справа № 755/9580/23 головуючий у суді І інстанції Виниченко Л.М.
провадження № 22-ц/824/4578/2024 суддя-доповідач у суді ІІ Інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 лютого 2024року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), начальника Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Андрющенко Ірини Василівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 , про поновлення строку звернення до суду, визнання неправомірною та скасування постанови, зобов`язання поновити виконавче провадження, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою та просив визнати неправомірною та скасувати постанову від 31 січня 2022 року в.о. начальника Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Андрющенко І.В.; зобов`язати Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) поновити порушені права заявника, як сторони виконавчого провадження, та поновити ВП № 56426732.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 06 липня 2023 рокуу відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що ухвалюючи оскаржувану ухвалу суд виходив з того, що заявник оскаржує дії, бездіяльність та рішення державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні НОМЕР_1, а тому його скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися за правилами статті 287 КАС України. Однак, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) зроблено висновок про те, що право на звернення в суд зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України, у таких випадках виключається адміністративна юрисдикція. Вказує, що звертався до суду першої інстанції не з позовною заявою щодо неправомірних дій посадових осіб Дніпровським відділом Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), а користуючись наданим йому правом, згідно статті 447 ЦПК, в рамках судового контролю за виконанням рішення суду-ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року по цивільній справі № 755/8204/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 120 000 дол. США. У даному випадку Скаржником є Стягувач, рішення про стягнення на користь якого прийняв конкретно один суд у цивільному провадженні і тому питання оскарження дії органів ДВС за таких умов чітко та зрозуміло врегульовані як Законом України «Про виконавче провадження», так і Цивільно-процесуальним кодексом України.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заявник оскаржує дії та рішення посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, прийнятого у порядку цивільного судочинства, під час виконання зведеного виконавчого провадження у якому об`єднано виконання рішення господарського суду. Відтак наявні підстави до відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 визначені п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Зі змісту скарги ОСОБА_1 вбачається, що він просив визнати неправомірною та скасувати постанову від 31 січня 2022 року в.о. начальника Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Андрющенко І.В.; зобов`язати Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) поновити порушені права заявника, як сторони виконавчого провадження, та поновити ВП

№ 56426732.

Предметом оскарження є винесена в.о. начальника Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Андрющенко І.В. постанова про результати перевірки законності виконавчого провадження від 31 січня 2022 року по ВП № 56426732, відповідно якої, серед іншого, скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження № 56426732 від 18 травня 2018 року, винесену головним державним виконавцем відділу Терещук Т.І. по виконанню ухвали Дніпровського районного суду м. Києва № 755/8204/16-ц, виданої 12 грудня 2016 року про затвердження мирової угоди щодо сплати боргу за договором позики у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «Салон-Мода» про звернення стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 скарга подається до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції.

Отже, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема, ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.

Водночас, згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства У країни (далі - КАС України) учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження», якою врегульовано особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

При цьому, законодавство не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Саме в таких випадках (оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій) згідно з частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Подібний правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 660/612/16-ц (провадження № 14-19цс18), від 12.09.2018 року у справі № 906/530/17 (провадження № 12-213гс18), від 17.10.2018 року у справах № 927/395/13 (провадження № 12- 189гс18), № 5028/16/2/2012 (провадження № 12-192гс18), від 05.12.2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18), від 13.02.2019 року у справі № 808/2265/16 (провадження № 11-1334апп18) та від 10.04.2019 року у справі № 908/2520/16 (провадження № 12-30гс19), від 05.06.2019 року у справі № 911/100/18 (провадження № 12-60гс19).

У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України - суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з зазначених підстав, суд першої інстанції не звернув уваги, що матеріали справи не містять жодного доказу, що виконавче провадження № 56426732, в межах якого скаржник оскаржує рішення керівника відділу ДВС, об`єднане з іншими виконавчими провадженнями, що відкриті за виконавчими документами, виданими судами інших юрисдикцій, в результаті чого здійснюються виконавчі дії в межах зведеного виконавчого провадження.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не витребував виконавчого провадження та не дослідив наявних у ньому процесуальних рішень державного виконавця на предмет вчинення ним дій у зведеному чи не зведеному провадженні.

За таких обставин, підстав до відмови у відкриті провадження за скаргою ОСОБА_1 у суду не було, на що обґрунтовано посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі. Висновки суду не відповідають обставинам справи, через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, зазначене у відповідності до вимог ст. 379 ЦПК України є підставою до скасування судового рішення і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 379, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2024 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.