Справа № 308/9014/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачука О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкаря В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у якому зазначає, що 19.10.2017 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя у них з відповідачем не склалося через несумісність характерів та розбіжність у поглядах на життя та подружні відносини. Протягом тривалого часу фактичні шлюбні відносини між ними не підтримуються. Спільне господарство вони поки, що ведуть, з огляду на ту обставину, що квартира в якій вони з сином проживають, належить на праві спільної сумісної власності їй та відповідачу. Відповідач також фактично проживає у цій квартирі. Тим не менше, шлюб став носити формальний характер, та, відповідно, вона прийшла до висновку про недоцільність подальшого збереження шлюбу. Неодноразові спроби владнати сімейні стосунки з метою збереження сім`ї результатів не принесли. Нею неодноразово вживались заходи для примирення, проте безрезультатно. Позивач переконана, що збереження шлюбу є неможливим, зазначає, що її рішення є виваженим та остаточним, тому час на примирення просить не надавати.

Також позивач зазначає, що допомога відповідача на утримання дитини носить нестабільний характер, відповідач може тривалий час про неї та їхню спільну дитину не турбуватися, фінансово не допомогати. Неодноразові спроби умовити його про необхідність турбуватися про фізичний та інтелектуальний розвиток дитини стабільно результату не принесли. Самотужки їй буе важо виховувати дитину та забезпечувати їй хоча б мінімальний рівень життя. Окрім того, на даний час вона не може працювати у зв`язку з постійним доглядом за дитиною через низку серйозних захворювань дитини, які потребують докладення чималих фізичних, психічних та фінансових зусиль. Їй відомо, що відповідач працює офіційно інженером-будівельником у будівельній компанії «Букас», яка знаходиться по АДРЕСА_1 , та має дохід близько18000 грн. щомісяця, однак, надати довідку про працевлаштування та розмір заробітку відповідача вона не може. Отже відповідач спроможний сплачувати аліменти на дитину у розміоі, достатньому для розвитку та медичного догляду їхньої дитини, так як має стабільний дохід інших утриманців не має, фізично здоровий. Фінансове утримання їхнього сина, забезпечення його різностороннього розвитку, інтересів та духовного виховання потребують значних коштів. У неї є всі підстави вважати, що відповідач добровільно не буде їй допомагати стабільно і надалі.

А тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву згідно якої просила провести розгляд справи без її участі та без участі позивачки, зазначивши, що позовні вимоги вони підтримують у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 23.01.2024 року позивач подав до суду заяву у якій зазначив, що проти позовних вимог не заперечує. Просить суд розглянути справуу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено по справі, 19.10.2017 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим виконкомом Тереблянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Як встановлено згідно пояснень позивача у позовній заяві, та не спростовано відповідачем, подружнє життя у сторін не склалося через несумісність характерів та розбіжність у поглядах на життя та подружні відносини, їхній шлюб носить формальний характер, а неодноразові спроби примирення результату не принесли.

Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу між нею та відповідачем є неможливим.

Відповідач позов визнав, про що свідчить зміст його заяви від 23.01.2024 року.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

При визначенні розміру аліментів суд, враховує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, а також враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством та мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину, а також стан здоров`я дитини.

Так, згідно виписки з медичної карти КНП «Обласна дитяча лікарня» м. Мукачевоамбулаторного хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державну установу «Київський науково-дослідний інститут отоларингології ім. професора О.С. Коломійченко АМН України, сурдологічне відділення, направлено хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з діагнозом: ВВР правого зовнішнього вуха, мікротія, атрезія зовнішнього слухового ходу. Правобічна приглухуватість н/в етіології. Анамнез: МВВР двобічний обструктивний уретро гідронефроз. Невелика аорто-легенева фістула Ф.О.В. Гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС з СЕК. Мікротія, атрезія правого слухового ходу.

Згідно висновку лікуючого лікаря Аксенової Зденки Факультетської лікарні в Мотоле від 28.11.2022 року, у ОСОБА_4 діагностовано кондуктивну приглухуватість, вроджену відсутність (атрезію) і звуження (зовнішнього) слухового проходу, мікротію, затримку досягненя очікуваної фізіологічної стадії розвитку. Рекомендовано слуховий апарат кісткової провідності ВАНа на м`якій пов`язці (приблизна доплата 92 тисячі чеських крон), ADHEAR (самоклейка доплата приблизно 75000 чеських крон), або Contact Mini (доплата приблизно 6000 чеських крон). У майбутньому можливий слуховий апарат кісткової прохідності, імплантований у кістку.

Відповідач перебуває в працездатному віці, інших утриманців не має, являючись батьком неповнолітньої дитини зобов`язаний утримувати її до повноліття.

А тому враховуючи наведене, а також беручи до уваги заяву позивача про визнання позову, суд уважає, що з ОСОБА_2 слід стягнути в користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 184 СК України, у твердій грошовій сумі, в розмірі по 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду, і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн., а також на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 24, 112, 160-161, 180-182, 184, 191 СК України, ст. ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 247, 263, 265, 273, 274, 279, 352-353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 19 жовтня 2017 року у виконкомі Тереблянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 16, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_3 , аліменти в розмірі 4000,00 (чотири тисячі грн. 00 коп.) грн. щомісячно на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня звернення позивачки до суду з 31 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_3 , сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.) грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук