Справа № 462/1638/23 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/811/2427/23 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М. Цяцяка Р.П.

секретаря: Цьони С.Ю.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 липня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

в березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 25.11.2022 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів марки «Volvo XC 90», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу марки «Mercedes-Benz AMG C43», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 22.12.2022 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказує, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ СК «Інтер-Поліс», у зв`язку з чим 15.12.2022 року позивач звернувся до страхової компанії з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про здійснення страхового відшкодування. 13.02.2023 року між позивачем та ПрАТ СК «Інтер-Поліс» було укладено угоду про узгодження суми страхового відшкодування, згідно якої сума відшкодування становить 102 885 грн., яка була отримана позивачем 15.02.2023 року. Крім того, з метою оцінки матеріальних збитків ОСОБА_1 звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 та 30.12.2022 року було проведено оцінку належного позивачу автомобіля, про що 15.02.2023 року було складено відповідний звіт «30/12/2022Р. Стверджує, що згідно вищевказаного звіту вартість відновлювального ремонту його автомобіля, в результаті його подшкодження в ДТП 25.11.2022 року без врахування значення коефіцієнту фізичного зносу, складає 252 496,19 грн. Вважає, що оскільки вартість відновлювального ремонту, визначена експертом є більшою, ніж та, яка виплачена страховою компанією, тому саме з відповідача слід стягнути різницю в розмірі 149 611,19 грн.

З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 174 111,19 гривень, з яких 149 611,19 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 4 500,00 гривень відшкодування витрат на проведення оцінки автомобіля, 20 000,00 гривень відшкодування завданої моральної шкоди, вирішити питання судових витрат.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 11 липня 2023 року у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 174 111,19 гривень, з яких 149 611,19 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 4500,00 гривень відшкодування витрат на проведення оцінки автомобіля, 20000,00 гривень відшкодування завданої моральної шкоди - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , 3000 понесених витрат на правову допомогу.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції залишив поза вагою той факт, що у ПрАТ СК «Інтер-Поліс» не виникло обов`язку відшкодовувати позивачу суму збитків понад 102 885, 23 грн. через законодавчі обмеження щодо відшкодування суми страховиком, а саме, врахуванням фізичного зносу при обчисленні розміру збитків страховою компанією. Вважає, що незалежно від того, яким саме чином визначався страховий ліміт, і чи був він сплачений страховиком, у відповідачки у будь-якому випадку наявний обов`язок відшкодувати збитки щонайменше в сумі різниці вартості відновлювального ремонту автомобіля та розміру страхового ліміту. Зазначає, що наданий позивачем звіт №30/12/2022З є достатнім, допустимим і належним доказом на підтвердження розміру збитків, а відтак висновки суду про недоведення позивачем розміру сум, які має відшкодувати заподіювач шкоди, не грунтуються на вимогах закону. Стверджує, що пошкодження автомобіля позивача внаслідок ДТП з вини відповідача, саме по собі є фактом, що підтверджує завдання йому душевних страждань та моральної шкоди і не потребує додаткового доказування. Вважає, що суд безпідставно стягнув на користь відповідача 3 000 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки ні відповідачем, ні її представником не надано доказів прийняття відповідачкою юридичних послуг. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач та страховик визначили розмір страхового відшкодування шляхом укладення двостороннього договору про врегулювання страхового випадку до отримання результатів експертизи, і окрім цього позивач не довів належними та допустимими доказами розміру суми, яка підлягає стягненню із заподіювача шкоди у разі недостатності суми страхового відшкодування.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Mercedes-Benz AMG C43», державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

25.11.2022 року о 14 год. 30 хв. на перехресті вул. Єрошенка та вул. Генерала Грекова у м.Львові відбулося ДТП за участі транспортних засобів марки «Volvo XC 90», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу марки «Mercedes-Benz AMG C43», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 22.12.2022 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Так, судом встановлено, що 25.11.2022 року о 14 год. 30 хв. у м. Львові на перехресті вул. Єрошенка та вул. Генерала Грекова, ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Volvo XC 90», державний номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з другорядної дороги не була уважна, не стежила за зміною дорожньої обстановки та не надала перевагу у русі транспортному засобу «Mercedes-Benz AMG C43», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі та скоїла з ним зіткнення, у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки. Таким чином, ОСОБА_3 порушила вимоги п. 2.3 Б, 16.11 Правил дорожнього руху.

