РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року

м. Рівне

Справа № 565/1607/23

Провадження № 22-ц/4815/61/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до Кузнецовського міського суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову вказує, що заборгованість нарахована неправомірно, оскільки його дочки, на утримання яких з нього присуджені аліменти на користь відповідача, проживають разом з позивачем. Відповідач використовує аліменти на власні потреби, а не на потреби дітей.

Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду по справі, у разі задоволення позову.

Тому просив вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом №2-239/09, що виданий Кузнецовським міським судом 14.04.2020 року.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2023 року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Зупинено стягнення у виконавчому провадженні №72249909 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-239/09, що виданий Кузнецовським міським судом Рівненської області 14.04.2020 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій зазначає, що в порядку примусового виконання з ОСОБА_3 підлягає до стягнення заборгованість, яка виникла під час проживання дітей з матір`ю. Заявлені позивачем вимоги в частині звільнення від сплати заборгованості по аліментах, фактично є тотожними до вимоги про забезпечення позову, тому таке вжиття заходів не може допускатись судом.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено та не заперечується сторонами, що вони є батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 червня 2009 року на утримання спільних дітей з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину.

Як стверджує позивач, з грудня 2019 року по даний час діти проживають з ним, зокрема, зауважує, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 березня 2020 року у справі №565/1888/19 місце проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , визначено разом із ОСОБА_3 , як батьком дитини. Також цим рішенням стягнуто із ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі по 1200 (одній тисячі двісті) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 25 листопада 2019 року.

Зі змісту заяви про забезпечення позову та матеріалів справи вбачається, що в межах виконавчого провадження №72249909 щодо виконання виконавчого листа (дублікат) №2-239/09 від 14.04.2020 р. виконавцем 14.08.2023 року прийнято постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_3 . Загальна сума боргу становить 133585,44 грн.

За доводами ОСОБА_3 борг виник за період проживання дітей та сторін однією сім`єю, а не вжиття заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав, прав дітей та виконання рішення у даній справі. Крім того, це призводить до того, що кошти які б мали витрачатись на дітей, стягують на користь відповідачки, яка з ними не живе і їх не утримує.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_3 про забезпечення позову суд не звернув увагу на п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», де чітко зазначено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

З обставин справи слідує, що у позовній заяві ОСОБА_3 , зокрема, ставить питання про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, стягнутих раніше за рішенням суду у справі №2-239/09 яке набрало законної сили та в установленому законом порядку не скасовано.

Отже, забезпечивши позов шляхом зупинення стягнення заборгованості по аліментам, суд фактично ухвалив рішення без розгляду справи по суті.

Доводи ОСОБА_3 про безпідставність стягнення заборгованості по аліментах на користь відповідачки, що порушує права позивача та дітей, на користь яких стягуються аліменти є обставиною, яка підлягає встановленню під час вирішення спору по суті, і не є підставою для забезпечення позову. Окремо суд враховує, що законодавець чітко встановлює процесуальний порядок звернення до суду про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, зокрема зазначає про необхідність звернутися до суду саме із заявою, сторонами якої будуть боржник та стягувач, а не з відповідним позовом в порядку позовного провадження.

Спосіб забезпечення позову обраний позивачкою та місцевим судом не відповідає вимогам закону та фактично зупиняє виконання судового рішення в іншій справі, яке набрало законної сили, тому оскаржена ухвала підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 367, 368, 376, 381 384, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2023 року скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №72249909 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-239/09 виданого 14.04.2020 р. Кузнецовським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 536,80 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 січня 2024 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків