Справа № 331/7372/23
Провадження № 2/331/1110/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жукової О.Є.

за участю секретаря : Мироненко О.В.

представника позивача:Морозової В.В.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні в режимі відео конференції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,

ВСТАНОВИВ:

09.11.2023 ТОВ «Коллект Центр» звернулося до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №4287376 від 09.06.2021 у розмірі 49478,21грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2684,00грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 09.06.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-комунікаційної системи, шляхом проставлення електронного цифрового підпису договору за допомогою ідентифікатора, було укладено договір про надання споживчого кредиту №4287376 в електронній формі, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 гривень, строком користування 30 днів , з процентною ставкою 1,9 % в день. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, затверджених наказом ТОВ «Авентус Україна» №53-ОД від 16.01.2020 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documehts.

ТОВ «Авентус Україна» свої договірні зобов`язання виконало належним чином, надавши відповідачу грошові кошти у розмірі 15000,00грн. , що підтверджується платіжним дорученням.

У порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 28.09.2023 загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості становить 49478,21грн., з яких: 15000,00грн. заборгованість за тілом кредиту, 34200,00грн.- заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 38,21грн. нараховані 3% річних та 240,00грн. інфляційні втрати.

24.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №24-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі й за договором про надання споживчого кредиту №4287376 від 09.06.2021, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі й договір про надання споживчого кредиту №4287376 від 09.06.2021, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та позичальником ОСОБА_1 .

Посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, просило суд стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №4287376 від 09.06.2021 у розмірі 49478,21грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2684,00грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000грн.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2023 року провадження по справі відкрите, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 14 лютого 2024 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2023 року у вказаній цивільній справі скасуване та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження .

Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає та в задоволенні позову просить відмовити. В обґрунтування наданих заперечень ОСОБА_1 зазначила, що в березні 2022 року вона через агресію РФ вимушена була змінити місце проживання та втратила роботу, а тому не має можливості сплатити кошти у визначеному позивачем розмірі. Крім того, з наданих позивачем документів не зрозуміло, яким чином та з якого періоду виникла заборгованість, не зазначено жодного внесеного нею платежу. Також, відповідач заявила про застосування спеціального строку позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій, а також послалася на те, що сума штрафних санкцій , нарахована позивачем, перевищує подвійну суму по договору кредитування, що є порушенням Закону України «Про споживче кредитування».

У вступному слові представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в задоволенні позову просив відмовити з підстав, що викладені у відзиві.

Суд, вислухавши вступне слово представника позивача , дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.06.2021 року між ТОВ «Авентус Україна», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено договір №4287376 про надання споживчого кредиту у формі електронного документу на підставі заявки позичальника для отримання кредиту на відповідному Інтернет - ресурсі https://creditplus.ua/ru/documehts. Прийняття відповідачем пропозиції укласти означений договір здійснено шляхом заповнення останнім формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі та підписанням за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

ОСОБА_1 підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С 652968, 09.06.2021 12:31:02.

У зазначеному договорі сторони погодили всі його істотні умови, зокрема те, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджені наказом №53-ОД від 16.01.2020. Підписаннням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана уся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору, його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході в його особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки правильності введення коду, направленого мобільного телефону споживача.

Пунктами 1.3, 1.4, 1.5 цього договору визначено, що товариство надає споживачу грошові кошти у розмірі 15 000 грн., строком на 30 днів. Дата повернення кредиту (09.07.2021) вказується в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. (п. 1.4. Кредитного договору).

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 15000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № НОМЕР_1 і зазначена обставина відповідачем не оспорювалася.

Як вбачається зі змісту вказаного договору, графіка платежів, паспорту споживчого кредиту, за спливом строку кредитування 09.07.2021 року відповідач зобов`язався повернути кредит в загальному розмірі 23550,00грн., з яких: 15000,00 гривень - сума кредиту, 8550,00 грн. - проценти за користування кредитним коштами.

Умови та порядок продовження строку кредиту визначено розділом 4 кредитного договору.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою споживача на 30 днів, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження (пролонгація) договору в порядку, визначеному п. 4.2 договору, або в порядку автопролонгації, відповідно до умов , визначених у п. 4.3 договору.