Матеріалами справи безспірно підтверджується, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Volvo XC 90», державний номерний знак НОМЕР_1 застрахована за полісом серія НОМЕР_4 в ПрАТ СК «Інтер-поліс». Згідно даного полісу, страховий ліміт за шкоду життю та здоров`ю становить 260 000, 00 грн, за шкоду майну 130 000,00 грн.

15 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в ПрАТ СК «Інтер-поліс» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про страхове відшкодування за полісом №208916079.

13 лютого 2023 року між ОСОБА_1 та ПрАТ СК «Інтер-поліс», в особі голови правління Савчука В.Л., укладена угода про узгодження суми страхового відшкодування у розмірі 102 885,00 грн.

Так, в п.4 вказаної угоди зазначено, що укладення цієї угоди не позбавляє потерпілу особу права на повне відшкодування шкоди, завданої винуватцем дорожньо-транспорної пригоди, відповідно до вимог статті 1194 ЦК України.

Згідно довідки, наданої АТ КБ «ПриватБанк» 15.02.2023 року ПрАТ СК «Інтер-поліс» виплатило ОСОБА_1 узгоджену суму страхового відшкодування у розмірі 102 885,00 гривень.

Матеріалами справи також встановлено, що у грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до спеціаліста-автотоварознавця з заявою про визначення вартості відновлюваного ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу.

Згідно звіту №30/12/2022Р від 15.02.2023 року дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля «Mercedes-Benz AMG C43», державний номерний знак НОМЕР_2 вартість відновлюваного ремонту завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz AMG C43», державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП без урахування значення коефіцієнту зносу складає 252496,19 грн. з урахуванням ПДВ на вартість запчастин.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», іншими законами України та нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У спорах, пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону №1961-1У є спеціальними, цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону №1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування(пункт 9.1 статті 9 Закону №1961-IV).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така дорожньо-транспортна пригода є підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України №1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Разом з тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України №1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування(регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суму податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у том числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV).

У справі №569/13697/15-ц Верховний Суд у постанові від 21 березня 2018 року залишаючи без змін рішення апеляційного суду, звернув увагу, що позивач підписав заяву про виплату страхового відшкодування і погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком відповідно до положень пункту 36.2 статті 36 Закону України №1961-ІУ. Однак суд першої інстанції, стягуючи зі страховика на користь позивач різницю між страховою виплатою та розміром шкоди, з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із погодженим сторонами розміром страхового відшкодування, дійшов до необґрунтованого висновку про покладення на страховика обов`язку такої виплати.

Також у справі №333/2096/17 Верховний Суд у постанові від 20 червня 2020 року, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій в частині стягнення зі страховика майнової шкоди, виходив з того, страховик та потерпілий дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджено відповідною заявою позивача.

Зі звіту №30/12/2022Р від 15.02.2023 року дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля «Mercedes-Benz AMG C43», державний номерний знак НОМЕР_2 , вбачається, що вартість відновлюваного ремонту завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz AMG C43», державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП без урахування значення коефіцієнту зносу, складає 252496,19 грн. з урахуванням ПДВ на вартість запчастин.

Матеріалами справи також підтверджується, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Volvo XC 90», державний номерний знак НОМЕР_1 застрахована за полісом серія ЕР №208916079 в ПрАТ СК «Інтер-поліс». Згідно даного полісу, страховий ліміт за шкоду життю та здоров`ю становить 260 000, 00 грн, за шкоду майну 130 000,00 грн.

13 лютого 2023 року між ОСОБА_1 та ПрАТ СК «Інтер-поліс», в особі голови правління Савчука В.Л., укладена угода про узгодження суми страхового відшкодування у розмірі 102 885,00 грн., а 15.02.2023 року ПрАТ СК «Інтер-поліс» виплатило ОСОБА_1 узгоджену суму страхового відшкодування у розмірі 102 885,00 гривень.

За змістом узгодження ОСОБА_1 , діючи добровільно, на власний розсуд погодився із розміром страхового відшкодування ПрАТ СК «Інтер-поліс» в розмірі 102 885,00 грн. та правовими наслідками такої виплати, а відтак позбавлений можливості пред`являти вимоги до страхової компанії про стягнення різниці суми між страховим лімітом та виплаченим страховою компанією страховим відшкодуванням у розмірі, узгодженому ОСОБА_1 .

З врахуванням доктрини заборони суперечливої поведінки, в основі якої є принцип добросовісності, враховуючи заяву ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування із узгодженим сторонами розміром страхового відшкодування в розмірі 102885.00 грн., а також сплату цієї узгодженої суми, колегія суддів вважає, що всі зобов`язання страховика щодо виплати страхового відшкодування за цим страховим випадком припинилися.

