Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2915/22
Провадження № 2/935/52/24
РІШЕННЯ

Іменем України

18 березня 2024 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Василенка Р.О., із секретарем Криворучко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такої, що втратила право користування житлом, усунення перешкод у володінні, користуванні власністю, шляхом виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даною позовною заявою в якій просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим будинком, що за адресою: АДРЕСА_1 та усунути перешкоди в користуванні належним їй, житловим будинком, що за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , з вказаного вище житлового будинку.

В обґрунтування позову вказує, що вона є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що до складу спадкового майна зокрема входить житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що рішенням Коростишівського районного суду від 24 травня 2022 року у справі № 935/3235/21 за позивачем визнано право власності на вищевказаний будинок у порядку спадкування за заповітом.

Зазначає, що ОСОБА_2 з її слів була співмешканкою батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, відповідач не проживала з її батьком однією сім?єю без реєстрації шлюбу. Таким чином, проживання відповідача у будинку, що перейшов до позивача у спадок після смерті батька здійснювалось виключно за згодою батька при його житті. Пояснює, що відповідач неодноразово зверталась до судів різних інстанцій, щоб оскаржити її право на спадщину, а також з метою визнання вказаного будинку спільною власністю відповідача та померлого батька позивача, встановлення факту проживання відповідача однією сім`єю з померлим батьком позивача. Хоча звертаючись кількаразово до суду з різними вимогами відповідач жодного разу не довела факту спільного постійного проживання з батьком однією сім?єю без реєстрації шлюбу, не довела права спільної сумісної власності на цей будинок, а також права на проживання у цьому будинку, користування ним.

Пояснює, що після оформлення права власності на будинок, позивач звернулась до відповідача з проханням виселитись з будинку. Проте, вказана вимога була проігнорована, що стало причиною неоднаразового звернення до правоохоронних органів, оскільки у будинку були наявні речі відповідача. Вказує, що в подальшому зверталася до відповідача з письмовою вимогою про добровільне звільнення житлового будинку, шляхом виселення та звільнення його від її речей та майна. Проте відповідач без її дозволу, як власника, без попереднього повідомлення чи запрошення з?явилась до належного їй на праві власності житлового будинку, що розташований за адресою; АДРЕСА_1 , та, шляхом пошкодження замків на вхідних дверях проникла у належний будинок позивача.

Таким чином, вказує, що відповідач, без її згоди, як власника проживає в будинку, користується ним, що створює для позивача об?єктивні перешкоди у володінні та користуванні цим майном, так, як ОСОБА_2 без достатніх правових підстав проживала та проживає у будинку, не надає доступу до будинку, добровільно відмовляється його звільнити, що порушує право позивача, як власника на мирне володіння майном.

У відзиві відповідач заперечила щодо задоволення позову. Вказує, що доводи позивача є необгрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що надані позивачем докази містять протиріччя зокрема щодо розмірів спірної нерухомості та характеристик житового будинку. Також вказує, що вона фактично прожила із померлим ОСОБА_3 25 років та мали спільного сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер у віці 16 років. Вказує, що ОСОБА_3 , за життя часто хворів(був лежачим хворим) та потребував сторонньої допомоги, а вона самостійно здійснювала за ним догляд та опікувалася. Після смерті ОСОБА_3 вона самостійно здійснила його поховання, як дружина та розпорядилася його речами. Вказує, що позивачка фактично ухилялася від надання своєму батькові будь-якої моральної та матеріальної допомоги, не приймала участь у його вихованні, не з`явилася на його похорон. Тому з огляду на вказана вважає, що житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю її та померлого ОСОБА_3 , адже вони спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2001 року.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кушніренко А.В. судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник надіслав заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримує та просить задовольнити з наведених у ньому підстав. Зазначив, що заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу буде подана протягом 5 днів.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази на засадах змагальності в межах позовних вимог дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Коростишівського районного суду від 25 травня 2022 у справі №935/3235/21 за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом визнано право власності на житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2022 №304331827, слідує, що житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 20.02.2020 №16, слідує що ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

22 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 надіслала відповідачу ОСОБА_2 вимогу про виселення із будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_2 отримала 27.07.2022 року (а.с. 31-32).

16 вересня 2022 року СД ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області за фактом незаконного проникнення ОСОБА_6 до будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внесено відомості до ЄРДР за № 0000157, за ознаками вчинення кримінального правопорушення предбаченого ч. 1 ст. 162 КК України. Вказане кримінальне провадження на підставі постанови начальника СД ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 від 25.10.2022 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального провопорушення (а.с. 34-36).

