Справа № 550/38/24
Провадження № 2/550/76/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Хоменка Д.Є., за участю секретаря судового засідання Мухартової Р.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та зобов`язання повернути безпідставно списані кошти,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживачів та зобов`язання повернути безпідставно списані кошти.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», має дві картки «Для виплат» та «Універсальна». На карті «Універсальна» № НОМЕР_1 рахунок НОМЕР_2 банком був нарахований кредитний ліміт у розмірі 34000,00 грн. з якого, 18.10.2022 року були вчинені не санкціоновані нею списання коштів, перевіривши баланс карти позивач побачила, що впродовж 9 хвилин з 13 год. 24 хв. до 13 год. 32 хв. включно було проведено 25 транзакцій, з них 1 транзакція у сумі 299,00 грн. і 24 транзакції по 999,00 грн. на загальну суму 24275,00 грн. вказані перекази коштів ОСОБА_1 не ініціювала, платіжну картку третім особам не передавала і секретну інформацію зокрема, ПІН-код та CVV2 код також нікому не повідомляла, з моменту оформлення картки нею не користувалась. Після того, як позивачем було виявлено несанкціоноване списання коштів вона зайшла до електронного кабінету «Приват24» і заблокувала картку «Універсальна» та зателефонувала на гарячу лінію банку і повідомила співробітнику банку про шахрайські дії. 18.10.2022 року позивач звернулась до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення та до відділення АТ КБ «ПриватБанк» у смт. Чутове, Полтавського району Полтавської області з відповідною заявою. 24.12.2022 року АТ КБ «ПриватБанк» на карту позивача «Для виплат» повернуло 14 платежів по 999,00 грн. у загальній сумі 13986,00 грн., отже сума в розмірі 10289,00 грн. залишилась не поверненою і банк нараховує на цю суму проценти за користування, пені, штрафи, комісії. Позивач звернулась до відповідача про повернення їй на карту «Універсальна» списаних коштів в сумі 10289,00 грн. Однак листом від 15.07.2023 року позивача повідомлено, що відповідно до Правил Міжнародних платіжних систем, встановлено ліміт на проведення операцій по оскарженню не більше ніж по 15 заявок, а отже банк ніяким чином не має права вплинути на кількість операцій, які можливо оскаржити. Відповідачем в повному обсязі безпідставно перераховані кошти не повернені, тому позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» повернути безпідставно списані грошові кошти в сумі 10289,00 грн., скасувати за картковим рахунком позивача № НОМЕР_1 будь яку заборгованість за використаним кредитним лімітом, що утворилася внаслідок несанкціонованих операцій від 18.10.2022 року, стягнути інфляційні витрати у розмірі 598,76 грн., 3% річних у розмірі 374,63 грн., пеню у розмірі 5675,58 грн. та судові витрати.

Ухвалою судді від 30.01.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідачу АТ КБ «ПриватБанк» 11.01.2024 року о 0:30:48 доставлено до електронного кабінету документ в електронному вигляді «Реєстраційна картка вхідного документу» від 10.01.2024 року по справі №550/38/24, а також прикріплені до нього файли позовна заява з додатком, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с.42).

31.01.2024 року о 17:20:10 доставлено до електронного кабінету одержувачу Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» документ в електронному вигляді «Ухвала» від 31.01.2024 року по справі №550/38/24, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с.42).

З боку відповідача у встановлений ухвалою суду строк відзив відповідно до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено.

Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 12, 81ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та на її ім`я відкрито рахунок НОМЕР_2 (а.с.14).

Також встановлено, що 18.10.2022 року з карткового рахунку позивача здійснено 25 транзакцій внаслідок чого відбулося списання грошових коштів 1 транзакція в сумі 299,00 грн. і 24 транзакції по 999,00 грн., а всього на загальну суму 24275,00 грн. (а.с.14-15).

По факту несанкціонованого списання коштів позивач ОСОБА_1 відразу зателефонувала на гарячу лінію банку та 26.12.2022 року звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про повернення на її рахунок грошових коштів, які були списані з її карткового рахунку 18.10.2022 року. Також у заяві позивач зазначила, що вказані перекази коштів не ініціювала, платіжну картку третім особам не передавала, секретну інформацію, зокрема ПІН-код та CVV2 код також нікому не повідомляла та з моменту оформлення цієї картки ніколи нею не користувалась (а.с.22-23).

Як вбачається із Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 , 19.10.2022 року відкрито кримінальне провадження №0000459 за ст. 185 ч. 4 КК України, в якій вона вказала, що 18.10.2022 року невідома особа з її кредитної картки № НОМЕР_1 викрала грошові кошти (а.с.21).

Листом від 15.07.2023 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомило ОСОБА_1 , що відповідно до Правил Міжнародних платіжних систем, встановлено ліміт на проведення операцій по оскарженню не більше ніж по 15 заявок, в даній ситуації ліміт встановлено Міжнародною платіжною системою, а отже банк ніяким чином не має права вплинути на кількість операцій, які можливо оскаржити. Рекомендовано звернутися до правоохоронних органів (а.с.25-26).

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів»(надалі за текстом також Закон) визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що позивач ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Згідно з ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі №6-71цс15 зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення №223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.08.2023 року у справі №176/1445/22.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом(ч.2 ст.625 ЦК України).

У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення(ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів).

Оскільки володілець банківського рахунку є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем, то останній несе цивільну відповідальність за неналежне виконання послуг відповідно до ч.5 ст.10 Закону у виді пені у розмірі трьох процентів вартості послуги за кожен день прострочення.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 як користувач картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивач повідомила про цей факт банк, а також звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з наведеного, враховуючи встановлені судом обставини справи та наведене їх правове регулювання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки, позивач при звернені до суду звільнена від сплати судового збору, на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору.

Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211,20 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України необхідною умовою розподілу витрат на адвоката є надання доказів, які підтверджують їх здійснення.

Позивачем доказів витрат на професійну правничу допомогу у відповідності до ст.137 ЦПК України суду не надано (розрахунки часу і обсягів робіт, квитанції), а тому суд відмовляє у стягненні вказаних витрат з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.10, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 263-265, 274, 279, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та зобов`язання повернути безпідставно списані кошти задовольнити.

Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 безпідставно списані з банківського карткового рахунку № НОМЕР_1 рахунок НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 10289,00 грн. шляхом їх відновлення на банківському картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 рахунок НОМЕР_2 .

Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» скасувати за картковим рахунком ОСОБА_1 № НОМЕР_1 рахунок НОМЕР_2 будь яку заборгованість за використаним кредитним лімітом (з урахуванням відсотків, неустойки, комісії та інших штрафних санкцій), що утворилися внаслідок несанкціонованих операцій від 18.10.2022 року.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати у розмірі 598 (п`ятсот дев`яносто вісім) гривень 76 копійок, 3% річних у розмірі 374 (триста сімдесят чотири) гривні 63 копійки та пеню у розмірі 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень 58 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Повне найменування та ім`я сторін.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», розташоване за адресою: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпро, 49094 (р/р НОМЕР_5 , , МФО 305299).

Суддя Д.Є. Хоменко