провадження 2о/201/36/2024
УХВАЛА

13 лютого 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в особі головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Могиліною Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпро клопотання про зупинення провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради і Дніпровська міська рада про встановлення юридичного факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26 вересня 2023 року звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні, вимоги заяви не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання, розглядаються клопотання, справа по суті не слухалася, виносилися ухвали.

В судове засідання від представника заінтересованої особи Дніпровської міської ради надійшло клопотання про зупинення провадження в цій справі через перегляд судового рішення у подібних правовідносинах в іншій справі Верховним Судом.

Представник цієї заінтересованої особи наполягав на задоволенні вказаного клопотання, ОСОБА_2 та заявник і його представник заперечували проти цього клопотання, вказавши на його не обгрунтованість, інші учасники підтримали клопотання.

З`ясувавши думку сторін та учасників спору, перевіривши матеріали справи та клопотання сторони заінтересованої особи, суд вважає можливим задоволення даного клопотання про зупинення провадження, оскільки п. 10 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено можливість суду зупинити провадження по справі в разі: 10) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою палатою Верховного Суду.

Судом, з`ясовано, що на розгляді Верховного Суду дійсно перебуває передана та призначена до розгляду Великою Палатою Верховного Суду (інша справа) № 201/5972/22 у подібних правовідносинах, справа ця перебуває на розгляді з 2023 року і ще не розглянута.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом, встановлення певних термінів, зупинення провадження і інш. не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу заяви чи позову), характер порушеного права заявника та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

При таких обставинах суд вважає, що клопотання ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає задоволенню з урахуванням зазначених мотивів в передбаченому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись п. 10 ч. 1 ст. 251, ст. 182, 222, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради і Дніпровська міська рада про встановлення юридичного факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні зупинити.

Ухвала набрала законної сили 13 лютого 2024 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя -