Номер провадження № 2/521/157/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року

Малиновський районний суд м. Одеси

в складі головуючого: судді Бобуйок І.А.

секретаря судового засідання Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні по суті в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

06.10.2021 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, та просив суд з урахування заяви про зміну предмету спору від 21.11.2022 року та заяви про збільшення позовних вимог від 11.03.2024 року, стягнути з відповідачки на користь позивача в порядку поділу майна подружжя грошової компенсації у розмірі 1/2 частини вартості транспортного засобу марки «Toyota Yaris», 2001 року випуску, VIN номер НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 в сумі 63610,00 гривень, визнавши за відповідачкою права власності на автомобіль марки «Toyota Yaris», 2001 року випуску, VIN номер НОМЕР_1 , та стягнути з відповідачки на користь позивачки судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Проживаючи однією сім?єю позивач та відповідачка мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Кожен з них працював та отримував дохід. У період шлюбних відносин на спільні кошти сторони придбали транспортний засіб «Toyota Yaris», державний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску, VIN номер НОМЕР_1 . Придбаний транспортний засіб «Toyota Yaris», державний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску, VIN номер НОМЕР_1 , було зареєстровано на відповідачку.

На момент розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем не досягнуто угоди про добровільний поділ вищезазначеного майна, що є спільною сумісною власністю. Станом на теперішній час транспортний засіб «Toyota Yaris», державний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску, VIN номер НОМЕР_1 перебуває у фактичному користуванні відповідачки та позивач не має доступу до даного майна.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 06.10.2021 справа розподілена для подальшого розгляду судді Леонову О.С.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.11.2021 року у вищевказаній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.12.2023 року прийнято до розгляду заяву про зміну предмету спору та змінено предмет спору шляхом викладення прохальної частини позову у наступній редакції: стягнути з відповідачки на користь позивача в порядку поділу майна подружжя грошової компенсації у розмірі 1/2 частини вартості транспортного засобу марки «Toyota Yaris», 2001 року випуску, VIN номер НОМЕР_1 , в сумі 43264,00 гривень, визнавши за відповідачкою права власності на автомобіль марки «Toyota Yaris», 2001 року випуску, VIN номер НОМЕР_1 .

Відповідно до Наказу №1-в/тр/с від 18.01.2024 року суддя Леонов О.С. перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначити призначений повторний автоматизований розподіл даної судової справи

07.02.2024 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси, справу розподілено судді Малиновського районного суду м. Одеси Бобуйку І.А.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.02.2024 року вищевказану справу прийнято до свого провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання.

29.01.2024 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.03.2024 року заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя повернено заявнику без розгляду.

11.03.2024 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог. Дану заяву прийнято судом до справи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву у якій просив позовну заяву задовольнити повністю та винеси рішення.

Представник відповідачки у судове засідання не з`явися, подав суду заяву у якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог та винести рішення.

Дослідивши всі матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 03.09.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області за актовим записом № 17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 03.09.2004 року.

15.03.2021 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області за актовим записом № 17 між позивачем та відповідачкою розірвано.

Позивач стверджує, що проживаючи однією сім?єю, сторони мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Кожен з них працював та отримував дохід. У період шлюбних відносин сторони на спільні кошти придбали транспортний засіб «Toyota Yaris», державний номер НОМЕР_3 , 2001 року випуску, VIN номер НОМЕР_1 , який було зареєстровано на відповідача.

Позивач зазначає, що на момент розірвання шлюбу між сторонами не досягнуто угоди про добровільний поділ вищезазначеного майна, що є спільною сумісною власністю. Станом на теперішній час транспортний засіб «Toyota Yaris», державний номер НОМЕР_3 , випуску, VIN номер НОМЕР_1 перебуває у фактичному користуванні відповідача та позивач не має доступу до даного майна.

Судом встановлено, що предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є поділ рухомого майна подружжя: транспортного засібу «Toyota Yaris», 2001 року випуску, VIN номер НОМЕР_1 шляхом стягнення компенсації 1/2 вартості такого рухомого майна.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, як встановлено ст. 60 СК України.

Застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття);мета придбання майна. Оскільки у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними, спростувати цю презумпцію зобов`язана сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості і це є її процесуальним обов`язком.

Статтею 61 СК України закріплено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Як закріплено ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 74 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 365 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Дослідивши матеріали справи, суд не зміг встановити, що у період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за спільні кошти придбали транспортний засіб марки «Toyota Yaris», 2001 року випуску, VIN номер НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які можуть підтвердити такі фактичні обставини справи, а судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно відповіді на запит №102687762 від 11.05.2021 року до Міністерства внутрішніх справ, судом встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб «Toyota Yaris», 2001 року випуску, VIN номер НОМЕР_5 .

Також, в матеріалах справи наявні копії документів, на підставі яких здійснювались реєстраційні дії транспортного засобу марки «Toyota Yaris», 2001 року випуску, VIN номер НОМЕР_5 , сірого кольору, що надані Головним сервісним центром МВС на виконання ухвали суду від 23.11.2021 року про забезпечення доказів, із яких судом встановлено наступні дані.

Згідно договору купівлі-продажу №7466/20/018114 від 02.06.2020 року, 02.06.2020 року ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_6 купила транспортний засіб марки «Toyota Yaris», 2001 року випуску, д.н. НОМЕР_2 , VIN номер НОМЕР_5 , сірого кольору, ціна договору купівлі-продажу транспортного засобу: 108000,00 гривень.

Також, згідно договору купівлі - продажу №6452/20/009900 від 21.07.2020 року, 21.07.2020 року ОСОБА_7 продала, а відповідачка купила транспортний засіб марки «Toyota Yaris», 2001 року випуску, д.н. НОМЕР_6 , VIN номер НОМЕР_5 , сірого кольору, ціна договору купівлі-продажу транспортного засобу: 86528,00 гривень.

Стаття 81 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Враховуючи, що позивачем, на переконання суду, не виконаний процесуальний обов`язок довести ті обставини, на які він покликається як на підставу своїх вимог, зокрема на підтвердження факту купівлі спільного нерухомого майна подружжя транспортного засобу «Toyota Yaris», 2001 року випуску, із VIN номером НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , оскільки в матеріалах наявні лише докази купівлі відповідачкою 21.07.2020 року транспортного засобу марки «Toyota Yaris», 2001 року випуску, д.н. НОМЕР_6 , із VIN номер кузова НОМЕР_5 , сірого кольору, ціна договору купівлі-продажу транспортного засобу: 86528,00 гривень, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року в справі № 2-879/13 (провадження № 61-10802св18) зазначено, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

На підставі ст.ст. 60, 61, 63, 70, 71, 74 Сімейного кодексу України, ст.ст. 365, 368 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 16, 76-81, 209 - 246, 263, 354 ЦПК України суд, -

ВСТАНОВИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про поділ майна подружжя - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Бобуйок І.А.