Справа № 352/2629/23
Провадження № 2/352/123/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого - судді Струтинського Р. Р.

з участю секретаря Гребінника В. М.

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

Позивач 31.10.2023 звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 53975 грн та судових витрат, що складаються з 2147,20 грн судового збору, та 10000 грн витрат на правову допомогу.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що 25.11.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний договір № 5121475 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 25000 грн; строк кредиту 30 днів; дата повернення кредиту (25.12.2021) вказується в Графіку платежів, що є додатком № 1 до договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 25000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. 23.12.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих відсотків за користування кредитом на суму 2000 грн. 25.12.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих відсотків за користування кредитом на суму 8687,50 грн, у зв`язку з чим, відповідно до п.1.4 та п.4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 24.01.2022) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 24.01.2022 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював. 18.04.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги відповідача було повідомлено письмово, шляхом направлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на 27.10.2023 відповідач має заборгованість в розмірі 53975 грн, з яких 25000 грн сума кредиту, 28975 грн сума відсотків за користування кредитом.

Представник відповідача- адвокат Цокало Т. М. подала відзив на позов, у якому щодо часткового задоволення позову не заперечувала, мотивуючи, що відповідач визнає факт укладання договору № 5121475 про надання споживчого кредиту від 25.11.2021, укладеного між ним та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», а також отримання 25000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку. Однак відповідач вважає, що станом на день розгляду справи заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню становить 28562,50 грн, виходячи з розрахунку: 14250 грн відсотки за користування кредитом з 25.11.2021 по 25.12.2021 (25000 грн- тіло кредиту/100% х 1,9% (стандартна процентна ставка) х 30 днів (строк кредитування) та 25000 грн тіло кредиту, за мінусом 2000 грн (сплата заборгованості 23.12.2021), 8687,50 грн (сплата заборгованості 25.12.2021). Вважає, що строк кредитування закінчився 25.12.2021, оскільки споживач саме на цю дату здійснив сплату 10687,50 грн (сума нарахованих процентів), спрямовану на пролонгацію дії кредитного договору, як про це зазначає позивач у позовній заяві. Однак доказів того, що відповідну оферту кредитодавець акцептував матеріали справи не містять. Позивачем не надано доказів направлення споживачу текстового повідомлення про пролонгацію дії кредитного договору, що відповідало б приписам п.4.2.3 договору. Посилання позивача на умови пункту 4.3 щодо автопролонгації строку кредиту без згоди відповідача, у випадку наявності у позичальника на дату закінчення строку кредиту заборгованості є безпідставним. У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом за межами строку кредитування в період з 26.12.2021 по 27.10.2023 включно на суму 24832,50 грн відсутні. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає кредитна заборгованість у розмірі 28562,50 грн, що складається з 25000 грн тіло кредиту та 3862,50 грн відсотків за користування кредитом. Також відповідач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 9500 грн, дану суму просила стягнути з позивача. Що стосується витрат на правничу допомогу, надану адвокатом позивачу на суму 10000 грн, вважає такий розмір завищеним та необґрунтованим, просила зменшити дану суму до 1500 грн.

Представник позивача в поданій відповіді на відзив зазначив, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банківською установою, то відповідно позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів і, як наслідок формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Також відповідно до п.4.2.2. Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства в розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач, здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це Товариство в один із вказаних у договорі способів. Відповідно до п. 4.2.4 у випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту (як це сталося в даному випадку), новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в п. 4.2.2 цього пункту договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті. 24.01.2022 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також, керуючись п. 4.3 кредитного договору, договір було пролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів. Споживач повідомлявся в Особистий кабінет щодо наявності заборгованості та продовження строку кредиту відповідно до п. 4.3.1. Отже, відповідачу в даному випадку правомірно нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, та в межах періоду автопролонгації відповідно до поденного розрахунку, що наданий до позовної заяви. Просив позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача подала письмові заперечення, в якому вказала, що посилання позивача на умови п.4.3 щодо автопролонгації строку кредиту без згоди відповідача, у випадку наявності в позичальника на дату закінчення строку кредиту заборгованості, є безпідставним. Підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом за межами строку кредитування в період з 26.12.2021 по 27.10.2023 включно на суму 24832,50 грн відсутні. У кредитному договорі зазначено, що строк дії договору закінчується 25.12.2021, тобто позичальник повинен повернути кошти до 25.12.2021 включно.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій суду заяві просив справу розглянути у відсутності сторони позивача та позов задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача- адвокат Цокало Т. М. у поданій суду заяві просила справу розглянути у відсутності сторони відповідача, проти часткового задоволення позову не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Установлено, що 25.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний договір № 5121475 про надання споживчого кредиту (т. 1, а.с.52-61). Кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 25000 грн (п.1.3. Кредитного договору); строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту 25.12.2021, що вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2 (пп. 4.2.1-4.2.4) договору або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп.4.3.1-4.3.2) договору.

Вказаний договір, додаток № 1 до нього і паспорт споживчого кредиту до договору підписаний електронним підписом відповідача ОСОБА_1 25.11.2021 о 11 год 22 хв. Додаток № 1 і паспорт споживчого кредиту містить вказівку на суму кредиту, строк його видачі, знижену і стандартну відсоткові ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту штрафи, тощо (т.1, а.с. 62, 65-69).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК).

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК).

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Відтак суд робить висновок про належне укладення договору № 5121475 про надання споживчого кредиту від 25/11/2021 про отримання відповідачем ОСОБА_1 кредиту у ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», про що останній не заперечує.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч.2 ст.10561 ЦК).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» підтверджується листом ТОВ "Фінансова компанія "Контрактовий дім" від 04.05.2023 № 2635 про здійснення успішного переказу 25.11.2021, 11:23 на суму 25000 грн, маска картки НОМЕР_1 , транзакція у системі EasyPay (т.1, а.с. 31-33), а також карткою обліку договору № 5121475 про надання споживчого кредиту від 25.11.2021 (т.1, а.с. 83-117).

Відтак, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 25000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

Відповідно до п.1.5. Кредитного договору тип процентної ставки- фіксована; п.1.5.1. стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору.

23.12.2021 відповідач ОСОБА_1 здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих відсотків за користування кредитом на суму 2000 грн.

25.12.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих відсотків за користування кредитом на суму 8687,50 грн, у зв`язку з чим відбулося продовження строку кредиту на 30 днів (до 24.01.2022) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

24.01.2022 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим, а також керуючись п. 4.3 кредитного договору, кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 днів. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював.

Таким чином відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав.

18.04.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» як фактором укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, відповідно до умов якого, клієнт відступив фактору права вимоги за кредитним договором 5121475 про надання споживчого кредиту (т.1, а.с.35-43).

Кредитний договір № 5121475 вказано за порядковим номером 4854 у реєстрі боржників (т.1, а.с.134). Сума заборгованості за основною сумою боргу 25000 грн, сума заборгованості за відсотками 28975 грн, кількість днів прострочення 449.

Про відступлення права грошової вимоги відповідача було повідомлено письмово на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену при укладенні кредитного договору (т.1, а.с.82).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК).

Отже позивач правомірно набув право грошової вимоги ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 5121475 про надання споживчого кредиту від 25.11.2021.

Відповідач не спростовує перехід до позивача в справі внаслідок укладення договору факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023 прав вимоги за кредитним договором від 25.11.2021, укладеним між ним та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».

Відповідно до 4 розділу договору № 5121475 від 25.11.2021 визначено, що строк кредиту може бути продовжено:

- за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2. (пп.4.2.1-4.2.4.) Договору; або

- в порядку автопролонгації на кількість днів та відповідно до умов визначених в п.4.3 (пп.4.3.1 - 4.3.2) Договору.

Пунктом 4.2.2. Кредитного договору визначено, що пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач, здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних нижче способів:

- перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в Особистому кабінеті в Розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або

- протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на Веб-сайті в Розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений позивачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.

У випадку, якщо відповідач не бажав продовжувати строк користування кредитом, він зобов`язаний був вчинити одну з дій, які визначені п.4.2.2. договору, оскільки в іншому разі здійснений відповідачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом, а тому строк користування кредитом було пролонговано товариством ще на 30 днів, тобто до 24.01.2022 включно.

Щодо надання відповіді товариством на пропозицію (оферту) споживача щодо продовження строку користування кредитом, то договором визначено, що товариство може надати таку відповідь протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Також п.4.2.3. визначено, що товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі.

Таким чином, у товариства було право, а не обов`язок щодо надання споживачу відповіді на пропозицію щодо продовження строку користування кредитом. Тому доводи представника відповідача у відзиві на позовну заяву в цій частині не заслуговують на увагу, а також спростовуються наданими позивачем копією смс-повідомлення відповідачу щодо акцептування первісним кредитором оферти відповідача про продовження строку користування кредитом від 25.12.2021 (т.1, а.с.263), копією листа із сайту Credit Plus від 25.01.2022 (т.1, а.с.202), направленого первісним кредитором відповідачу щодо наявності заборгованості та продовження строку кредиту відповідно до п. 4.3.1.

Порядок автопролонгації строку кредиту визначає, що сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп.4.2.2.-4.2.4. Договору. Тобто, в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п.4.3.1. Договору).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором позивач заявив до стягнення заборгованість у розмірі 53975 грн, з яких 25000 грн сума кредиту, 28975 грн сума відсотків за користування кредитом.

Доказів своєчасного виконання зобов`язань по поверненню кредиту відповідач суду не надав.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Як убачається з картки обліку Договору № 5121475 від 25.11.2021, відповідач з 26.12.2021 не здійснював жодних оплат за кредитним договором.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між ним та ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу в сумі 53975 грн, що складається з 25000 грн заборгованості за тілом кредиту та 28975 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом підлягає до задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, з огляду на задоволення судом заявленого позивачем позову на суму 53975 грн, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження понесених витрат адвокат Столітній М. М. надав суду копію договору про надання правової допомоги № 10/07-2023 (т.1, а.с.19-21), копію платіжної інструкції від 31.10.2023 № 1346 на суму 10000 грн (т.1, а.с.29), копію рахунку на оплату по замовленню № 1301/27/10 від 27.10.2023 (т.1, а.с.30), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги (т.1, а.с.118), укладеного між адвокатом Столітнім М. М. та ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна».

У поданому суду клопотанні представник відповідача просила зменшити витрати на правничу допомогу, посилаючись на те, що вони є завищеними.

Беручи до уваги характер правовідносин у даній справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом позивачу послуг, ураховуючи клопотання представника відповідача, суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на правничу допомогу до 4000 грн, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Зважаючи на приписи п.1 ч.2 статті 141 ЦПК України, з огляду на задоволення позову в повному обсязі, суд уважає, що відсутні підстави для стягнення з позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на користь відповідача ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного,відповідно до ст. 525, 526, 536, 598, 599, 612, 625, 629, 1048 ЦК України, керуючись ст. 137, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна", 53975 (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот сімдесят п`ять) грн, що складається з 25000 грн заборгованості за тілом кредиту, 28975 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, та 6147 (шість тисяч сто сорок сім) грн 20 коп судових витрат, а всього 60122 (шістдесят тисяч сто двадцять дві) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», місцезнаходженння: вул. Загородня, 15, оф. 118/2, м. Київ, ;

Представник позивача: адвокат Столітній Михайло Миколайович, АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Представник відповідача: адвокат Цокало Тетяна Михайлівна, м. Полтава, електронна пошта .

Повне судове рішення складено 26.02.2024.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