Провадження №2/523/1344/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючий суддя Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дмітрієвої В.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Осадчого Анатолія Юрійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Одеська товарна біржа, ОСОБА_7 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною вище позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Одеська товарна біржа, ОСОБА_7 та просить:

-визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 23.04.1997р. №18427 - квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (продавці) з однієї сторони, та ОСОБА_1 , ОСОБА_7 (покупці) з другої сторони, зареєстрований Одеською товарною біржею в Журналі реєстрації біржевих угод з нерухомістю, реєстраційний № 18427 від 23.04.1997 р.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 23.04.1997 р. між ОСОБА_1 , ОСОБА_7 (покупці) з однієї сторони та ОСОБА_2 , що діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3 , а також від імені неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , який діяв від свого імені за згодою матері - ОСОБА_2 (продавці) з другої сторони, укладено договір № 18427 купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до умов якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 продали, а ОСОБА_1 , ОСОБА_7 купили квартиру АДРЕСА_1 , яка належала продавцям в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, що видано УЖКГ міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів 07.10.1996 р.№ 12-9320. Вказаний договір купівлі-продажу квартири зареєстрований Одеською товарною біржею в Журналі реєстрації біржевих угод з нерухомістю, реєстраційний № 18427 від 23.04.1997р. При укладенні договору між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов - предмету і ціни договору, що слідує з його тексту. Також відбулося повне виконання умов договору: продавцями отримано до підписання договору грошові кошти за вказану квартиру, що підтверджується п. 5 договору, право власності покупців на зазначену квартиру зареєстровано в ОМБТІ та РОН 05.05.1997 р. Позивач проживає у вказаній квартирі, зареєструвавши 16.05.1997 р. своє місце проживання у ній, що підтверджується відміткою у паспорті. Третя особа ОСОБА_7 також проживає у вказаній квартирі, зареєструвавши 13.08.2004 р. своє місце проживання у ній, що підтверджується відміткою у паспорті.На даний час позивач має намір зареєструвати цю квартиру, однак не може цього зробити з тієї причини, що згаданий договір купівлі - продажу квартири, засвідчений біржою, являється недійсним. На підставі викладеного, позивач просять суд визнати дійсним вказаний вище договір купівлі-продажу нерухомого майна.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, надано відповідачам строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

У судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Осадчий А.Ю., надали пояснення, підтримали позовні вимоги, просили визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 23.04.1997 р. № 18427, та не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до судового засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, за останнім відомим місцем реєстрації. Відзиву від відповідачів на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду останні не подавали.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Одеська товарна біржа та ОСОБА_7 до судового засідання не з`явились, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Отже, враховуючи згоду позивача та представника на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідачів, які причини неявки не повідомили, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Судом здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно з вимогами ч.1 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, суд дійшов висновків про задоволення позову, з таких підстав.

Судом встановлено, що 23.04.1997р. між ОСОБА_1 , ОСОБА_7 (покупці) з однієї сторони та ОСОБА_2 , що діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3 , а також від імені неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , який діяв від свого імені за згодою матері - ОСОБА_2 (продавці) з другої сторони, укладено договір № 18427 купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до умов якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 продали, а ОСОБА_1 , ОСОБА_7 купили квартиру АДРЕСА_1 , яка належала продавцям в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, що видано УЖКГ міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів 07.10.1996 р.№ 12-9320.

Договір №18427 від 23.04.1997р. купівлі-продажу квартири зареєстрований Одеською товарною біржею в Журналі реєстрації біржевих угод з нерухомістю, реєстраційний №18427 від 23.04.1997р.

Вказаний договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був, однак сторони по договору домовилися щодо усіх істотних умов і відбулося повне його виконання, а укладався він на біржі, так як це не суперечило законодавству того часу, зокрема:

-покупці свої обов`язки за договором виконали, сплатили вказану в договорі суму відповідачам, що не заперечувалось позивачем у судовому засіданні та підтверджується п.5 договору №18427 від 23.04.1997 року;

-після укладення договору, відповідачі виселились з квартири в зазначений договором строк, та знялись з реєстраційного обліку;

-після підписання договору та вселення в квартиру, покупці сплачували всі комунальні послуги, володіли та користувалися даною квартирою;

-покупці зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відмітками в їх паспортах, а саме ОСОБА_8 з 16.05.1997 року, ОСОБА_7 з 13.08.2004 року.

Станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за фізичними особами: ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , в рівних частках, на підставі договору №1847 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською товарною біржею 23.04.1997 року. Реєстраційний запис зроблено 05.05.1997 за реєстровим номером 39, у реєстровій книзі 227пр на сторінці 30. Це підтверджується листом КП БТІ від 26.02.2024 №33821/04-04.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна: АДРЕСА_2 , за вказаними параметрами запиту відомості відсутні.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ухилилися від нотаріального посвідчення договору.

Відповідно до ст. 45 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, в редакції чинній на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачем, недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише у в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Відповідно до ч.1 ст.47 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, в редакції чинній на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачем, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Відповідно до ст.47 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, в редакції чинній на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачем, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 227 ЦК Українивід 18 липня 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього кодексу).

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня.

Угоди зареєстровані на біржі не потребують нотаріального засвідчення. На підставі ч.4 ст.15 Закону України „ Про товарну біржу" угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В рішенні ЄСПЛ «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (№ 38722/02, п.75) зазначено, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею (ст.13 Конвенції) повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

За таких обставин, враховуючи повне виконання сторонами договору №18427 від 23.04.1997р., реєстрацію права власності, на підставі цього договору, КП БТІ - 05.05.1997 за фізичними особами: ОСОБА_7 , ОСОБА_1 ,вимоги законодавства яке діяло на час укладення договору, ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення договору, суд доходить висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, з метою захисту права власності позивача.

Керуючись ст.ст. 45, 47, 227 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, статтями 259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Одеська товарна біржа, ОСОБА_7 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 23.04.1997 р. №18427 - квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (продавці) з однієї сторони, та ОСОБА_1 , ОСОБА_7 (покупці) з другої сторони, зареєстрований Одеською товарною біржею в Журналі реєстрації біржевих угод з нерухомістю, реєстраційний № 18427 від 23.04.1997 р.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складений 25.03.2024 року.

Суддя: К.О. Далеко