Пунктом 4.2.1 договору визначено, що споживач, у випадку коли заборгованість за кредитом складає менше 400 грн (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом відповідно до пп.4.2.2. Договору. Пропозиція споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем.

Відповідно до п. 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строку кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутись пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача. Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на вищевказаних умовах.

Вбачається, що відповідачем будь яких проплат за вищевказаним кредитним договором не здійснено.

Оскільки 09.07.2021 свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та процентів відповідач не виконав, угоду про пролонгацію кредитного договору не уклав, на підставі п. 4.3 цього договору його було автопролонговано.

24.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №24-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі й за договором про надання споживчого кредиту №4287376 від 09.06.2021, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі й договір про надання споживчого кредиту №4287376 від 09.06.2021, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та позичальником ОСОБА_1 .

В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 28.09.2023 року загальний розмір заборгованості відповідно до картки обліку за договором становить 49478,21грн., з яких: 15000,00грн. заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги -34200,00грн., нараховані 3% річних за період з 24.01.2022 по 23.02.2022 в розмірі 38,21грн. та інфляційні витрати в розмірі 240,00грн.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про споживчий кредит», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Частиною 1ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. . Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 12 ч.1ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 у електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст. 205, ст. 6, 207, 627-628, ч. 2 ст. 639 ЦК України.

При цьому, на виконання вимог ч.1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідач свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконав, у визначений цим договором строк, тіло кредиту і проценти за строк користування кредитними коштами не повернув ані кредитодавцю , ані фактору.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Відповідач суду не надав доказів здійснення ним платежів за договором та жодними доказами не спростував наявність заборгованості у визначеному позивачем розмірі.

Крім того, вказаний кредитний договір недійсним не визнавався, сторони узгодили всі його умови, зокрема щодо автопролонгації строку дії договору відповідно п. 4.3.1. та розміру процентної ставки 1,9% на день.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не була позбавлена можливості відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладання шляхом повідомлення банку в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно з цим договором та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення хза ставкою, встановленої договором про споживчий кредит, однак цього не зробили.

Крім того, у відзиві відповідач посилається на неправомірне нарахування позивачем пені та штрафів за прострочення кредитних зобов`язань, що суперечить Закону України «Про споживче кредитування» , однак, з Картки обліку Договору вбачається, що позичальнику ОСОБА_1 було нараховано лише відсотки за договором, в розмірі, який був узгоджений сторонами. Жодних штрафів , пені або комісії відповідачу нараховано не було.

Також, відповідач у відзиві посилається на пропуск позивачем позовної давності.

Так , кредитний договір укладений 09.06.2021 строком на 30 днів. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення суми боргу за договором, відсотків , сум відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України , які нараховані з 24.01.2022 по 23.02.2022 (до моменту введення воєнного стану) 31.10.2023 (згідно поштового відправлення).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ст. 257 ЦК України). Крім того , згідно із законом від 30.03.2020 №540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК доповнено п.12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, ст.ст.257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Враховуючи вищевикладене, доводи ОСОБА_1 щодо пропуску позивачем строку позовної давності є безпідставними.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Суд, оцінивши наявні у справі докази, доводи та заперечення учасників справи , вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2684,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

18.08.2023 року з метою захисту своїх прав та законних інтересів у цій справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Коллект Центр» звернулося за наданням йому професійної правничої допомоги до адвокатського об`єднання АО «Лігал Ассістанс», що підтверджується заявкою на надання юридичної допомоги №42 від 18.08.2023 до договору №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023.

Розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи складають, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13000,00 грн., відповідно до договору про надання правничої допомоги від 02.01.2023 №02-01/2023, рахунку на оплату замовлення № 101/20/10 від 20.10.2023.

Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

Враховуючи, що позивачем надано до суду опис робіт, виконаних адвокатським об`єднанням, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, сума витрат на оплату послуг адвокатського об`єднання в розмірі 13000,00 гривень є співмірною з обсягом наданих послуг та виконаних робіт, відповідачем ОСОБА_1 клопотання про зменшення вказаних витрат заявлено не було , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на правову допомогу в розмірі 13000,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 611, 629, 1049,1050 ЦК України, ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місце знаходження: м. Київ, вул.Мечнікова, буд.3, офіс 306, ) заборгованість у розмірі 49478,21 гривень, суму сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 13000,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 06 березня 2024 року.

Суддя: О.Є. Жукова