляхом вручення грошей особисто позикодавцеві, якщо інше не буде додатково визначено (погоджено) письмовим розпорядженням позикодавця, яке має бути нотаріально посвідчене. Факт одержання повернутої позики підтверджується власноручною розпискою позикодавця складеною у письмовій формі або заявою про повне повернення боргу від позикодавця, справжність підпису на якій повинна бути засвідчена нотаріально та без розписки або заяви борг вважається таким, що не повернутий. (п.3 «е» Договору).

Відповідно до п.4 Договору сторони дійшли до згоди, що якщо під час дії договору, відбудеться підвищення або зниження курсу гривні України до долара США від курсу, який зазначено у п.1 Договору, позичальник зобов`язаний здійснити повернення позики по діючому курсу на момент повернення.

Згідно з п.5 Договору у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне позичені гроші, позикодавець має право подати договір до стягнення у строки, передбаченні чинним законодавством України.

Відповідно до п. 6 Договору в разі відмови позикодавця від отримання повернутих йому грошей позичальник вправі передати їх на депозит будь-якої нотаріальної контори, що буде свідчити про своєчасне виконання ним позичальником умов цього боргового документа.

Згідно з п.7 Договору позичальник - з однієї сторони, та позикодавець - з другої сторони: взаємно підтверджують один одному, що надання неправдивої інформації, а також невиконання взятих на себе за договором зобов`язань, відповідальність щодо яких не встановлена у цьому договорі, тягне правові наслідки, передбачені чинним законодавством України; взаємно стверджують один одному та повідомляють усіх заінтересованих у тому осіб, що: у момент укладання цього договору вони усвідомлювали (і усвідомлюють) значення своїх дій і могли (і можуть) керувати ними; не визнані в установленому для того порядку недієздатними (повністю або частково); не перебувають у хворобливому стані, не страждають у момент укладання цього договору на захворювання, що перешкоджають усвідомлення його суті; розуміють природу цього правочину, свої права та обов`язки за договором, при укладанні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними, договір укладається ними у відповідності із їхньою справжньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску; договір укладається на вигідних для учасників правочину умовах і не є результатом впливу тяжких обставин; правочин вчиняється із наміром створення відповідних правових наслідків (не є фіктивним); правочин не приховує інший правочин (не є удаваним); володіють українською мовою, що дало їм можливість правильно зрозуміти сутність договору позики, свої права та обов`язки за ним.

Відповідно до п. 8 Договору, укладаючи Договір, позикодавець діє за висловленою у встановленій законодавством формі згодою дружини. Дружина позикодавця надала заяву про згоду на укладення договору позики грошових коштів. Справжність підпису на якій засвідчено Процепко А.О. , приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, 12.12.2018 року за реєстром №1267.

Згідно з п. 9 Договору позичальник надав заяву, про те, що на момент оформлення Договору він у шлюбі не перебуває й грошові кошти, які позичаються ним, не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та є його особистою приватною власністю, особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на позичені грошові кошти, відсутні. Зі змістом заяви позикодавець ознайомлений.

Згідно з п.10 Договору сторони домовились, що Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до п.3 підпункту «в» Договору Позивач 28.07.2021 року надіслав через відділення Укрпошти на адресу Відповідача досудову вимогу про дострокове повернення суми позики, що підтверджується фіскальними (службовими) чеками від 28.07.2021 року. Однак, ОСОБА_2 відмовився достроково повертати суму позики.

Позивач також в січні-лютому 2022 року телефонним дзвінком та смс-повідомленням повідомив Відповідача про дострокове повернення боргу, на що Відповідач просив відтягнути час в зв`язку із неможливістю виконати умови Договору, що підтверджується роздруківкою з телефону Позивача.

Внаслідок цього, станом на 12.12.2023 року, Відповідач ОСОБА_2 відповідно до укладеного Договору позику грошових коштів від 12.12.2018 року не повернув, на дзвінки та повідомлення не реагує.

Зазначене стало підставою для звернення Позивача до суду з цим позовом до Відповідача.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Борг Позивачу Відповідачем не повернуто, про що свідчить наявність оригіналу Договору позики грошових коштів у Позивача та відсутності у ОСОБА_2 заяв чи розписок від ОСОБА_1 про повернення боргу Відповідачем.

Відтак грошові зобов`язання Відповідача перед позивачем підтверджується Договором позики грошових коштів, який сторонами підписаний, що відповідає вимогам письмової форми, якою оформлений укладений між сторонами Договір (ст. 1047 ЦК України).

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. (ч.2 ст. 1049 ЦК України)

У постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі №143/280/17, провадження №61-33033св18, додатково звернуто увагу судів на те, що поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позики. Наявність у позивача боргового документа - розписки відповідача свідчить про невиконання ним взятих на себе зобов`язань.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргової розписки в позивача підтверджує наявність боргу (постанова Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 483/1953/16-ц, провадження №61-33891св18).

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16.04.1991 року №959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність», Законом України «Про валюту і валютні операції», а також Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет №15-93) (чинний на момент укладання договору позики), Законом України від 23.09.1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (чинний на момент укладання договору позики).

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16.01.2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Наслідки прострочення грошового зобов`язання врегульовані ЦК України. У випадках, коли боржник прострочив виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягають положення статті 625 ЦК України (правова позиція висловлена Великою Палатою ВС від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19).

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відтак, пред`явлений позов є обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Суд погоджується з позицією представника позивача про те, що зайвим є посилання на грошовий еквівалент стягнутої суми боргу у гривнях, оскільки зазначення двох грошових сум, які необхідно стягнути з відповідача, може внести неоднозначність у розуміння суті обов`язку боржника.

Враховуючи вказану позицію Верховного Суду та керуючись висновком Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеному 03.03.2021 року в постанові №522/11047/17-ц, суд приходить до висновку про недоцільність зазначення в резолютивній частині еквіваленту суми боргу в національній валюті, що не впливає на повноту задоволення позову.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Судові витрати позивача складаються із судового збору 13400 грн., та на професійну правничу допомогу 20000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 510, 525, 527, 530, 533, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму боргу за договором позики грошових коштів від 12.12.2018 року в розмірі 50000 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у відшкодування судових витрат : із сплати судового збору 13400 грн., на професійну правничу допомогу 20000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 05.08.2024 року.

Суддя