Оскільки винна в ДТП особа несе відповідальність за завдану майнову шкоду у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування заданої нею шкоди та зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), з огляду на узгодженість потерпілою особою ОСОБА_1 і ПрАТ СК «Інтер-поліс» розміром страхового відшкодування, яке має виплатити страхова компанія в розмірі 102885.00 грн.,яке ОСОБА_1 було виплачено страховою компанією, колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідачки різниці між страховим лімітом в розмірі 130000.00 грн. і виплаченою СК узгодженою з позивачем сумою в розмірі 102885.00 грн., не підлягають стягненню з ОСОБА_3 , оскільки її відповідальність застрахована, страховий ліміт за шкоду завдану майну становить 130000.00 грн.

Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону №1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, особа розраховує на те, що у разі настання страхового випадку її майнові інтереси будуть захищені шляхом здійснення страховою організацією виплати на користь потерпілої особи у межах страхових сум (ліміту відповідальності), визначених таким договором.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону №1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не визначеної за домовленістю між потерпілим та страховиком.

Відповідний висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року по справі №362/3043/18, провадження №61-13063св20, від 27 жовтня 2021 року по справі №208/2600/17 (провадження №61-7415св19),

В матеріалах справи наявний звіт №30/12/2022Р від 15.02.2023 року дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля «Mercedes-Benz AMG C43», державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно якого вартість відновлюваного ремонту, завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz AMG C43», державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП без урахування значення коефіцієнту зносу складає 252 496,19 грн. з урахуванням ПДВ на вартість запчастин, належних та допустимих доказів на спростування розміру завданої позивачеві шкоди внаслідок ДТП, відповідачка, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, суду не надала, зазначену у висновку суму завданої шкоди не спростувала.

Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів на підтвердження проведення ремонту автомобіля позивача.

Слід зазначити, що стягнення майнової шкоди з урахуванням податку на додану вартість можливо лише у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля платником цього податку, докази про що в матеріалах справи відсутні.

Згідно з вищезазначеним звітом №30/12/2022Р від 15.02.2023 року дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля «Mercedes-Benz AMG C43», державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно якого вартість відновлюваного ремонту, завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz AMG C43», державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП без урахування значення коефіцієнту зносу з урахуванням податку на додану вартість, складає 252 496,19 грн., відповідно вартість без ПДВ становить 218648.34 грн.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_3 не спростувала належними доказами розмір завданої позивачу шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, враховуючи розмір страхового ліміту 130 000 грн. та те, що позивач погодився з сумою страхового відшкодування в розмірі 102 885 грн., однак розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика та складає 218648.34 грн., враховуючи обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 88848.34 грн. (218648.34 грн.(вартість ремонту без ПДВ) -130000.00 грн.(страховий ліміт).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що позивач має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди, розмір якої встановлено на підставі звіту дослідження спеціаліста автотоварознавця автомобіля, розмір якої відповідачкою не спростовано належними та допустимими доказами, а тому на відповідачку, як на винну особу, покладається обов`язок відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового ліміту, який встановлено в розмірі 130000.00 грн., оскільки позивачем узгоджено зі страховиком розмір страхової виплати в межах страхового ліміту в розмірі 102885.00 грн.

Узгодженість між потерпілою особою та страховиком відповідача розміру страхового відшкодування не покладає на заподіювача шкоди обов`язок щодо відшкодування ним різниці між фактичним розміром шкоди і виплаченим за домовленістю страховим відшкодуванням.

Як вбачається з дубліката чеку №0.0..1 від 23.02.2023 року ОСОБА_1 оплатив ФОП ОСОБА_5 4 500 грн. за визначення вартості матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу.

Відтак, у зв`язку з задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідачки майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з відповідачки також підлягають стягненню й витрати за проведення оцінки автомобіля в розмірі 4 500 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачки моральної шкоди, то колегія суддів враховує наступне.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, встановивши, що внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зазнав негативних переживань, пов`язаних з пошкодженням його майна, незручностей через неможливість користуватися автомобілем, був змушений докладати додаткових зусиль для відновлення своїх прав, колегія суддів вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки такий розмір відшкодування відповідає глибині та тривалості моральних переживань, яких ОСОБА_1 зазнав внаслідок ДТП, відповідає вимогам розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 липня 2023 року скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 88 648,34 гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди, 4 500,00 гривень відшкодування витрат на проведення оцінки автомобіля, 3 000,00 гривень відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 07.03.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк