УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 754/18226/21

провадження № 61-3927ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року у складі колегії суддів: Верланова С. М., Невідомої Т. О., Нежури В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року заяву ОСОБА_2 про поворот виконання рішення суду задоволено.

Здійснено поворот виконання заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 квітня 2022 року по справі № 754/18226/21 за позовом фізичної особи - підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу, шляхом стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 48 698,80 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 27 грудня 2023 року ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 січня 2024 року визнано неповажними наведені ФОП ОСОБА_1 у заяві підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, його апеляційну скаргу залишено без руху та надано йому десятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків скарги, а саме, звернутися до апеляційного суду із заявою про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших поважних причин пропуску цього строку та доплатити судовий збір у розмірі 2 147,20 грн.

02 лютого 2024 року, тобто у строк, встановлений ухвалою Київського апеляційного суду від 19 січня 2024 року, ФОП ОСОБА_1 направив до Київського апеляційного суду заяву, в якій зазначає, що 28 листопада 2023 року він отримав не копію ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року, а копію рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року. З 12 грудня 2023 року по 27 грудня 2023 року він перебував у службовому відрядженні за кордоном. Також до вказаної заяви ФОП ОСОБА_1 долучив квитанцію від 02 лютого 2024 року № 9194-6190-0065-1191 про сплату судового збору в розмірі 2 147,20 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року відмовлено.

Апеляційний суд, виходив з того, що наведені ФОП ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.

18 березня 2024 року ФОП ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року, у якій просить оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

У клопотанні, викладеному у касаційній скарзі, заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що копію оскаржуваної ухвали отримав 16 лютого 2024 року засобами поштового зв`язку, на підтвердження чого надає відповідні докази.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши доводи клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надані ним докази, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником доводи свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження, поза увагою суду стали обставини, на які він посилалася при поданні апеляційної скарги.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 , зміст ухвали Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку Суд дійшов з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно положень статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно з положеннями пункту 5 частини шостої статті 272 УПК України, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Апеляційним судом встановлено, що звернувшись із апеляційною скаргою 27 грудня 2023 року ФОП ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року. В апеляційній скарзі зазначив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовував тим, що про наявність ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року він дізнався лише 28 грудня 2023 року коли йому зателефонував приватний виконавець Фесик М. О. Зазначав, що до вказаної дати він не отримував жодних електронних чи поштових листів від суду по даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 січня 2024 року наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнано неповажними. Апеляційну скаргу було залишено без руху, запропоновано, зокрема, надати клопотання про поновлення строку із зазначенням інших підстав для його поновлення, а також для сплати судового збору. Заявнику роз`яснено наслідки невиконання вимог суду.

02 лютого 2024 року, тобто у строк, встановлений ухвалою Київського апеляційного суду від 19 січня 2024 року, ФОП ОСОБА_1 направив до Київського апеляційного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та квитанцію від 02 лютого 2024 року № 9194-6190-0065-1191 про сплату судового збору в розмірі 2 147,20 грн.

В заяві про поновлення строку на касаційне оскарження зазначив, що 28 листопада 2023 року він отримав не копію ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року, а копію рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року. З 12 грудня 2023 року по 27 грудня 2023 року він перебував у службовому відрядженні за кордоном.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року відмовлено ФОП ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд зазначив, що ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року доставлено до електронного кабінету ФОП ОСОБА_1 01 грудня 2023 року о 19 год 12 хв, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного документу.

З урахуванням положень пункту 1 частини другої статті 354 ЦПК України останнім днем строку, протягом якого ФОП ОСОБА_1 мав безумовне право на поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, було 19 грудня 2023 року. З апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_1 звернувся 27 грудня 2023 року, тобто після закінчення строку, протягом якого він мав безумовне право на поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, а наведені ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є неповажними.

Апеляційним судом визнано необґрунтованими посилання ФОП ОСОБА_1 на те, що 28 листопада 2023 року він отримав засобами електронного зв`язку не копію ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року, а копію рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року, оскільки такі спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Аргументи ФОП ОСОБА_1 у заяві про усунення недоліків про те, що він перебував у відрядженні з 12 грудня 2023 року по 27 грудня 2023 року, апеляційним судом відхилено, оскільки копію ухвали було ним отримано 01 грудня 2023 року.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що заявником не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року, тому відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги такого висновку не спростовують, натомість, заявник наводить мотиви стосовно незгоди з результатом розгляду питання процесуального характеру, наполягаючи на суб`єктивній оцінці обставин, які стали підставою для відмови у поновленні процесуального строку.

Питання про поновлення строку для вчинення процесуальної дії вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження наявності передбачених законом обставин, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у справі на всіх етапах розгляду, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії»).

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року.

У відкритті касаційного провадженняу справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу, за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник