Провадження № 2-с/752/2/24
У Х В А Л А

Іменем України

04.03.2024 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.,

з участю секретаря Солодовник Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу та заяву про скасування судового наказу, виданого 10 квітня 2020 року Голосіївським районним судом м. Києва у цивільній справі № 760/34981/19 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

у грудні 2019 року представник заявника ТОВ «Теплопостачсервіс» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1

10.04.2020 Голосіївським районним судом м. Києва видано судовий наказ № 760/34981/19, провадження № 2-н/752/295/20, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС» заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення у розмірі 20 171,44 грн, суму інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, у розмірі 1 432,31 грн, суму трьох процентів річних, нарахованих на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, у розмірі 778,56 грн, заборгованість за оплату житлово-комунальної послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 427,59 грн, суму інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість за оплату житлово-комунальної послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 16,04 грн, суму трьох процентів річних, нарахованих на заборгованість за оплату житлово-комунальної послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 14,68 грн; судового збору у розмірі 192,10 грн.

17.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про визнання судового наказу від 10.04.2020 таким, що не підлягає виконанню (а.с. 31-38).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.03.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, відмовлено (а.с. 64-66).

Ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 19.06.2023 року залишено без змін ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07.03.2023 року (а.с. 148-149).

05.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, а також клопотанням про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу.

В обґрунтування вимог, викладених у заяві, зазначено про те, що у період з березня 2020 року по 2023 рік включно заявнику засобами поштового зв`язку не надходили ані ухвала про відкриття наказного провадження за заявою ТОВ «Теплопостачсервіс», ані судовий наказ від 10.04.2020 року.

Заявник фактично ознайомився з матеріалами справи лише у червні 2023 року. Вказує, що у період з травня 2020 року по червень 2023 року заявник мав лише частково інформацію про винесений судовий наказ. Про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу від 10.04.2020 року дізнався у січні 2023 року. Оскільки судовий наказу винесено в період карантину, запровадженого постановою Кабінету Міністрів України у зв`язку із поширення корона вірусної хвороби, заявник вважає, що пропущені строки підлягають поновленню, а судовий наказ - скасуванню.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 10.04.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва видано судовий наказ № 760/34981/19, провадження № 2-н/752/295/20, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС» заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення у розмірі 20 171,44 грн, суму інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, у розмірі 1 432,31 грн, суму трьох процентів річних, нарахованих на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, у розмірі 778,56 грн, заборгованість за оплату житлово-комунальної послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 427,59 грн, суму інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість за оплату житлово-комунальної послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 16,04 грн, суму трьох процентів річних, нарахованих на заборгованість за оплату житлово-комунальної послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 14,68 грн; судового збору у розмірі 192,10 грн (а.с. 26-27).

Копія судового наказу, заява про видачу судового наказу з додатками направлялись боржнику ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 30-31), однак не були отримані боржником, відповідно до довідки поштового відділення - у зв`язку із відсутністю адресата за адресою.

В подальшому, звертаючись до суду із заявою про скасування судового наказу, ОСОБА_1 зазначав, що станом на 25.12.2020 року боржник за судовим наказом ОСОБА_1 добровільно виконав судовий наказ, а ТОВ «Теплопостачсервіс» відповідно прийняв виконання (а.с. 35 абз 4).

Згідно з ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно Розділу ХІІ ЦПК України, в редакції Закону № 731-IX від 18.06.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

З матеріалів справи встановлено, що станом на 25.12.2020 року про існування судового наказу від 10.04.2020 року ОСОБА_1 було достовірно відомо.

Отже, заявником було пропущено процесуальний строк подачі заяви про скасування судового наказу, встановлений ч. 1 ст. 170 ЦПК України.

При цьому, ОСОБА_1 не був обмежений у процесуальному праві звернення до суду із заявою про скасування судового наказу навіть у січні 2023 року, одночасно із зверненням із заявою про визнання судового наказу таким, щ не підлягає виконанню.

Відтак, подана заява не містить обґрунтування як поважності причини його пропуску, так і відомостей про те, що вони були зумовлені саме відповідними обмеженням, впровадженими у зв`язку з карантином, чого вимагає п. 3 Розділу ХІІ чинної редакції ЦПК України.

Також, не заслуговують на увагу і посилання заявника на редакцію ЦПК України, яка автоматично продовжувала відповідні процесуальні строки на строк дії карантину, оскільки ця редакція втратила чинність введенням в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №731-ІХ від 18.06.2020 року.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (статті 55 Конституції України).

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2021 року 2019 у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21) зазначила, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України", сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії" сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі "Тойшлер проти Германії" наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Принцип юридичної визначеності, як складова частина конституційного принципу верховенства права, зобов`язує заявника самостійно цікавитися перебігом розгляду його справи в суді.

Оскільки, заявник пропустив процесуальний строк звернення до суду, враховуючи відсутність обґрунтованих та об`єктивних доказів як поважності причини пропуску строку звернення до суду, так і відомостей про те, що вони були зумовлені вищезгаданими карантинними обмеженнями, заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, на підставі ч. 2 ст. 171 ЦПК України, слід повернути заявнику.

Керуючись ст. 120, 123, 124, 126, 127, 160, 170, 171, 259, 260, 261, 353 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу у цивільній справі № 760/34981/19 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 , - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого 10 квітня 2020 року Голосіївським районним судом м. Києва у цивільній справі № 760/34981/19 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 , - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя