Справа № 212/2611/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Козлова Д. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 24.05.2023 року між ТОВ «ФК «Ріальто» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 7-1, підписаний електронним підписом через одноразовий ідентифікатор. За Кредитним договором ТОВ «ФК «Ріальто» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 5000 грн. строком на 150 днів зі сплатою відсотків в сумі 3,5 % на день від залишку кредиту. Приймаючи умови Кредитного договору ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, розміщених на сайті ТОВ «ФК «Ріальто». Однак відповідач заборгував позивачу на загальну суму 41225 грн., з яких 5000 грн. сума боргу за наданим кредитом, 5250 грн. сума боргу за відсотками за п. 1.2 договору, 30975 грн. сума боргу за відсотками за п. 3.3 договору. На підставі викладеного вмотивування просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованість за кредитним договором № 7-1 від 24.05.2023 року в сумі 41225 грн, а також понесені судові витрати з оплати правової допомоги в сумі 9000 грн. та 2422,40 грн. судового збору.

26 березня 2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, за якою адвокат, ОСОБА_2 , просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» суму боргу за договором № 7-1 від 24.05.2023 року в загальному розмірі 31250 грн., яка складається із боргу по наданому кредиту в сумі 5000 грн. та боргу з відсотків в сумі 26250 грн., а також судові витрати.

Ухвалою суду від 11 березня 2024 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи.

Представник позивача, адвокат Руденко К. В., не заперечував проти проведення розгляду справи за відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» за наявними матеріалами.

Відповідач, ОСОБА_1 , будучи повідомленим про наявність позову ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» до нього про стягнення боргу, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає задоволенню, враховуючи зменшення позовних вимог, виходячи з наступних міркувань.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Крім того суд вказує, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК).

Головне, щоб електронний договір включав усі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним через недодержання письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19.

Судом було встановлено, що 24.05.2023 року між ТОВ «ФК «Ріальто» та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису було укладено договір кредиту № 7-1, за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 5000 грн. строком на 150 днів, за яким нараховується 3,5% на добу в межах строку кредитування за кожен день користування кредитом, тобто на суму відсотків, яка дорівнює 26250 грн., що підтверджується графіком розрахунків (додаток № 1).

Також відповідно до п. 1.4 даного договору невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту» через мережу інтернет ТОВ «ФК «Ріальто», які розміщені на сайті monetka.ua.

Судом також було встановлено, що грошові кошти в сумі 5000 грн. на виконання умов кредитного договору № 7-1 були зараховані 24.05.2023 року на банківський рахунок ОСОБА_1 у АТ «КБ «Приватбанк», що підтверджується інформацією від 29 березня 2024 року, наданої суду АТ «КБ «Приватбанк» за клопотанням представника позивача.

При цьому за п. 3.3 Кредитного договору у випадку порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує кредитору плату за користування кредитом за ставкою у розмірі 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк, яка є процентною ставкою відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином суд дійшов висновку, що договір № 7-1 був підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено його укладання сторонами такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Суд встановив, що ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку наразі він повинен сплатити на користь позивача.

Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд вказує, що за розрахунком заборгованості позивача за договором № 7-1 вбачається, що відповідач має борг станом в сумі 31250 грн., з яких 5000 грн. сума боргу за наданим кредитом, 26250 грн. сума боргу за відсотками.

Враховуючи умови договору кредитування від 24.05.2023 року № 7-1, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», вбачається, що сума заборгованості відповідача перед позивачем, обрахована представником ТОВ «ФК «Ріальто» в загальному розмірі 31250 грн., з яких 5000 грн. сума боргу за наданим кредитом та 26250 грн. сума боргу за відсотками, повною мірою узгоджується із встановленими судом обставинами справи, тому приймається судом до уваги, оскільки доказів проведення оплати за таким договором відповідач суду не надав.

Отже, доведена представником позивача перед судом загальна сума боргу ОСОБА_1 за договором № 7-1 становить відповідно 31250 грн.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Ріальто», заявлені до відповідача, підлягають на підставі викладеного судом вмотивування задоволенню шляхом стягнення на користь позивача з ОСОБА_1 боргу на загальну суму 31250 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню витрати ТОВ «ФК «Ріальто» зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.

Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн. підтверджуються: довіреністю від 12 лютого 2024 року ТОВ «ФК «Ріальто»; договором від 02.06.2022 р. про надання правничої допомоги позивачу адвокатом Руденко К. В., де визначено розмір витрат на правничу допомогу; актом про надання правової допомоги на суму 180000 грн. за підписами сторін угоди, зокрема, щодо надання послуг в сумі 9000 грн. про складання позову та клопотання відносно ОСОБА_1 ; платіжною інструкцією про оплату ТОВ «ФК «Ріальто» послуг адвоката Руденко К. В.

Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а також при цьому були дотримані критерії розумності їх вартості.

Враховуючи, що суд задовольнив уточнені позовні вимоги ТОВ «ФК «Ріальто», то витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «Ріальто».

Керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 141, 142, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість в розмірі 31250 (тридцять одна тисяча двісті п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» витрати з оплати судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 9000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 11 квітня 2024 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», , юридична адреса: м. Київ, бул. Вацлава Гавела 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Д. О. Козлов