єдиний унікальний номер справи 531/3503/23
номер провадження 2/531/139/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Попова М.С.,

за участі секретаря судового засідання Нагорної О.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в судовій залі в порядку загального позовного провадження цивільну справу №531/3503/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи: Ланнівської сільської ради, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку набувальної давності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою у якій просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на жилий будинок з надвірними господарськими будівлями відповідно до технічного паспорту за адресою: АДРЕСА_1 .

У позові посилається на те, що 02 травня 2009 ОСОБА_1 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 і стали проживати в с. Нижня ОСОБА_5 у його батьків. У цьому ж році у них народилась дочка ОСОБА_6 і після народження дитини вони з чоловіком вирішили знайти собі житло і жити окремо від батьків. Від односельців вони дізнались, що з 2007 знаходиться пустим, тобто в ньому ніхто не проживає, житловий будинок в АДРЕСА_1 , що по сусідству з батьками чоловіка. У ньому проживав ОСОБА_7 , який помер у листопаді 2007 року і спадкоємці, а саме його дочки, відмовились оформляти спадщину на вказаний будинок і залишили його без нагляду. Коли позивачка з чоловіком звернулась у Нижньоланнівську сільську раду Карлівського району, яка діяла на той час, то нам сказали, що будинок АДРЕСА_1 ( на той час вул. Ілліча) по погосподарській книзі числиться за ОСОБА_8 , яка померла ще у 2000 році і в будинку без реєстрації проживав її син ОСОБА_7 . Однак ще за життя у 2000 році ОСОБА_8 склала заповіт, відповідно до якого заповіла все належне їй майно, окрім земельного паю, своєму сину - ОСОБА_7 , а земельний пай - своїй дочці ОСОБА_9 . Остання оформила на себе земельний пай, а будинок АДРЕСА_1 спадкоємці не захотіли успадковувати. Тому будинок вважається фактично безхозним і близько 2 років в ньому ніхто не живе і не сплачує комунальні послуги та земельний податок. Позивачка з чоловіком звернулись до дочок померлого ОСОБА_7 - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо подальшої долі вказаного будинку. Вони сказали, що будинок АДРЕСА_1 в якому проживали їх дідусь і бабуся, а потім і їх батько, їм не потрібний, вони не будуть оформляти його на себе в порядку спадкування, оскільки ні їх батько, ні вони після його смерті до нотаріуса по поводу спадкового майна не звертались і не мають наміру звертатись. Сказали, що якщо позивач з чоловіком бажають, можуть жити і вважати вказаний будинок своїм. Позивачка з чоловіком знайшла в будинку книжки про оплату за електроенергію та газ і в подальшому, зробивши незначний ремонт стали з дитиною, з осені 2009, проживати у вказаному жилому будинку. У 2014 у них народився син ОСОБА_12 і вони вчотирьох стали проживати у вказаному будинку. У квітні 2023 чоловік позивачки, ОСОБА_4 , загинув на війні. На даний час у будинку АДРЕСА_1 проживає позивачка з двома неповнолітніми дітьми. Той факт, що з 2009 по даний час вона проживає у вказаному житловому будинку, користується ним і надвірними будівлями стверджується актом обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Дмитрівської сільської ради Хоменко Зоєю Іванівною від 15 січня 2020. Відповідно до довідки, наданої Ланнівською сільською радою від 06 червня 2018, згідно запису в погосподарській книзі №4 номер ОПО 01-0397-5 житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , значиться за померлою у 2000 році ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проживаючи у вказаному будинку, позивачка з чоловіком сплачували за електроенергією та за газопостачання. На даний час заборгованості по сплаті за вказані комунальні послуги немає. Ніяких документів, які б посвідчували право власності на вказаний жилий будинок, ні ОСОБА_7 , ні його дочки, які є спадкоємцями після його смерті - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не мали. Про це свідчить інформація з Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в якій зазначено, що згідно їхніх даних станом на 31.12.2012 не зареєстровано право власності за ОСОБА_8 , а що таке зареєстроване за ОСОБА_13 . Тобто після його смерті будинок ніким із спадкоємців не оформлявся. Маються тільки відомості про видачу свідоцтва про право власності Нижньоланнівською сільською радою 21.09.1990 р. на ім`я голови колгоспного двору ОСОБА_13 . Вирішити дане питання можливо лише в судовому порядку, що змусило позивачку звертатися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, але мається заява у якій представник підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити прозов, справу просив розглядати за їх відстуності.

Відповідачки в судове засідання не з`явилися, але від них надійшли заяви про визнання позову, відповідно до яких просили розглядати справу без їхньої участі, проти задоволення не заперечують.

Представник третьої особи також до суду не з`явився, надано письмову заяву про розгляд справи без участі уповноваженого ними представника, позовні вимоги просять задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши надані докази, суду приходить до висновку про можливість задоволення позову, з огляду на наступне.

Стаття 16 ЦК України визначає як один зі способів захисту судом цивільного права та інтересу - визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Інститут набуття права власності за давністю володіння поширюється на випадки фактичного володіння чужим майном, що за визначених законом підстав (ст. 344 ЦК) може перетворитися на право власності. Значення цього інституту має бути зведено до усунення невизначеності у відносинах власності, коли у речі відсутній власник або ж він невідомий чи втратив інтерес до своєї речі, у якої є фактичний володілець, який не може довести право власності інакше, ніж через набувальну давність.

Стаття 344 частина 1 ЦК України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати КЦС у постанові від 01.08.18 р. у справі № 201/12550/16-ц, погоджуючись із наведеним у постанові Пленуму ВССУ від 07.02.14 р. № 5, вказав, що набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності таких умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Отже, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх зазначених умов у сукупності.

В узагальненні Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» в розділі «Набувальна давність» зазначається, що виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуттям права власності.

Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа яка вважає себе власником майна, тобто його правонаступник.

Позивачка 02.05.2009 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 (а.с.9).

У шлюбі у них народилися: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6,7).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер (а.с.8).

Будинок АДРЕСА_2 ) по погосподарській книзі рахується за ОСОБА_8 , яка померла ще у 2000 році і в будинку без реєстрації проживав її син ОСОБА_7 (а.с.21).

За життя, у 2000 році, ОСОБА_8 склала заповіт, відповідно до якого заповіла все належне їй майно, окрім земельного паю, своєму сину - ОСОБА_7 , а земельний пай - своїй дочці ОСОБА_9 (а.с.10).

За інформацією ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» (а.с.15) станом на 31.12.2012 не зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_8 , власником є голова колгоспного двору - ОСОБА_13 .

З матеріалів спадкових справ, що надано на запит суду, вбачається, що після смерті ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємицею його майна за законом стала дружина - ОСОБА_8 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 , спадкоємцями за заповітом стали ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . На їх ім`я 13.12.2000 видано свідоцтво про право на спадщину ( ОСОБА_9 на 2/3 частини права на земель частку (пай), ОСОБА_7 на 1/3 частину). Спірний будинок ніким із спадкоємців не оформлявся.

З 2009 по 2023 у будинку АДРЕСА_1 проживав ОСОБА_4 разом дружиною ОСОБА_1 та їх дітьми, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Ланнівської сільської ради ОСОБА_15

Начальником Карлівського СРПГ видано довідку про те, що споживач ОСОБА_4 , особовий рахунок НОМЕР_1 , що мешкає в АДРЕСА_1 , станом на 01.11.2023 не має заборгованості за обліковими даними ТОВ «Полтавагаз збут».

Також надано Акт звірки стану розрахунків за спожиту електричну енергію від 17.11.2023 абонента ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого станом на 12.11.2023 заборгованість відсутня.

На замовлення позивачки 23.08.2023 було виготовлено технічний паспорт на спірний будинок (а.с.11-13).

Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Враховуючи, викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач є особою, яка добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно ним володіти близько 14 років, тому суд вважає за можливе визнати за нею право власності за набувальною давністю на жилий будинок з надвірними господарськими будівлями в АДРЕСА_1 . Тому, визнання позову відповідачами слід прийняти.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 200, 206, 263-265 ЦПК України, ст.344 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Прийняти визнання позову відповідачами - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи: Ланнівської сільської ради, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку набувальної давності, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 , право власності, за набувальною давністю, на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями відповідно до технічного паспорту за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С.Попов