№ 2-472/09
№ 4-с/207/2/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Подобєд О.К.

при секретарі Пильовій І.О.

за участю скаржника ОСОБА_1

представника ДВС ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кам`янське Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не здійснення перерахунку заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив суд, окрім іншого: визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не здійснення перерахунку заборгованості по аліментам за період з 01.09.2016 року по 30.04.2022 року, з урахуванням довідок Криничанського управління Дніпропетровського обласного центру зайнятості населення та зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості.

В обґрунтування скарги зазначає, що на примусовому виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 46610991, відкритого на підставі виконавчого листа №2-472/а/2009, виданого 27.02.2009 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь матері ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до їх повноліття, щомісячно, у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 16.12.2008 року. В листопаді 2023 року він звернувся до державного виконавця з проханням зробити йому перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.09.2016 року по 30.04.2022 року, з урахуванням довідок Криничанського управління Дніпропетровського обласного центру зайнятості населення та зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості. Однак, станом на 16.11.2023 року перерахунок не було зроблено. Вважає такі дії протиправними та просить скаргу задовольнити.

Скаржник ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягав на задоволенні скарги з підстав, викладених у скарзі та доповненнях до неї.

Представник Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кременчуцька О.А. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги з підстав, викладених у письмових поясненнях. Зазначила, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 08.11.2023 року, державним виконавцем було перераховано нарахування заборгованості за вказані періоди з урахуванням наданих ОСОБА_1 довідок, про що надає суду новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 09.01.2024 року.

Вислухавши пояснення скаржника та представника виконавчої служби, перевіривши матеріали скарги, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України встановлено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»(далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

За змістом статті 71 Закону, порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі подання заяви стягувачем або боржником (пункт 2 частина 4 статті 71 Закону).

У статті 195 СК України передбачено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно з частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з частиною першою статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Дана норма кореспондується статті 74 Закону, відповідно до якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В судовому засіданні встановлено, що 27.02.2009 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська винесено рішення по справі №2-472/а/2009 за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яким позовні вимоги були задоволені та було стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до їх повноліття щомісячно у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2008 року, на користь матері ОСОБА_6 та було видано виконавчий лист по справі.

В Заводському відділі державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 46610991, відкритого на підставі виконавчого листа №2-472/а/2009, виданого 27.02.2009 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь матері ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до їх повноліття, щомісячно, у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 16.12.2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.11.2023 року до Заводського відділу ДВС надійшло клопотання від боржника ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи довідок з Кам`янської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості за період з вересня 2016 року по травень 2017 року та з липня 2021 року по квітень 2022 року, а також довідки про дохід за період з 03.07.2021 по 31.04.2022 року.

Державним виконавцем було перераховано нарахування заборгованості за вказані періоди та станом на 31.12.2023 року заборгованість зі сплати аліментів складає 270932,87 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що належними та допустимими доказами не доведено протиправність дій державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не здійснення перерахунку заборгованості по аліментам, оскільки перерахунок було здійснено з урахуванням наданих скаржником довідок, тому в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 258-260, 447, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не здійснення перерахунку заборгованості по аліментам відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Подобєд О.К.