Згідно довідки виданої старостою Стрижівського старостинського округу Томашевською М.О. від 24.01.2022 №20 слідує, що ОСОБА_2 згідно запису з погосподарської книги №9 за 2016-2023 роки є користувачем, головою домогосподарства та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

У довідці виданої старостою Стрижівського старостинського округу Томашевською М.О. від 11.11.2022 №304 вказано, що згідно запису з погосподарської книги №9 за 2016-2023 роки, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка площею, 0,25 га, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , належать на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 23).

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.09.2023 року у справі № 935/3227/22, яке набрало законної сили 10.11.2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Стрижівського старостинського округу Коростишівської міської ради Житомирської області, третя особа ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1993 року по січень 2020 року без реєстрації шлюбу, визнання удаваним договору дарування житлового будинку розташованого АДРЕСА_1 від 28.04.1995 року та встановлення факту укладення договору купівлі-продажу, визнання вказаного житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя відмовлено повністю.

Зі змісту статей 317, 319 ЦК України слідує, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до положень ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У статті 391 ЦК України вказано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз статті 391 ЦК України свідчить, про те, що підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником свого права. Таким чином, право власності має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

У постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14 зроблено висновок, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Власником житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 .

Відповідач вказує, що з 1993 року по січень 2020 року вона разом із ОСОБА_3 проживала в будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу, тобто є членом сім`ї попереднього власника житлового будинку ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.09.2023 року у справі № 935/3227/22, яке набрало законної сили 10.11.2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Стрижівського старостинського округу Коростишівської міської ради Житомирської області, третя особа ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1993 року по січень 2020 року без реєстрації шлюбу, визнання удаваним договору дарування житлового будинку розташованого АДРЕСА_1 від 28.04.1995 року та встановлення факту укладення договору купівлі-продажу, визнання вказаного житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя відмовлено повністю.

Згідно положень ч. 2 ст. 64 та ч. 4 ст. 156 ЖК України слідує, що до членів сім`ї власника будинку належать дружина (чоловік) власника, їх діти і батьки.

Відповідно до правової позиція Верховного Суду України, висловленої у Постанові від 16 листопада 2016 року, справа № 6-709цс16, слідує, що визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідач не є членом сім`ї позивача, яка успадкувала в тому числі і житловий будинок, за адерсою: АДРЕСА_1 , на підставі складеного її батьком заповіту від 18.10.2018 року. Право власності ОСОБА_1 на житловий будинок за вказаною вище адресою зареєстровано у встановленому законом порядку та не оспорене.

Будь-яких угод про порядок користування цим будинком між сторонами у цій справі та між попереднім власником(батьком позивача) та відповідачем не укладалися, зворотного матеріали справи не місять.

При цьому, зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що усунення перешкод шляхом виселення відповідача вона пов`язує саме з проживанням відповідача у належному їй будинку без її дозволу. Відповідач не бажає добровільно виселятися, у зв`язку з чим вона зверталася з цього приводу до правоохоронних органів та в подальшому до суду, а тому, за відсутності передбачених законом будь-яких інших підстав для проживання в будинку, відповідач позбавлена права користування належним позивачу будинком, а тому, вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення відповідача є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В той же час вимога позивача про визнання ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловим будинком, за адресою: АДРЕСА_1 , не підлягає задоволенню з огляду на те, що позивачем не надано суду будь-яких достатніх та допустимих доказів неможливості зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в позасудовому порядку. Оскільки ОСОБА_1 є власником житового будинку та відповідно до ст. 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" може в позасудовому порядку шляхом звернення до органу реєстрації чи відповідного центру надання адміністративних послуг зняти ОСОБА_2 із зареєстрованого її місця проживання. Будь-яких доказів наявних перешкод позивачем надано не було.

З врахуванням наведеного, відповідач ОСОБА_5 проживає в належному ОСОБА_1 будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди власника, чинить перешкоди у користуванні власністю, чим порушує право позивача на користування вказаним майном і вказане порушене право власника підлягає захисту, тому позов підлягає частковому задволенню, що на переконання суду призведе до ефективного захисту порушених прав позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позовні вимоги до ОСОБА_1 задоволено частково, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

Враховуючи зазначене вище керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 141, 263-266, 268, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 316, 317, 319, 321 391 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належним їй житловим будинком, шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 .

В задовленні позову в частині визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такою, що втратила право користування житловим будинком, за адресою: АДРЕСА_1 , -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 28.03.2024 року.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО