ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2024 року м. Кропивницький

справа № 405/1064/23

провадження № 22-ц/4809/644/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

за участі секретаря - Бойко В. В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи - Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Новгородківський відділ державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2023 року у складі судді Драного В. В. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

В лютому 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило звільнити квартиру АДРЕСА_1 ) з-під арештів, накладених на підставі:

-постанови № 6787117 від 17.02.2009 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 8492783);

-постанови про накладення арешту б/н від 07.04.2009, виданої СУ УМВС України в Кіровоградській області (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 8652596);

-постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 36710586, виданої 12.06.2013 Ленінским ВДВС Кіровоградського МУЮ (номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1421080 (спеціальний підрозділ));

-постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 41716829, виданої 29.04.2014 Відділом державної виконавчої служби Новгродківського районного управління юстиції Кіровоградської області (номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 5525774 (спеціальний підрозділ));

-постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження, серія та номер: 46736191, виданої 28.10.2015 Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ (номер запису про обтяження в реєстрі речових прав на нерухоме майно 11825057 (спеціальний розділ));

-постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46522137, виданої 28.10.2015 Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ (номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14564810 (спеціальний розділ)).

Позовна заява мотивована тим, що 26.12.2006 між сторонами було укладено кредитний договір, для забезпечення виконання якого було укладено також договір іпотеки щодо належної відповідачу квартири АДРЕСА_1 .

Того ж дня до Державного реєстру Іпотек було внесено відповідний запис, однак, в подальшому, в період з 2009 року по 2015 року, дане нерухоме майно відповідача було обтяжене 6 арештами (обтяженнями), накладеними Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ, ВДВС Новгородківського РУЮ Кіровоградської області та СУ УМВС України в Кіровоградській області.

Позивач зазначав, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має переважне право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки перед іншими особами, права та вимоги яких зареєстровані після державної реєстрації іпотеки, а якщо іпотека, була зареєстрована раніше за накладення арешту для задоволення вимог інших осіб, відмінних від іпотекодержателя, дане майно слід звільнити від таких арештів.

Таким чином, оскільки спірні арешти були накладені на нерухоме майно після державної реєстрації іпотеки, а їх наявність позбавляє позивача можливості здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач вважав, що наявні підстави для звільнення належної відповідачу квартири з-під накладених арештів, а тому звернувся до суду з позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2023 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про зняття арештів з нерухомого майна відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем до участі у справі стягувачі за виконавчими провадженнями або особи, в інтересах яких накладено спірні арешти на майно, залучені не були, а тому вирішувати спір та досліджувати доводи сторін по суті заявлених позовних вимог без належного визначення складу учасників є недоцільним, оскільки це не призведе до належного захисту порушеного права.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не викладено всі обставини по справі, розгляд справи проведено формально та при ухваленні оскаржуваного рішення порушені норми матеріального і процесуального права, недостатньо повно досліджені докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи, як наслідок ухвалене незаконне та необгрунтоване рішення.

Заявляючи вимоги, позивачем було зазначено всі підстави для звільнення іпотечного майна з-під арештів, а саме, що 26.12.2006 до Державного реєстру іпотек було внесено запис про реєстрацію іпотеки, після чого майно відповідача, у тому числі, предмет іпотеки, було обтяжено арештами.

Наявність арештів, які розповсюджуються на предмет іпотеки, позбавляє позивача права звернення стягнення на предмет іпотеки.

В заявлених позовних вимогах чітко зазначено порушення прав саме кредитора та іпотекодержателя, а в даній справі, особа, чиї права порушено виступає АТ КБ «ПриватБанк».

Позов про зняття арешту з майна з боку АТ КБ «ПриватБанк» було пред`явлено до боржника, тобто особи, в інтересах якої накладено арешт на майно, та у відповідності до законодавства зазначено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відповідні органи.

Відзиви на апеляційну скаргу

Від Новгородківського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк», а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2023 року залишити без змін.

Від Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк», а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2024 року залишити без змін.

Відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду представник АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Кирдан А. В. підтримав доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся за адресою реєтрації його місця проживання, проте, поштовий конверт був повернений до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

За змістом пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

За таких обставин, ОСОБА_1 вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Представники Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області та Новгородківського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Від Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, які не з`явилися, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 26.12.2006 між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № KGMDGK01580375, згідно якого ОСОБА_2 отримав від банку кредит.

На забезпечення виконання позичальником даного кредитного договору того ж дня між сторонами було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Бєлінським І. Д. та зареєстрованим в реєстрі за № 3046. Згідно даного іпотечного договору, його предметом є належне ОСОБА_1 нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 .

26.12.2006 на підставі вказаного договору іпотеки до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру Іпотек було внесено запис про заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження № 4291851 та № 4294679).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.11.2021 № 287479177 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартира АДРЕСА_1 .

При цьому, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться записи про обтяження: № 4291851 на підставі іпотечного договору № 3046 від 26.12.2006; № 8492783 на підставі постанови 6787117 від 17.02.2009, виданої Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ, об`єкт обтяження - дана квартира; № 8652596 на підставі постанови б/н від 07.04.2009, виданої СУ УМВС України в Кіровоградській області, об`єкт обтяження - дана квартира.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 30.11.2021 № 287477794 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

При цьому, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться записи про обтяження на підставі:

1) постанови № 36710586 від 12.06.2013, виданої Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ (номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1421080 (спеціальний розділ)), об`єкт обтяження - все нерухоме майно, особа, майно/права якої обтяжуються - ОСОБА_1 ;

2) постанови № 41716829 від 29.04.2014, виданої ВДВС Новгородківського РУЮ Кіровоградської області (номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 5525774 (спеціальний розділ)) об`єкт обтяження - все нерухоме майно, особа, майно/права якої обтяжуються - ОСОБА_1 ;

3) постанови № 46736191 від 28.10.2015, виданої Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ (номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11825057 (спеціальний розділ)), об`єкт обтяження - все нерухоме майно, особа, майно/права якої обтяжуються - ОСОБА_1 ;

4) постанови № 46522137 від 28.10.2015 виданої Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ (номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14564810 (спеціальний розділ)) об`єкт обтяження - все нерухоме майно, особа, майно/права якої обтяжуються - ОСОБА_1 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (див.: висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18).

Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, провадження 14-431цс19).

Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19).

Верховний Суд у постановах від 30 червня 2021 року в справі № 337/800/19, від 14 грудня 2022 року в справі № 362/2317/21 дійшов висновку, що у разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.

У постанові від 31 травня 2023 року у справі № 296/314/19 Верховний Суд дійшов висновку, згідно з яким позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений як власником так і особою, яка маєпередбачене законом речове право на чуже майно.

У пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК України).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор.

Матеріалами справи підтверджується, що 26.12.2006 між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № KGMDGK01580375, згідно якого ОСОБА_2 отримав від банку кредит (а. с. 13).

На забезпечення виконання позивальником даного кредитного договору того ж дня між сторонами було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Бєлінським І.Д. та зареєстрованим в реєстрі за № 3046. Згідно данного іпотечного договору, його предметом є належне ОСОБА_1 нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 (а. с. 14-17).

26.12.2006 на підставі вказаного договору іпотеки до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру Іпотек було внесено запис про заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження № 4291851 та № 4294679) (а. с. 26-27).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.11.2021 № 287479177 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартира АДРЕСА_1 .

При цьому, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться записи про обтяження: № 4291851 на підставі іпотечного договору № 3046 від 26.12.2006; № 8492783 на підставі постанови № 6787117 від 17.02.2009, виданої Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ, об`єкт обтяження - дана квартира; № 8652596 на підставі постанови б/н від 07.04.2009, виданої СУ УМВС України в Кіровоградській області, об`єкт обтяження - дана квартира (а. с. 26-27).

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 30.11.2021 № 287477794 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартира АДРЕСА_1 . При цьому, в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно містяться записи про обтяження на підставі:

1) постанови № 36710586 від 12.06.2013, виданої Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ (номер запису про обтяження в Державному реєстріречових прав на нерухомемайно 1421080 (спеціальний розділ)), об`єкт обтяження - все нерухоме майно, особа, майно/права якої обтяжуються - ОСОБА_1 ;

2) постанови № 41716829 від 29.04.2014, виданої ВДВС Новгородківського РУЮ Кіровоградської області (номер запису про обтяження в Державному реєстріречових прав на нерухомемайно 5525774 (спеціальнийрозділ)) об`єкт обтяження - все нерухоме майно, особа, майно/права якої обтяжуються - ОСОБА_1 ;

3) постанови № 46736191 від 28.10.2015, виданої Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ (номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11825057 (спеціальний розділ)), об`єкт обтяження - все нерухоме майно, особа, майно/права якої обтяжуються - ОСОБА_1 ;

4) постанови № 46522137 від 28.10.2015 виданої Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ (номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 14564810 (спеціальний розділ)) об`єкт обтяження - все нерухоме майно, особа, майно/права якої обтяжуються - ОСОБА_1 (а. с. 28-30).

У справі, що переглядається, предметом спору є вимога АТ КБ «ПриватБанк» про зняття арештів, які накладені на належну на праві валасності позивачу квартиру.

Однак, відповідачем у цій справі АТ КБ «ПриватБанк» визначило тільки ОСОБА_1 , який є боржником.

Водночас клопотань про залучення до участі у справі інших осіб, в інтересах яких накладені спірні арешти на вказану квартиру, як співвідповідачів, позивач не заявляв.

Таким чином, при зверненні до суду позивач неповно визначив суб`єктний склад учасників справи, зокрема, крім боржника ОСОБА_1 , не залучив осіб, в інтересах яких накладено арешти, співвідповідачами, що унеможливлює правильне встановлення фактичних обставин та вирішення спору по суті.

Отже, обґрунтованим слід визнати висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з неналежним суб`єктним складом сторін у справі.

При цьому, суд зауважує, що позивач не позбавлений права на звернення до суду з позовом з правильно визначеним ним суб`єктним складом учасників справи відповідно до сформульованих позовних вимог, які відповідатимуть передбаченому законом способу захисту відповідного права або законного інтересу.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявляючи вимоги, позивачем було зазначено всі підстави для звільнення употечного майна з-під арештів, а наявність арештів, які розповсюджуються на предмет іпотеки, позбавляє позивача права звернення стягнення на предмет іпотеки, є безпідставними, оскільки висновки суду по суті вирішення спору, зокрема, щодо обґрунтованості чи необґрунтованості позовних вимог, мають бути зроблені за належного суб`єктного складу учасників справи.

Посилання АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі на те, що позов було пред`явлено до боржника, тобто особи, в інтересах якої накладено арешт на майно, та у відповідності до законодавства зазначено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відповідні органи, не заслуговують на увагу суду, оскільки зводяться до тлумачення позивачем норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, на власний розсуд.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи, що ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26 лютого 2024 року було зупинено дію оскаржуваного рішення, дію рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2023 року необхідно поновити.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 362, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2023 року без змін.

Поновити дію рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08.04.2024.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко