Номер провадження: 22-ц/812/737/24
У Х В А Л А

12 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Крамаренко Т.В.,

суддів Темнікової В.І., Тищук Н.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2024 року, постановлену в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради за участю третьої особи - ОСОБА_3 про визнання незаконним, протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, права власності,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2024 року відмовлено в задоволенні заяв відповідача ОСОБА_1 від 25 листопада 2021 року, від 21 квітня 2023 року та від 19 лютого 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду та скасування заходів забезпечення позову.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 09 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу.

Однак, апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою не може бути відкрито з огляду на наступне.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК Україні).

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Частиною першою статті 353 ЦПК України визначено перелік ухвал, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про залишення позовної заяви без розгляду не зазначена у переліку ухвал, визначеному частиною першою статті 353 ЦПК України, які можуть бути оскаржені окремо від рішення.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Законодавством України передбачено безумовне повернення апеляційної скарги у разі, якщо така подана на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (пункт 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України).

Винятків, за наявності яких особа може звернутися до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на зазначене рішення (ухвалу суду першої інстанції), процесуальне законодавство не передбачає.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 520/14132/18, провадження № 61-13531сво21, тлумачення та застосування положень статті 353 ЦПК України має відбуватися із урахуванням можливості/неможливості поновити свої права особою, яка подає апеляційну скаргу, в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду. При цьому будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду. Законодавець розмежовує ухвали суду першої інстанції про витребування доказів та про забезпечення доказів. Якщо подається клопотання про забезпечення доказів шляхом їх витребування, тобто, за наявності підстав для забезпечення доказів та сплати судового збору за подання заяви про забезпечення доказів, то ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні такого клопотання може бути оскаржена в апеляційному порядку на підставі пункту 2 частини першої статті 353 ЦПК України. Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів у переліку, визначеному пунктом 2 частини першої статті 353 ЦПК України, відсутня. Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів не може бути оскаржена в апеляційному порядку, оскільки, з урахуванням стадії розгляду справи, особа, яка подає апеляційну скаргу, не позбавлена можливості поновити свої права в інший спосіб - шляхом оскарження в апеляційному порядку такої ухвали разом із рішенням суду першої інстанції.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не згаданих у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17).

Аналогічні правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду по суті спору ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 01 липня 2021 року справа № 9901/374/20 Верховним Судом в ухвалах від 03 лютого 2022 року справа № 641/3542/17, від 07 квітня 2020 року справа № 621/1548/18.

За такого, незгода з ухвалою суду, якою відмовлено у задоволенні заяви про залишення позовної заяви без розгляду, може бути реалізована відповідачем у вигляді заперечень на неї в апеляційній скарзі на рішення суду по суті спору, а не шляхом клопотання про скасування цієї ухвали.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2024 року в частині відмови у задоволенні заяв відповідача ОСОБА_1 від 25 листопада 2021 року від 21 квітня 2023 року та від 19 лютого 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду, підлягає поверненню.

Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2024 року в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог ЦПК України, апеляційні скарги мають бути оплачені судовим збором за ставками, які визначені частиною 2 статті 4 Закону України від 8 липня 2011 року «Про судовий збір».

За правилами п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України, до апеляційної скарги повинні додаватися документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено в Законі України «Про судовий збір».

Відповідно до вимог підпункту 9 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подачу апеляційної скарги фізичною особою на ухвалу суду має складати 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, розмір судового збору за подачу даної апеляційної скарги становить 605, 60 грн. (3028 грн х 0,2).

Між тим, при подачі апеляційної скарги судовий збір апелянтом не сплачено, натомість апеляційна скарга містить клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Статтею 5 вказаного закону встановлено пільги щодо сплати судового збору, а ст. 8 визначено порядок відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення або звільнення від його сплати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення по справі, за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною 1, 3 статті 136 ЦПК України також зазначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення по справі. З підстав, зазначених у ч.1 цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

При цьому, саме на заявника покладається обов`язок довести обставини неможливості сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Натомість клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору не обґрунтовано наявними обставинами, які свідчать про наявність пільг або підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору та не підтверджено жодними доказами.

Крім того, до апеляційної скарги також не додано відомості про розмір річного доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік (2023 рік).

За таких обставин, для повного та всебічного розгляду клопотання про звільнення від сплати судового збору з урахуванням вимог п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» апелянту необхідно надати суду відомості його річного доходу за весь попередній календарний рік (2023 рік).

Отже, апеляційна скарга на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєвва від 25 березня 2024 року в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову підлягає залишенню без руху, оскільки подана без дотримання вимог п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, а ОСОБА_1 необхідно надати до суду належні докази на підтвердження свого майнового стану за весь попередній 2023 рік або докази на підтвердження наявності пільг, визначених ст. 5 Закону України «Про судовий збір» або сплатити судовий збір.

Керуючись ст.ст. 136, 185, 356, 357 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2024 року в частині відмови у задоволенні заяв відповідача ОСОБА_1 від 25 листопада 2021 року від 21 квітня 2023 року та від 19 лютого 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду - повернути особі, яка її подала.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2024 року в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову - залишити без руху.

Запропонувати ОСОБА_1 у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме:

- надати відомості щодо його розміру річного доходу за попередній календарний рік (2023 рік повністю), докази на підтвердження наявності пільг, визначених ст. 5 Закону України «Про судовий збір» або сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 605 грн 60 коп;

Реквізити рахунку для сплати судового збору:

Одержувач коштів: Миколаїв.ГУК/тг м.Миколаїв/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992030

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0014478

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Код ЄДРПОУ суду: 42262466

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Миколаївський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа)

При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

У випадку невиконання вказаного недоліку у зазначений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та з цього часу протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: В.І. Темнікова

Н.О. Тищук