ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Галушка А.О.,

з участю представника відповідача адвоката Дробота Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14 листопада 2023 року, постановлене суддею Шевською О.І.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Територіальна громада м.Полтави в особі Полтавської міської ради, виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтаві ради, визначення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

13.12.2022 представник позивача ОСОБА_2 адвокат Левун О.Ф. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позову вказав, що згідно договору дарування від 16.12.1992 позивачу належить на праві власності 3/10 частини, а відповідачу згідно договору дарування від 04.04.1994 7/10 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 25.05.2002 указаний житловий будинок реально розділено, а рішенням того ж суду від 21.01.2003 визначено порядок користування земельною ділянкою та виділено в користування їй, позивачу, 540 кв.м., відповідачу ОСОБА_1 232 кв.м., в загальному користуванні залишено 28 кв.м. Порядок користування спірною земельною ділянкою, який склався на даний час, позбавляє можливості належним чином користуватися частиною земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача. Згода з приводу розміру та порядку користування земельною ділянкою в добровільному порядку з відповідачем не досягнута, а тому з метою уникнення в подальшому спорів просить суд установити порядок користування відповідно до часток власності нерухомим майном згідно варіанту №1 висновку експерта №63 від 20.10.2022 за результатами експертного земельно-технічного дослідження.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 14.11.2023 позов задоволено.

Визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту №1 висновку експерта №63 від 20.10.2022 за результатами експертного земельно-технічного дослідження.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що запропонований висновком №63 експертного земельно-технічного дослідження від 20.10.2022 варіант №1 розподілу земельної ділянки визначений з урахуванням її розміру, розташування на ній будівель та споруд, їх розмірів, відстаней між будівлями і межами земельної ділянки, належності частин будинковолодіння співвласникам, розмірів ідеальних часток співвласників та фактичного користування земельною ділянкою, можливості обслуговування і проведення поточних ремонтів стіни належної відповідачу частини будинку.

Із рішенням не погодилася відповідач та оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та у задоволенні позову відмовити.

Вважає, що позивач у заявленому позові просить розділити земельну ділянку площею 28 кв.м., яка за рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 21.01.2003 залишена в спільному користуванні.

Зазначає, що висновок експертного земельно-технічного дослідження №63 від 20.10.2022 не відповідає вимогам статті 102 ЦПК України, оскільки в ньому відсутнє посилання про обізнаність експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а отже відповідно до статті 78 цього Кодексу є недопустимим доказом.

Звертає увагу, що у використаному експертом кадастровому плані спірної земельної ділянки спільна земельна ділянка, яка судовим рішенням виділена в спільне користування, складає 24 кв.м., а не 28 кв.м. Крім того, вона не позначена будь-якими координатами поворотних точок, а отже кадастровий план не є матеріалом технічної інвентаризації, який необхідний для проведення земельно-технічної експертизи та не відповідає Порядку проведення інвентаризації земель (пункти 16, 17).

Заперечує правомірність використання експертом Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 , оскільки положення Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітенту будівництва, архітектури та житлової політики комунального господарства України від 26.07.2018 №186, не поширюються на проведення інвентаризації земельних ділянок. Відповідно до п/п 5 п.4 розділу III цієї Інструкції поділ земельної ділянки здійснюється відповідно до вимог статті 56 Закону України «Про землеустрій» з виготовленням технічної документації із землеустрою.

Указує про те, що спірна земельна ділянка на час розгляду справи не була сформована відповідно до вимог статті 79-1 ЗК України, а тому у суду не було підстав для встановлення земельного сервітуту. Тим більше, що позивач не дотримався порядку встановлення земельних сервітутів на землях державної чи комунальної власності, передбаченого статтею 124-1 ЗК України та не звертався до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування з відповідним клопотанням, як і до відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

13.01.2023 до Полтавського апеляційного суду надійшли письмові пояснення Полтавської міської ради на апеляційну скаргу, в яких третя особа просить розглядати справу за відсутності представника та при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Повідомляє, що згідно з пунктом 1 рішення третьої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 19.03.2021 «Про визначення обсягу окремих повноважень із земельних відносин районних у м.Полтаві рад» до повноважень Шевченківської, Подільської та Київської районних у місті Полтаві рад належить вирішення питань надання, передачі у власність або користування, припинення права користування або права власності на вилучення земельних ділянок для будівництва та обслуговування окремих індивідуальних жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

04.03.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив такі обставини.

Позивачці ОСОБА_2 належить на праві власності 7/10 частини жилого будинку з частиною надвірних будівель, які знаходяться у АДРЕСА_1 згідно договору дарування від 16.12.1992, посвідченого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори по р.№3-9865 та згідно договору дарування від 04.04.1994, посвідченого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори по р.№6-970.

Відповідачка ОСОБА_1 є власником 3/10 частини жилого будинку з частиною надвірних будівель, які знаходяться у АДРЕСА_1 згідно договору дарування від 16.12.1992, посвідченого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори по р.№3-9367./а.с.9-12/

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 25.05.2001 реально поділено жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Виділено ОСОБА_1 кухню 1-2 пл.6,7 кв.м., кімнату 1-3 пл.7,0 кв.м., кімнату 1-4 пл.14,9 кв.м., частину коридору 1-1 пл.1,1 кв.м., 1/3 частину огорожі, що складає 3/10 частини домоволодіння; ОСОБА_2 коридор 1-1 пл.10,7 кв.м.., кімнату 1-5 пл.8,5 кв.м., кімнату 1-6 пл.14,9 кв.м.., кімнату 1-7 пл.6,6 кв.м.Ю, ванну кімнату 1-8 пл.6,10 кв.м., в масандрі кімнату 1-9 пл.12,6 кв.м., кімнату 1-11 пл.17,9 кв.м., 2/3 частини огорожі, балкон, гараж літ «Б», вбиральню літ «В», що складає 7/10 частин домоволодіння./а.с.13/

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 21.01.2005 поділено земельну ділянку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , по варіанту №1 висновку технічної експертизи та виділено ОСОБА_1 частину земельної ділянки площею 232 кв.м., ОСОБА_2 - 540 кв.м., у загальному користуванні залишено 28 кв.м./а.с.18/

Висновком експерта №63 від 20.10.2022 за результатами експертного земельно-технічного дослідження на замовлення ОСОБА_2 щодо можливого варіанту роздільного порядку користування земельною ділянкою площею 800 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно до рішення Октябрського суду від 21.01.2003 у справі №3-1213/2002 установлено, що фактичний порядок користування земельною ділянкою склався і відповідає розподілу згідно вказаного судового рішення. Тому експерт у своєму дослідженні надав варіанти порядку користування земельною ділянкою лише в частині площею 28 кв.м., яка залишена у загальному користування та за цими варіантами необхідно встановити земельні сервітути./а.с.32-36/

Задовольняючи позов та визначаючи порядок користування спірною земельною ділянкою за варіантом №1 висновку експерта №63 від 20.10.2022, районний суд виходив з того, що позивачка має намір виділити у самостійний об`єкт нерухомого майна частину домоволодіння та оформити належним чином право користування своєю земельною ділянкою, тому необхідно здійснити поділ, який не порушує права сторін, відповідає часткам сторін у праві власності на будинковолодіння, забезпечує можливість обслуговування і проведення поточних ремонтів стіни належної відповідачу частини будинку.

Апеляційний суд з такими висновками не погоджується, оскільки вони зроблені на підставі неправильного застосування норм матеріального і процесуального права. При цьому колегія суддів враховує таке.

Згідно з частиною першою статті 79 ЗК України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Статтею 79-1 ЗК України встановлено порядок формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Зокрема, формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок (частини четверта, п`ята статті 79-1 ЗК України).

Статтею 25 Закону України «Про землеустрій» визначено види документації із землеустрою, до яких, зокрема, віднесено:технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту; технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок; технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Пунктом 16 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №476 від 05.06.2019, установлено, що у разі відсутності відомостей у Державному земельному кадастрі виконавець за координатами поворотних точок, зазначених у проекті землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) або іншій документації із землеустрою, за якою здійснювалося формування земельних ділянок, визначає межі таких ділянок, угідь, обмежень у їх використанні, обтяжень прав на земельні ділянки та визначає їх на робочому інвентаризаційному плані.

Із матеріалів справи убачається, що спірна земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови, належить до комунальної власності та є несформованою відповідно до вимог земельного законодавства. Крім того, матеріали справи містять рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 21.01.2003 (справа №2-1213/2002), яким порядок користування спірної земельної ділянки вже визначений, рішення набрало чинності, а тому перерозподіл земельної ділянки, що вже зроблений судовим рішенням, суперечить вимогам п.7 ч.3 ст.2 ЦПК України, а саме, принципу обов`язковості судового рішення.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що висновок експертного дослідження, проведеного на замовлення позивачки, не є належним та допустимим доказом, оскільки не відповідає викладеним нормам земельного законодавства, а також Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень. Експерт не витребував у замовника необхідні для проведення експертизи документи, зокрема, матеріали технічної інвентаризації, документацію із землеустрою, не позначивши спірну земельну ділянку будь-якими координатами поворотних точок, тоді як Інструкція про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна не поширюється на проведення інвентаризації земельних ділянок, а їх поділ має здійснюватися відповідно до вимог ст.56 Закону України «Про землеустрій» з виготовленням технічної документації із землеустрою.

Суд першої інстанції на викладене уваги не звернув, не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

При цьому на підставі неналежного доказу, висновку експерта, встановив сервітут, порушивши передбачений статтею 124-1 ЗК України порядок встановлення земельних сервітутів на землях державної або комунальної власності та фактично поза межами своїх повноважень змінив чинне судове рішення щодо встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою.

Колегія суддів також звертає увагу, що при поданні вказаного позову позивач вчинив зловживання процесуальними правами, передбаченими п.2 ч.2 ст.44 ЦПК України, подавши у листопаді-грудні 2022 року до Октябрського районного суду міста Полтави більше десяти позовів до одного й того самого відповідача з тим самим предметом спору та з тих саме підстав, що підтверджується відомостями щодо руху справ на сайті Судова влада України./а.с.79/

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення районного суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судові витрати по оплаті судового зборку за подання апеляційної скарги в розмірі 1 610,40 грн.

Керуючись ст.ст.367, 365, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 610,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07.03.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак