ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» лютого 2024 року

м. Харків

справа № 619/3051/17

провадження № 22ц/818/686/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Волобуєва О.О.

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржниця - ОСОБА_2 ,

заінтересована особа - Дергачівський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, представник заінтересованої особи - Бєльський А. Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 13 грудня 2023 року в складі судді Овсяннікова В.С.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржниця ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що на виконанні Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 57416300 з виконання рішення суду про встановлення його побачень з дитиною.

Державний виконавець Стадніченко Т.О. після відкладення постановою від 03 серпня 2023 року проведення виконавчих дій до 16 серпня 2023 року жодних дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» у зазначеному виконавчому провадженні не здійснила. У зв`язку з чим, ним встановлена умисна бездіяльність державного виконавця з 16 серпня 2023 по час звернення до суду щодо примусового виконання судового рішення у частині забезпечення боржником побачень стягувача з дитиною. Також державним виконавцем не вжито жодних обмежень до боржника, передбачених законом.

Вказав, що рішення суду через умисну бездіяльність державного виконавця не виконано 27 разів, чим завдано моральної шкоди дитині. З 25 лютого 2022 року боржниця не вчиняла дій щодо виконання судового рішення, ухилялась від викликів і запитів, на що державний виконавець не реагував належним чином.

Просив:

визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Стадніченко Т. О. у виконавчому провадженні НОМЕР_3 в період з 16 серпня 2023 року по час звернення до суду з цією скаргою, яка полягає у не зверненні до суду з поданням про розшук боржника ОСОБА_2 ;

визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Стадніченко Т. О. у виконавчому провадженні НОМЕР_3 в період з 16 серпня 2023 року по час звернення з цією скаргою, яка полягає у не зверненні до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду у справі №619/3051/17;

визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Стадніченко Т. О. у виконавчому провадженні НОМЕР_3 в період з 16 серпня 2023 року по час звернення з цією скаргою, яка полягає у невиконанні виконавчих дій, передбачених частинами першою-четвертою статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, встановленому рішенням суду у справі №619/3051/17;

зобов`язати державного виконавця у виконавчому провадженні НОМЕР_3: звернутися до суду з поданням про розшук боржника ОСОБА_2 ; звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду №619/3051/17; вчинити дії, передбачені частинами першою-четвертою статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, встановленому рішенням суду у справі №619/3051/17.

У судовому засіданні суду першої інстанції скаржник ОСОБА_1 частково відмовився від вимог скарги, а саме: щодо зобов`язання державного виконавця у виконавчому провадженні НОМЕР_3 звернутися до суду з поданням про розшук боржника ОСОБА_2 ; зобов`язання державного виконавця у виконавчому провадженні звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду №619/3051/17, а також щодо зобов`язання державного виконавця вчинити дії, передбачені частинами першою-четвертою статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення боржником побачень стягувача з дитиною у порядку, встановленому рішенням суду у справі №619/3051/17.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 13 грудня 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду - скасувати повністю та задовольнити його скаргу у межах заявлених вимог у суді першої інстанції, а саме: визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Стадніченко Т.О. у виконавчому провадженні НОМЕР_3 в період з 16 серпня 2023 року по час звернення до суду з цією скаргою, яка полягає у не зверненні до суду з поданням про розшук боржника ОСОБА_2 ; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Стадніченко Т.О. у виконавчому провадженні НОМЕР_3 в період з 16 серпня 2023 року по час звернення з цією скаргою, яка полягає у не зверненні до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду у справі №619/3051/17; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Стадніченко Т.О. у виконавчому провадженні НОМЕР_3 в період з 16 серпня 2023 року по час звернення з цією скаргою, яка полягає у невиконанні виконавчих дій, передбачених частинами першою-четвертою статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, встановленому рішенням суду у справі №619/3051/17.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, зокрема, взяв до уваги доводи виконавця, які не стосуються періоду з 16 серпня 2023 року по 19 жовтня 2023 року. Виконавець не надав суду дані щодо вчинених дій та причин бездіяльності, натомість підтвердив свою незаконну бездіяльність у цей період. Суд не врахував, що ОСОБА_2 зверталась до консульської служби у Німеччині задля продовження дії паспорту ще у липні 2022 року. Суд не встановив місцезнаходження боржниці у період з 16 серпня 2023 року по 19 жовтня 2023 року, а її перебування за кордоном у цей час матеріалами справи не підтверджується, вона до виконавчої служби та до суду не зверталась. 27 листопада 2023 року виконавець все ж вирішив звернутися до суду з поданням про розшук боржниці. Він як скаржник не повинен доводити прямі норми закону, що зобов`язують виконавця до вчинення дій, передбачених законом. Виконавче провадження відкрито ще у 2018 році та неодноразово відновлювалось через невиконання рішення суду боржницею, щодо якої державний виконавець не вживає належних заходів.

12 лютого 2024 року до суду апеляційної інстанції від представника Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на апеляційну скаргу, який долучено до матеріалів справи та в якому представник зазначив, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Також вказав, що під час примусового виконання виконавчого провадження державний виконавець діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом України «Про виконавче провадження». Щодо неправомірності бездіяльності державного виконавця, яка полягає у не зверненні до суду з поданням про розшук боржника ОСОБА_2 зазначив, що державний виконавець правильно не звертався до суду з відповідним клопотанням, оскільки місце знаходження боржника було відомою - Німеччина, місто Бремен, і були наявні засоби зв`язку. Щодо бездіяльності, яка полягає у не зверненні державного виконавця за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України вказав, що подання такого клопотання не мало сенсу, оскільки боржник вже перебувала поза межами України. Щодо визнання неправомірною діяльності Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні НОМЕР_3 у період з 16 серпня 2023 року по час звернення з цією скаргою до суду, яка полягає у невиконанні виконавчих дій вважав, що порушень з боку державного виконавця немає, оскільки скаржником не доведено, що такі дії повинні були вчинятись з урахуванням фактичних обставин справи, зокрема того, що боржник та дитина перебували за межами України. Також зазначив, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 57416300 з примусового виконання виконавчого листа №619/3051/17 від 14 серпня 2018 року, виданого Дергачівським районним судом Харківської області про усунення перешкод ОСОБА_1 та визначення йому днів для участі у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - кожного вівторка та четверга кожного тижня з 17 год.00 хв. до 19 год.00 хв., без присутності матері; - кожної суботи та неділі кожного другого та четвертого тижня місяця з 10 год.00 хв. до 18 год.00 хв., без присутності матері; - у день народження дитини, якщо 24 січня буде вихідним днем - з 09 год.00 хв., до 11 год.00 хв., в присутності матері ОСОБА_2 (баби ОСОБА_4 або діда ОСОБА_5 ) за адресою АДРЕСА_1 , або в дитячому розважальному закладі чи паркові відпочинку у смт. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області або у місті Харкові ; якщо 24 січня припадає на будній день - з 08 год.00 хв., до 08 год.30 хв., в присутності матері ОСОБА_2 (баби ОСОБА_4 або діда ОСОБА_5 ) за адресою АДРЕСА_1 з урахуванням думки та стану здоров`я дитини. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому документі, та виключено з виконавчого листа 6 (шостий) абзац резолютивної частини судового рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року по справі № 619/305117, а саме: «у день народження дитини, якщо 24 січня буде вихідним днем - з 09 год.00 хв., до 11 год.00 хв., в присутності матері ОСОБА_2 (баби ОСОБА_4 або діда ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , або в дитячому розважальному закладі чи паркові відпочинку у смт. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області або у місті Харкові ; якщо 24 січня припадає на будній день - з 08 год.00 хв., до 08 год.30 хв., в присутності матері ОСОБА_2 (баби ОСОБА_4 або діда ОСОБА_5 ) за адресою АДРЕСА_1 з урахуванням думки та стану здоров`я дитини. Таким чином судом не встановлено місце побачення стягувача з дитиною.

24 грудня 2021 року винесена постанова про відновлення виконавчого провадження на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 25 листопада 2021 року № 619/3051/17, про визнання неправомірною бездіяльність щодо не відновлення виконавчого провадження № 57416300 та зобов`язано державного виконавця Дергачівського відділу Державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області відновити зазначене виконавче провадження. Постанову про відновлення виконавчого провадження направлено сторонам виконавчого провадження та до Дергачівського районного суду Харківської області (органу який видав виконавчий документ). 18 січня 2022 року до відділу надійшло повідомлення Дергачівського районного суду Харківської області про те, що цивільну справу №619/3051/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року витребувано для розгляду апеляційної скарги на ухвалу від 28 жовтня 2021 року (провадження №2-р/619/7/21).

17 листопада 2021 року цивільну справу №619/3051/17 направлено до Харківського апеляційного суду (вих.№619/3051/17/26226/2021 від 17 листопада 2021 року).

17 листопада 2022 року від ОСОБА_1 на адресу відділу надійшов оригінал виконавчого листа №619/3051/17 від 14 серпня 2018 року, виданого Дергачівським районним судом Харківської області. На момент надходження виконавчого документа з метою збереження життя і здоров`я працівників запроваджено дистанційну роботу відділу по лютий 2023 року.

24 квітня 2022 року на електронну адресу відділу надійшла заява від боржниці ОСОБА_2 . У своїй заява боржниця повідомляла, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, систематичними жорстокими обстрілами м. Харкова та сусідніх населених пунктів, в тому числі смт. Мала Данилівка, враховуючи постійну загрозу ракетних ударів на усій території України, у зв`язку з реальною загрозою життю і здоров`ю дитини, а також відсутністю належного матеріального, побутового забезпечення та неможливістю медичного обслуговування, дитина разом з нею, за рекомендацією батька - ОСОБА_1 була евакуйована до Німеччини. Неодноразово, а саме 02 грудня 2022 року, 08 лютого 2023 року, 19 травня 2023 року, 26 червня 2023 року, 24 листопада 2023 року, 28 грудня 2023 року державним виконавцем направлено електронний запит до Державної прикордонної служби щодо перетину боржницею державного кордону. Як вбачається з відповіді відсутні дані щодо перетину боржницею державного кордону. 13 квітня 2023 року з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду на електронну адресу боржниці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » направлено вимогу виконавця про надання інформації щодо фактичного місця перебування та реєстрації. З метою виконання рішення суду на відомі відділу електронні адреси боржниці « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 » направлено запит про місце знаходження боржниці та сина ОСОБА_3 .

19 травня 2023 року на адресу боржниці АДРЕСА_1 рекомендованою кореспонденцією направлено виклик державного виконавця. Однак направлена кореспонденція була повернута до відділу у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Неодноразово, а саме 27 червня 2023 року, 25 липня 2023 року, 07 листопад 2023 року, 24 листопада 2023 року державним виконавцем направлялися письмові запити до державної прикордонної служби України про перетинання боржницею державного кордону. Згідно відповіді відсутні дані щодо перетину боржницею державного кордону та лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями. 27 червня 2023 року державним виконавцем направлено запит до Головного управління міграційної служби про наявність у боржниці закордонного паспорта. Державним виконавцем було направлено запит до Посольства України в Федеративній Республіці Німеччина, Генерального консульства України у Гамбурзі, Генерального консульства України у Мюнхені, Генерального консульства України в Дюссельдорфі, Генерального консульства України у Франкфурті на Майні, чи дійсно боржниця була евакуйована до Німеччини разом з дитиною ОСОБА_3

13 липня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про визначення місця побачення стягувача з дитиною та направлена сторонам виконавчого провадження електронною поштою.

13 липня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про проведення виконавчих дій на 20 липня 2023 року за адресою АДРЕСА_2 та направлено сторонам виконавчого провадження електронною поштою.

13 липня 2023 року державним виконавцем здійснено виїзд за адресою боржниці, вказаною у виконавчому документі, АДРЕСА_1 . В ході виїзду встановлено, що боржниця за вказаною адресою відсутня. Зі слів матері та сусідів вона виїхала за межі України, а саме до Німеччини у зв`язку зі збройною агресією російської федерації.

17 липня 2023 року на електронну пошту відділу надійшла заява боржниці. У своїй заяві боржниця повідомляє, що так як вже повідомлялося нею раніше у заяві від 24 квітня 2022 року, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України та постійними хаотичними ракетними та артилерійськими обстрілами усієї території України, рятуючи сина вона була змушена покинути територію України. Боржниця повідомила, що на даний час разом з сином ОСОБА_3 перебуває у Німеччині (м. Бремен) у статусі біженців, про що надає відповідні документи (а саме посвідчення на право проживання № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ), тому з`явитися на виклик державного виконавця та бути присутньою при проведенні виконавчих дій, які призначені на 20 липня 2023 року, вона не в змозі. У своїй заяві боржниця повідомила, що не може наражати сина ОСОБА_3 на небезпеку, оскільки в Україні продовжено військовий стан, відбуваються воєнні дії, ворог продовжує завдавати ракетних ударів по всій території держави, тому готова надати можливість для побачення ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , на території Німеччини.

18 липня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій.

21 липня 2023 року до відділу надійшла відповідь Управління консульського захисту Департаменту консульської служби щодо «евакуації до Німеччини» боржниці разом з сином ОСОБА_3 . Як вбачається з відповіді закордонні дипломатичні установи України не є розпорядниками інформації про виїзд громадян за кордон та їх перебування на території іноземних держав. Надання компетентними органами іноземних держав запитуваної інформації підпадає під обмеження, встановлені законодавством про захист персональних даних. Із інформації Генерального консульства України в Гамбурзі 29 липня 2022 року ОСОБА_2 зверталась до установи із заявою щодо продовження строку дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон, що свідчить про те, що боржниця все ж таки перетинала кордон України та виїздила до Німеччини.

03 серпня 2023 року до відділу надійшла заява боржниці від 01 серпня 2023 року, в якій боржниця повідомила, що на даний час разом з сином ОСОБА_3 перебуває у Німеччині (м. Бремен) у статусі біженців, про що надає відповідні документи (а саме посвідчення на право проживання № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ), тому бути присутньою при проведенні виконавчих дій не в змозі у зв`язку з чим просила відкласти проведення виконавчих дій. У своїй заяві боржниця повідомила, що не може наражати сина ОСОБА_3 на небезпеку, оскільки в Україні продовжено військовий стан, відбуваються воєнні дії, ворог продовжує завдавати ракетних ударів по всій території держави, тому готова надати можливість для побачення ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 на території Німеччини. Однак, Адміністрацією державної прикордонної служби України не надано дозвіл ОСОБА_1 на перетин державного кордону.

На підставі статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» 03 серпня 2023 року державним виконавцем повторно була винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій. Ухвалою Дергачівського районного суду від 14 серпня 2023 року скасовано постанови про відкладення проведення виконавчих дій від 18 липня 2023 року та 03 серпня 2023 року.

04 серпня 2023 року на електронну адресу відділу надійшла відповідь від ОСОБА_2 на запит державного виконавця від 03 серпня 2023 року про те, що для отримання підтверджуючих документів, вона буде звертатися до відповідних органів, а в якості доказу наразі надає копію квитка на свої ім`я, який придбано нею 31 липня 2023 року.

07 листопада 2023 року державним виконавцем на електронну адресу боржниці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » направлено вимогу з проханням надати підтверджуючі документи, що станом на теперішній час вона дійсно перебуває на території Німеччини, м. Бремен. Однак підтверджуючих документів боржницею не надано.

24 листопада 2023 року державним виконавцем повторно здійснено виїзд за адресою боржниці, вказаною у виконавчому документі. В ході виїзду встановлено, що боржниця за вказаною адресою відсутня. Складено акт про помешкання громадян від 21 грудня 2023 року, який складено депутатом Малоданилівської ОТГ, з якої вбачається, що боржниця на даний час за адресою АДРЕСА_1 не проживає.

На підставі статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» 27 листопада 2023 року державним виконавцем підготовлено подання про розшук боржниці та направлено до Дергачівського районного суду Харківської області вих. №64480. Однак подання повернуто до відділу.

28 грудня 2023 року до відділу надійшла заява ОСОБА_1 від 26 грудня 2023 року, в якій стягувач, турбуючись за безпеку свого малолітнього сина ОСОБА_3 , та у зв`язку з тим, що сам мешкає як ВПО у м. Полтава (довідка ВПО від 13 квітня 2022 року) просив призначити місце проведення виконавчих дій в приміщенні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за адресою Полтавська область, м. Полтава, провулок Стешенка, № 6.

02 січня 2024 року державним виконавцем повторно направлено подання про розшук боржниці.

08 січня 2024 року Дергачівським районним судом Харківської області винесено ухвалу, якою у задоволенні подання державного виконавця про розшук боржниці відмовлено, оскільки державний виконавець вжив всіх можливих заходів та з`ясував місце перебування боржника у Німеччині, що свідчить про відсутність підстав для оголошення боржницю у розшук.

08 січня 2024 року державним виконавцем направлено запит до Посольства України в Федеративній Республіці Німеччина, Генерального консульства України у Гамбурзі, Генерального консульства України у Мюнхені, Генерального консульства України в Дюссельдорфі, Генерального консульства України у Франкфурті на Майні, чи перебуває боржниця у м. Бремен (Німеччина).

08 січня 2024 року державним виконавцем направлено запит до Іміграційного офісу міста Бремен Управління у справах іноземців, чи перебуває боржниця у м. Бремен (Німеччина).

12 січня 2024 року на електронну адресу боржниці направлено виклик державного виконавця з метою визначення місця побачення ОСОБА_1 з дитиною.

16 січня 2024 року державним виконавцем направлено запит до служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради з вимогою надати інформацію, чи надходило повідомлення від боржниці про її місцезнаходження та місцезнаходження її сина ОСОБА_3

18 січня 2024 року до відділу надійшла відповідь служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради, в якій зазначено, що у зв`язку з тим, що територія Малоданилівської селищної ради розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій громадянка ОСОБА_2 з метою збереження життя та здоров`я малолітньої дитини разом з дитиною ОСОБА_3 вимушена виїхати в більш безпечне місце, а саме евакуйоватися до Німеччини за рекомендацією батька ОСОБА_1 , про що повідомила, надіславши лист електронною поштою. До листа також були додані скріншоти документів. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 30 жовтня 2023 року громадянка ОСОБА_2 та її малолітній син ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , не перебувають. Також служба у справах дітей Малоданилівської селищної ради повідомила, що малолітня дитина ОСОБА_3 на обліку в службі у справах дітей Малоданилівської селищної ради не перебуває.

23 січня 2024 року на запит державного виконавця до Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області надійшла відповідь Генерального Консульства України у Гамбурзі від 18 січня 2024 року. Відповідними органами Німеччини підтверджено перебування станом на 17 січня 2024 року дружини ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та його сина ОСОБА_3 в м. Бремені.

23 січня 2024 року до відділу надійшла заява ОСОБА_2 від 21 січня 2024 року, вх. №649, в якій вона повторно повідомила, що через збройну агресію російської федерації проти України з метою порятунку життя та здоров`я свого сина ОСОБА_3 змушена покинути територію України та у законний спосіб (на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 про «Правила перетинання державного кордону громадянами України» (абзац 13 пункт 2(3)) виїхала до Німеччини м. Бремен, де і перебуває на сьогоднішній день разом із сином. Згідно заяви ОСОБА_2 вона ніколи навмисно не перешкоджала побаченням сина з його батьком, ОСОБА_8 . Але на даний час обставини склалися таким чином, що насамперед вона повинна діяти в інтересах дитини, забезпечивши її розвиток в безпечному та спокійному середовищі. Зважаючи на те, що в Україні продовжено військовий стан, постійно відбуваються обстріли території України з боку російської федерації, вона не має права наражати дитину на небезпеку і має забезпечити дитині постійний догляд і опіку, тому з цих причин не може з`явитися на виклик державного виконавця.

25 січня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про визначення місця побачення стягувача з дитиною в приміщенні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за адресою Полтавська область, м. Полтава, провулок Стешенка, № 6. Підсумовуючи вважав, що під час примусового виконання цього виконавчого документа, державний виконавець діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом України «Про виконавче провадження». Зокрема, державним виконавцем здійснювалися заходи з метою встановлення місця боржника з метою забезпечення боржником побачень стягувача з дитиною.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив їх задовольнити. Акцентував увагу суду на бездіяльність державного виконавця за період з 16 серпня 2023 року по 19 жовтня 2023 року. Вважав, що оскільки відзив на апеляційну скаргу не надіслано боржниці, його долучати до матеріалів справи неможливо. Разом з тим державним виконавцем направлено електронною поштою відзив боржниці. Протягом розгляду справи в суді апеляційної інстанції клопотань щодо відкладення розгляду справи від боржниці з будь - яких причин не надходило.

В свою чергу представник Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заперечував проти задоволення апеляційної скарги, підтримав доводи відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просив звернути увагу на те, що державний виконавець діяв в межах чинного законодавства з урахуванням того, що боржниця протягом тривалого часу знаходиться в іншій країні внаслідок збройної агресії російської федерації, щодо якої навіть був оголошений розшук та наразі за заявою ОСОБА_1 визначено місце побачення стягувача з дитиною в приміщенні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за адресою Полтавська область, м. Полтава, провулок Стешенка, № 6.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду - залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що під час примусового виконання виконавчого провадження державний виконавець діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням того, що боржниця з дитиною перебувають поза межами України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконанні Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 57416300 з примусового виконання виконавчого листа № 619/3051/17 від 14 серпня 2018 року, виданого Дергачівським районним судом Харківської області, про усунення перешкод ОСОБА_1 та визначення йому днів для участі у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - кожного вівторка та четверга кожного тижня з 17 год.00 хв. до 19 год.00 хв., без присутності матері; - кожної суботи та неділі кожного другого та четвертого тижня місяця з 10 год.00 хв. до 18 год.00 хв., без присутності матері.

24 квітня 2022 року боржниця ОСОБА_2 повідомила Дергачівський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про те, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України та систематичними жорстокими обстрілами м. Харкова та сусідніх населених пунктів, в тому числі смт Мала Данилівка, враховуючи постійну загрозу ракетних ударів на усій території України, у зв`язку з реальною загрозою життю і здоров`ю дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, а також відсутністю належного матеріального, побутового забезпечення та неможливістю медичного обслуговування, дитина разом з нею, за рекомендацією батька ОСОБА_1 , була евакуйована до Німеччини (а. с. 45).

На електронні запити до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржницею державного кордону державним виконавцем отримано відповіді №155625170 від 08 лютого 2023 року; №152047915 від 02 грудня 2022 року; №163193544 від 19 травня 2023 року; №166621763 від 26 червня 2023 року; №182532947 від 24 листопада 2023 року щодо відсутності даних про перетин ОСОБА_9 державного кордону (а. с. 44, 46, 63).

11 липня 2023 року державним виконавцем направлено запит до Посольства України в Федеративній Республіці Німеччина, Генерального консульства України у Гамбурзі, Генерального консульства України у Мюнхені, Генерального консульства України в Дюссельдорфі, Генерального консульства України у Франкфурті на Майні щодо того, чи дійсно боржниця ОСОБА_2 була евакуйована до Німеччини разом з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 47-48).

Як вбачається з відповіді № 71/17-546-81971 від 13 липня 2023 року тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління консульського захисту Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ, згідно з інформацією Генерального консульства України в Гамбурзі 29 липня 2022 року ОСОБА_2 зверталася до установи із заявою щодо продовження строку дії свого паспорту громадянина України для виїзду за кордон (а. с. 49).

13 липня 2023 року державним виконавцем прийнято постанову про визначення місця побачення стягувача з дитиною, якою визначено місце побачення стягувача ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 за адресою реєстрації стягувача: АДРЕСА_2 , у визначений рішенням суду час, та направлена сторонам виконавчого провадження (а. с. 50-51).

Також 13 липня 2023 року державним виконавцем здійснено виїзд за адресою боржниці, вказаною у виконавчому документі, тобто за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено акт. В ході виїзду було встановлено, що боржниця ОСОБА_2 за вказаною адресою відсутня. Зі слів матері та сусідів боржниця виїхала за межі України, а саме до Німеччини у зв`язку зі збройною агресією російської федерації (а. с. 52).

17 липня 2023 року на електронну пошту відділу державної виконавчої служби надійшла заява боржниці ОСОБА_2 , якою вона повторно повідомила, що була змушена покинути територію України та на даний час разом з сином ОСОБА_3 перебуває у Німеччині (м. Бремен) у статусі біженців, про що надає відповідні документи (а саме посвідчення на право проживання № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ), тому з`явитися на виклик державного виконавця та бути присутньою при проведенні виконавчих дій, які призначені на 20 липня 2023 року за адресою АДРЕСА_2 , вона не в змозі. Повідомила, що не може наражати сина ОСОБА_3 на небезпеку, оскільки в Україні відбуваються воєнні дії, тому готова надати можливість для побачення ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 на території Німеччини (а. с. 53-56).

01 серпня 2023 року ОСОБА_2 направила до відділу державної виконавчої служби заяву аналогічного змісту та просила відкласти проведення виконавчих дій (а. с. 57).

03 серпня 2023 року за електронну адресу ОСОБА_2 державним виконавцем направлено запит № 41970 про надання підтверджуючих документів, що станом на теперішній час вона дійсно перебуває на території Німеччини у м. Бремен (а. с. 59).

03 серпня 2023 року головним державним виконавцем Стадніченко Т.О. прийнято постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 16 серпня 2023 року. Постанова мотивована тим, що 03 серпня 2023 року до відділу надійшла заява боржника, в якій повідомляється, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України та постійними хаотичними ракетними та артилерійськими обстрілами усієї території України, рятуючи сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, вона була змушена покинути територію України. Боржник повідомляє, що на даний час разом з сином ОСОБА_3 перебуває у Німеччині у статусі біженців, про що надає відповідні документи, тому бути присутньою при проведенні виконавчих дій за виконавчим провадженням НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_2 , не в змозі (а. с. 61).

04 серпня 2023 року на електронну адресу відділу надійшла відповідь від ОСОБА_2 на запит державного виконавця від 03 серпня 2023 року, в якій вона вказала, що для отримання підтверджуючих документів звернеться до відповідних органів, а в якості доказу наразі надає копію квитка на своє ім`я, який було придбано нею 31 липня 2023 року з Бремена до Гамбурга та до Бремена (а. с. 58, 60).

07 листопада 2023 року державним виконавцем на електронну адресу боржниці направлено вимогу № 58982 щодо надання підтверджуючих документів, що станом на теперішній час вона дійсно перебуває на території Німеччини, м. Бремен (а. с. 62).

24 листопада 2023 року державним виконавцем повторно здійснено виїзд за адресою боржниці та встановлено, що боржниця ОСОБА_2 за вказаною у виконавчому документі адресою відсутня. Зі слів сусідів виїхала за межі України, встановити місцезнаходження боржниці неможливо (а. с. 52 зворот).

11 грудня 2023 року державним виконавцем отримано відповідь з Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за № 91-59491/18/23, з якої вбачається, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період часу з 24 лютого 2022 року по 27 червня 2023 року в базі даних не виявлено (а. с. 64).

27 листопада 2023 року державний виконавець звернувся до суду з поданням про розшук боржниці ОСОБА_2 (а. с. 104-107).

Положеннями статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною регламентується спеціальними правилами статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами цієї статті виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Частинами 1-4 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається з пункту 8 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

Положеннями статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 620/3201/19 (провадження № К/9901/4044/20).

Поняття «побачення з дитиною», яким оперує стаття 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», має більш широке тлумачення, тобто законодавець передбачає, що норми цієї статті Закону мають застосовуватися при виконанні судових рішень, зокрема, про встановлення побачення з дитиною, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, про визначення способу участі у вихованні дитини.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі 583/1254/21, провадження № 61-11531св21.

Специфіка діяльності виконавця під час виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною полягає насамперед у тому, що виконавець може на власний розсуд визначати час та місце побачення з дитиною лише у тому випадку, якщо такі умови не визначив суд у рішенні, яке виконується виконавцем. У разі якщо час та місце побачень з дитиною визначені рішенням суду, яке виконується, виконання такого судового рішення має здійснюватися в порядку, визначеному рішенням. Протилежне свідчитиме про несвоєчасне і неповне вчинення виконавчих дій виконавцем під час виконання рішення суду.

Зазначений правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/11909/21 (провадження № 61-2624св22), від 04 липня 2023 року у справі № 761/35081/16-ц (провадження № 61-10297св22).

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Як вбачається з матеріалів справи на примусовому виконанні Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває рішення суду про усунення перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною та визначення йому днів для участі у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - кожного вівторка та четверга кожного тижня з 17 год.00 хв. до 19 год.00 хв., без присутності матері; - кожної суботи та неділі кожного другого та четвертого тижня місяця з 10 год.00 хв. до 18 год.00 хв., без присутності матері.

Рішенням суду не визначено місце побачень стягувача з дитиною, тож таке місце визначено постановою державного виконавця від 13 липня 2023 року за адресою реєстрації стягувача.

Разом з тим, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дія якого продовжена до теперішнього часу.

У зв`язку з чим, після 24 лютого 2022 року виконання вказаного вище рішення суду, а саме фізичні зустрічі дитини з батьком, унеможливлені, оскільки боржниця - мати дитини ОСОБА_2 повідомила, що вжила заходів щодо забезпечення безпеки сина на період воєнного часу та вони з дитиною фактично перебувають у Німеччині, де отримали прихисток.

Захист прав дитини гарантовано статтями 3, 12, 16 Конвенції ООН «Про права дитини» 1989 року. Будь-який сімейний спір стосовно дитини дійсно має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

З огляду на введення воєнного стану в Україні, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя.

Такий висновок відповідає викладеному в постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 210/529/19 (провадження № 61-10424св22).

У серпні 2023 року боржниця ОСОБА_2 повідомила державного виконавця про своє разом з сином фактичне перебування за межами України, надала на адресу відділу державної виконавчої служби копії посвідчень на право проживання у Німеччині НОМЕР_4, № НОМЕР_2 та просила відкласти проведення виконавчих дій. Крім того, у державного виконавця була інформація Генерального консульства України в Гамбурзі про те, що 29 липня 2022 року ОСОБА_2 зверталася до установи із заявою щодо продовження строку дії свого паспорту громадянина України для виїзду за кордон, що також свідчило про її перебування у Німеччині. Відомості щодо повернення ОСОБА_2 до України та перетину нею кордону дотепер відсутні.

За таких умов, оскільки станом на серпень 2023 року боржниця періодично підтримувала зв`язок з державним виконавцем, повідомляла про своє фактичне місцезнаходження у Німеччині, висловила намір звернутися до компетентних органів для отримання документів, що підтверджують її з дитиною перебування у Німеччині, для чого об`єктивно потрібен певний час, у державного виконавця на той час були відсутні підстави для звернення до суду з поданнями про її розшук та про обмеження у праві виїзду за межі України. Підстав вважати, що державний виконавець допустив неправомірну бездіяльність, яка полягає у не зверненні до суду з відповідними поданнями у період з 16 серпня 2023 року по 19 жовтня 2023 року, не вбачається.

У листопаді 2023 року, коли від боржниці перестали надходити відповідні відомості щодо її місцезнаходження, державний виконавець склав подання до суду про її розшук.

Посилання ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність державного виконавця, що полягає у невиконанні у період з 16 серпня 2023 року по 19 жовтня 2023 року виконавчих дій, передбачених частинами першою-четвертою статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення боржником побачень стягувача з дитиною, судова колегія також вважає безпідставними з урахуванням того, що в цей час рішення суду не могло виконуватися з незалежних від державного виконавця та боржниці причин, викликаних збройною агресією російської федерації. Відсутні докази того, що боржниця ухилялась чи перешкоджала у виконанні рішення суду щодо побачень стягувача з дитиною або ж свідомо його не виконувала. За таких умов реалізація державним виконавцем повноважень, передбачених нормами статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, складання актів і винесення постанов про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення, надсилання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звернення з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та вжиття інших заходів примусового виконання рішення щодо матері дитини, евакуйованої до іншої країни у зв`язку з воєнними діями, не відповідала б принципам розумності, справедливості та забезпечення якнайкращих інтересів дитини, якій мають бути забезпечені належні й безпечні умови для життя і розвитку.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, суд не встановив місцезнаходження боржниці у період з 16 серпня 2023 року по 19 жовтня 2023 року, а її перебування за кордоном у цей час матеріалами справи не підтверджується, не можуть бути взяті до уваги, оскільки матеріали справи свідчать, що у 2022 році ОСОБА_2 зверталась до компетентних органів у Німеччині за оформленням документів, отримала посвідчення на право проживання, та відомості про перетин нею кордону та повернення до України за період з 24 лютого 2022 року по 24 листопада 2023 року відсутні.

Посилання ОСОБА_1 на те, що виконавче провадження відкрито ще у 2018 році та неодноразово відновлювалось через невиконання рішення суду боржницею, щодо якої державний виконавець не вживає належних заходів, судова колегія відхиляє, оскільки це не стосується предмету скарги, яким є дії державного виконавця у період з 16 серпня 2023 року по 19 жовтня 2023 року, як сам стягувач вказав у скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

З метою захисту прав дитини на спілкування з батьком колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу ОСОБА_1 на те, що він як стягувач не позбавлений був права на звернення до суду із заявою про зміну способу або порядку виконання рішення суду в порядку статті 435 ЦПК України шляхом встановлення побачень з дитиною у дистанційному режимі, за допомогою будь-якого додатка чи месенджера у форматі відеозв`язку тощо.

На цьому також наголошено у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 210/529/19, провадження № 61-10424св22.

Наразі 25 січня 2024 року за заявою ОСОБА_1 державним виконавцем винесено постанову про визначення місця побачення стягувача з дитиною в приміщенні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за адресою Полтавська область, м. Полтава, провулок Стешенка, № 6.

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, підстави для розподілу судових витрат за розгляд справи у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1. ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 13 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 15 лютого 2024 року.