ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» квітня 2024 року

м. Харків

справа № 622/1195/21

провадження № 22ц/818/1260/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Маміної О. В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк», представник позивача - Мальованний В. В.,

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Золочівського районного суду Харківської області від 13 січня 2022 року в складі судді Квітки О.О.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 10 листопада 2020 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «Акцент-Банк» з метою укладення кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил йому надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Вказав, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі відповідно до умов договору.

Проте, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 20 жовтня 2021 року має заборгованість в розмірі 102 685,56 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 80 818,12 грн, заборгованості за відсотками - 21 867,44 грн.

Вказав, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 листопада 2020 року в розмірі 102 685,56 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 80 818,12 грн, заборгованості за відсотками - 21 867,44 грн, та судові витрати - 2 270,00 грн.

Заочним рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 13 січня 2022 року позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 листопада 2020 року, яка складається з тіла кредиту в розмірі 102 685,56 грн та судові витрати - 2 270,00 грн.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 23 січня 2024 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Золочівського районного суду Харківської області від 13 січня 2022 року, заяву про перегляд заочного рішення Золочівського районного суду Харківської області від 13 січня 2022 року - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення суду скасувати, у задоволенні позовних вимог банку відмовити, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права. Так, не звернув увагу на те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, тому були відсутні підстави для ухвалення заочного рішення. Зазначив, що суд першої інстанції не встановив чи дійсно було укладено договір між позивачем та відповідачем, чи надавалися відповідачу грошові кошти та у якій сумі, якщо видавалися, то який тип картки видавався та якій кредитний ліміт. Вказав, що він заперечує проти укладання договору з Акціонерним товариством «Акцент-Банк» та отримання картки, відповідно і отримання від банку споживчого кредиту на суму 80 818,12 грн (згідно із позовною заявою вказано як тіло кредиту). Посилався на те, що з позовної заяви не зрозуміло, яку суму кредиту, начебто, він отримав, не вказано тіло кредиту, відсотки, відсутнє обґрунтування розміру відсотків та взагалі відсутні дані щодо відкриття рахунку та видачі картки, її вид, номер, кредитний ліміт, строк дії, тощо. Зазначив, що анкета-заява від 10 листопада 2020 року містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність та не містить даних про отримання кредитної картки та розмір кредитних коштів. В Анкеті-заяві та будь-яких інших документах, долучених до позовної заяви, не зазначена погоджена сума/ліміт кредит, про отримання якого сторони дійшли згоди. Відсутні відомості про те, що відповідач отримав платіжну картку, строк дії цієї картки. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, яке рішення було прийнято банком за заявою відповідача, яка картка йому була видана, а також доказів про розмір кредитних коштів/встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані Банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Банк не надав доказів, що відповідач користувався грошовими коштами, і заборгованість виникла у зв`язку із користуванням кредитними коштами.

26 лютого 2024 року до суду апеляційної інстанції від Акціонерного товариства «Акцент-Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав заочне рішення законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому посилався на те, що своїм підписом під ретельно прочитаним кредитним договором позичальник підтвердив факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження у чинному на той час законодавстві. Таким чином відповідач сам погодився як з Умовами та Правилами надання банківських послуг, так і з необхідністю самостійного ознайомлення на сайті банку з їх оновленими версіями. Зазначив, що паспорт споживчого кредиту за програмою «кредитна картка», в якій зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка та інше, підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також разом з відзивом банк надав виписку по картці, довідку за лімітами, довідку за картками.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, заочне рішення суду - скасувати.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк довів існування заборгованості ОСОБА_1 перед банком за кредитом у заявленому ним розмірі.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1056 - 1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10 листопада 2020 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку у Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк».

До суду апеляційної інстанції Акціонерне товариство «Акцент-Банк» надав:

довідку за лімітами, з якої вбачається, що ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5 000,00 грн, який в подальшому збільшено до 80 900,00 грн;

довідку за картками, з якої вбачається, що ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картку № НОМЕР_2 зі строком дії до квітня 2027 року;

виписку по картці за період з 10 листопада 2020 року по 15 лютого 2024 року, з якої вбачається, що сума витрат склала 180 445,66 грн, сума зарахувань - 99 869,72 грн.

До кредитного договору банк додав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Зелена», які відповідачем не підписано.

Так, пунктами 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Як вбачається з пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за кожним з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору.

Пунктом 2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг банк видає клієнту картку. Її тип визначено в договорі. Договір, укладений між банком та клієнтом, договір відкриття рахунку, випуск і обслуговування платіжної картки з можливістю встановлення ліміту кредитування, що складається з Умов та Правил надання банківських послуг в Публічному акціонерному товаристві «Акцент-Банк», анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Публічному акціонерному товаристві «Акцент-Банк», паспорт споживчого кредиту за програмою «кредитна картка», заяви про відкриття поточного рахунку та Тарифів. Датою укладення договору є дата отримання картки, зазначена в заяві. Договір укладається терміном на 20 років. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін письмово не відмовилася від договору, він продовжується на такий же термін. При відсутності відмови клієнта від договору, банк має право самостійно на підставі аналізу платіжної і кредитної історії прийняти рішення про можливість продовження терміну дії договору. Про це клієнт повідомляється каналами комунікаційного зв`язку.

Пунктом 2.1.1.2.11 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовому боці картки, включно.

Пунктом 2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,000001% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати за користування кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування.

Пунктом 2.1.1.12.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за договором, клієнт сплачує банку плату за користування кредитом в розмірі подвійної місячної процентної ставки, визначеної в тарифах, що діє на дату нарахування відсотків. Відсотки в подвійному розмірі, замість базового розміру процентної ставки, зазначеного в тарифах, нараховуються від суми загальної заборгованості з моменту виникнення заборгованості під час дії пільгового періоду за карткою внаслідок не внесення щомісячного мінімального платежу в повному обсязі.

У відповідності до пункту 2.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг строк внесення мінімального обов`язкового платежу за кредитом, а також овердрафту - до першого числа місяця, наступного за розрахунковим, в розмірі, розрахованому згідно тарифу від суми поточних боргових зобов`язань. Складові мінімального обов`язкового платежу визначаються з урахуванням черговості погашення боргових зобов`язань, встановлених цими Умовами. Строк користування кредитом становить 20 років. Сторони узгодили, що відповідно до умов пункту 2.1.1.2.1 цього договору датою повернення кредиту є останній день відповідного місяця останнього року дії строку договору. Термін повернення овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. Термін погашення відсотків за овердрафтом щомісячно за попередній місяць до першого числа.

Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за договором, банк має право вимагати сплати клієнтом пені в розмірі, встановленому тарифами на дату укладення договору.

Як вбачається з витягу з Тарифів користування кредитною карткою «Зелена» пільговий період склав до 62 днів (діє за умови погашення заборгованості у повному обсязі до останнього дня місяця, наступного за датою заборгованості); розмір обов`язкового щомісячного платежу - 5% від заборгованості (не менше 100,00 грн, не менше суми нарахованих процентів плюс штраф, якщо він виник, але не більше залишку заборгованості), базова процентна ставка на залишок заборгованості в місяць (після закінчення пільгового періоду) - 3,4% за місяць (нараховується на максимальну заборгованість на день, за кожний день з моменту виникнення заборгованості), розмір прострочених зобов`язань за кредитом - подвійна процентна ставка, що діє в тарифі (6,8%), нараховується з першого дня виникнення зобов`язань.

Із паспорту споживчого кредиту за програмою «кредитна картка», за змістом яка є аналогічною з витягом з Тарифів користування кредитною карткою «Зелена» вбачається, що в графі підпис споживача вказано, що підпис клієнта ОСОБА_1 10 листопада 2020 року Т09:33:22+02:00 підписано простим електронним підписом шляхом підтвердження ОТП 6066 з номера телефону НОМЕР_3 , що свідчить, на думку банку, про його ознайомлення з дійсними Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.8).

Таким чином, розмір відсотків за користування кредитом встановлено тільки Тарифами користування кредитною карткою «Зелена» і Умовами та Правилами надання банківських послуг, які відповідачу не були відомі, оскільки він їх не підписував. Відповідач підписав лише заяву позичальника від 10 листопада 2020 року, яка містить лише анкетні дані позичальника, підпис позичальника та відповідальної особи банку, яка перевіряє правильність та достовірність відомостей позичальника.

Як вбачається з матеріалів справи за розрахунком банку станом на 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 102 685,56 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 80 818,12 грн, заборгованості за відсотками - 21 867,44 грн.

Однак, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Тарифами та Умовами ознайомився відповідач і з ними погодився, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування.

Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Колегія суддів вважає, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у банку, який є в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 10 листопада 2020 року шляхом підписання заяви-анкети, в якій відсутня базова процентна ставка. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» відсотків у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 10 листопада 2020 року, оскільки витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в банку не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі, сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.

Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із відповідачем Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 229/1953/16-ц (провадження № 61-32390св18), від 21 серпня 2019 року у справі № 643/5386/17-ц (провадження № 61-2699св18), від 16 серпня 2019 року у справі № 595/290/17-ц (провадження № 61-29972св18), від 03 лютого 2021 року у справі № 333/36/18 (провадження № 61-11081св19) тощо.

Також, колегія зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 10 листопада 2020 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначено моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів приходить до висновку про те, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто тільки щодо стягнення тіла кредиту.

Разом з тим, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Як вбачається з цієї норми підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23) тощо.

Як вбачається з анкети-заяви, долученої до позовної заяви, в ній не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, відсутні відомості про те, що відповідач отримав платіжну картку, строк дії цієї картки.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, яке рішення було прийнято банком за заявою відповідача, яка картка йому була видана, а також доказів про розмір кредитних коштів/встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу.

Також, позивачем не надано до суду першої інстанції банківської виписки з рахунку позичальника, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Щодо наданих Акціонерним товариством «Акцент-Банк» до суду апеляційної разом з відзивом на апеляційну скаргу виписки по картці, довідки за лімітами, довідки за картками, то такі докази апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (статті 367 ЦПК України). Апелянтом таких доказів до суду апеляційної інстанції надано не було.

Виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку за договором від 10 листопада 2020 року та наявність заборгованості за наданим кредитом, матеріали справи не містять. Разом з тим, відмова в задоволенні позову за недоведеністю не позбавляє права звернутися до суду з відповідним позовом, надавши відповідні докази для підтвердження підстав позову.

За таких обставин заочне рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи. Так, матеріали справи містять повернуті до суду першої інстанції повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що, виходячи з положень статті 128 ЦПК України є належним повідомленням.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 405,00 грн підлягає стягненню з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Золочівського районного суду Харківської області від 13 січня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову Акціонерному товариству «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 3 405,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О. В. Маміна

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 08 квітня 2024 року.