Житомирський апеляційний суд
Справа №277/549/23 Головуючий у 1-й інст. Заполовський В.В.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №277/549/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 24 липня 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Заполовського В.В. в смт Ємільчине,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТзОВ «Діджи Фінанс») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 13 квітня 2020 року № у сумі 248 687,06 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 165 311,95 грн та заборгованості за процентами 83 375,11 грн.

Вимоги обґрунтовувало тим, що 13 квітня 2020 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі АТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 166 000 грн на споживчі цілі. На підставі договору факторингу від 21 жовтня 2022 року №21/10/22, який укладений між АТ «ОТП Банк» та ТзОВ «Діджи Фінанс», право вимоги перейшло до нього, тобто позивача. Відповідач припинив повертати кредит та сплачувати проценти у строки, передбачені кредитним договором, та після відступлення права вимоги не здійснив жодного платежу на погашення вказаної вище заборгованості.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 24 липня 2023 року позов задоволений у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 13 квітня 2020 року № у сумі 248 687,06 грн; судовий збір в розмірі 3 731 грн; витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що станом на момент розгляду справи він не був належним чином повідомлений про існування судового провадження, а тому не міг подати заперечення на позовну заяву ТзОВ «Діджи Фінанс». Також відповідно до ухвали Господарського суду Житомирської області від 01 червня 2023 року фізичну особу ОСОБА_1 звільнено від боргів у зв`язку із проходженням ним процедури погашення боргів. Оскільки грошові вимоги позивача до нього виникли до відкриття провадження у справі №906/1517/20 про неплатоспроможність, тобто до 29 березня 2021 року, то такі вимоги вважаються погашеними. На переконання скаржника підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором від 13 квітня 2020 року № відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ТзОВ «Діджи Фінанс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Посилається на те, що твердження відповідача відносно його необізнаності щодо існування судового провадження є безпідставними, оскільки ним (позивачем) на зареєстровану адресу місця проживання відповідача, що вказана у його (відповідача) паспорті, направлялася досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором від 13 квітня 2020 року №. Окрім того, уся судова кореспонденція у справі також направлялася ОСОБА_1 за його зареєстрованим місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 . Отже, відповідач мав можливість скористатися своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, але умисно цього не зробив. Щодо посилань ОСОБА_1 відносно непред`явлення ним (позивачем) вимог до нього (відповідача) разом із іншими кредиторами, то відповідно до умов кредитного договору від 13 квітня 2020 року № строк його виконання визначено 13 квітня 2025 року, а за таких обставин він (позивач) не міг пред`являти до відповідача вимоги разом із іншими кредиторами, оскільки строк виконання зобов`язання, за яким існує заборгованість, не настав.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Волосенко Л.С. апеляційну скаргу підтримала, просить її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача ТзОВ «Діджи Фінанс» у судове засідання не з`явився. Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до його електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд». Зазначена кореспонденція доставлена до вказаного кабінету 12 грудня 2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (а.с.93). Про причини неявки свого представника позивач суд не повідомив. У разі неповідомлення суду про причину неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. За положеннями частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Частиною другою ст.211 ЦПК України визначено, що про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

За правилами частини шостої та сьомої ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини шостої та восьмої ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Так, із матеріалів справи вбачається, що судом з відомостей, які містяться у Єдиному державному демографічному реєстрі, встановлено, що відповідач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.37).

Відповідно до супровідного листа Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 травня 2023 року №277/549/23/1871/223 копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, а також копія позовної заяви з усіма доданими до неї документами направлялись відповідачу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання останнього (а.с.40).

Доказів отримання зазначеної судової кореспонденції у порядку ст.128 ЦПК України матеріали справи не містять.

Згідно із п.3 частини третьої ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За приписами частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тлумачення частини першої ст.8, частини другої ст.211, пункту 3 частини третьої ст.376 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу; невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства; розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За таких обставин, враховуючи доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідача про існування судового провадження та відсутність у матеріалах справи доказів на спростування цього, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду підлягає до скасування з постановленням нового судового рішення.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що 10 квітня 2020 року ОСОБА_1 звергнувся до Акціонерного товариства «ОТП Банк» із анкетою-заявою на отримання кредиту (а.с.11-12).

13 квітня 2020 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №, за умовами п.1.1 якого, останнім отримав кредит в сумі 166 000 грн на споживчі цілі зі строком остаточного повернення кредиту до 13 квітня 2025 року (а.с.4). Відповідно до п.1.2 договору процента ставка за користування кредитними коштами є фіксованою та становить 20% річних. Окрім того, сторонами кредитного договору підписаний також орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, за яким дату останнього платежу на погашення заборгованості визначено як 13 квітня 2025 року (а.с.5-6). Також сторонами кредитного договору підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.7-8).

Того ж дня сторони кредитного договору підписали заяву на видачу готівки №706Т02SV7Y, відповідно до якої на виконання умов кредитного договору від 13 квітня 2020 року № ОСОБА_2 отримав готівкові кошти в сумі 166 000 грн (а.с.13).

За розрахунком заборгованості за кредитним договором № від 13 квітня 2020 року заборгованість ОСОБА_2 станом на 21 жовтня 2022 року становила 248 687,06 грн та складалася із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 165 311,95 грн та заборгованості за процентами в сумі 83 375,11 грн (а.с.17).

21 жовтня 2022 між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 13 квітня 2020 року № на загальну суму 248 687,06 грн (а.с.18-22).

28 листопада 2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 направлена досудова вимога про погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором до 30 січня 2023 року (а.с.29).

Частиною першою ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою ст.1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За таких обставин, між відповідачем та Акціонерним товариством «ОТП Банк» існували кредитні правовідносини стосовно повернення заборгованості та у подальшому права кредитора у даному зобов`язанні на підставі договору факторингу перейшли до позивача.

Відповідачем до матеріалів апеляційної скарги додано копію ухвали Господарського суду Житомирської області від 01 червня 2023 року в справі №906/1517/20, із якої вбачається, що ухвалою вказаного суду від 29 березня 2021 року в зазначеній господарській справі відкрито провадження про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 і за наслідками розгляду цієї справи ухвалено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 завершити та звільнити останнього від боргів (а.с.61-69).

За положеннями частини першої ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини третьої ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів вважає можливим долучити до матеріалів справи документи, додані скаржником, оскільки сторона відповідача не мала можливості подати їх до суду першої інстанції, тобто встановлено винятковість випадку. Окрім того, у відзиві на апеляційну скаргу позивач не заперечив щодо прийняття судом апеляційної інстанції відповідного документа (копії ухвали Господарського суду Житомирської області від 01 червня 2023 року в справі №906/1517/20) та висловив свою позицію стосовно цього доказу.

За положеннями абзацу одинадцятого частини першої ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до абзацу тринадцятого частини першої ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства неплатоспроможність - неспроможність боржника (іншого, ніж страховик або кредитна спілка) виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом, або встановлена Національним банком України неплатоспроможність страховика відповідно до Закону України "Про страхування" чи неплатоспроможність кредитної спілки відповідно до Закону України "Про кредитні спілки".

Згідно з абзацом шістнадцятим частини першої ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства погашення боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою задоволення вимог кредиторів за рахунок реалізації майна боржника, визнаного банкрутом у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції, відображеної у постанові Верховного Суду від 07 грудня 2022 року в справі №908/1525/16 після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо. Зазначені дії не поширюються на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі №5023/10655/11 наведено правовий висновок про те, що суддя, який розглядає справу про банкрутство, відмовляє у прийнятті заяв поточних кредиторів з вимогами до боржника, що ґрунтуються на зобов`язаннях, які виникли після порушення провадження у справі, оскільки спори за такими вимогами підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

Згідно із правовим висновком, що відображений у постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року в справі №947/25785/19, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним із моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу.

Оскільки кредитний договір між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладений на умовах погашення кредиту щомісячними платежами, то право вимоги у кредитора за вказаним зобов`язанням виникає з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу за кожним із таких платежів.

АТ «ОТП Банк» був конкурсним кредитором ОСОБА_1 за вищезгаданим кредитним договором за платежами, внесення яких було прострочено до дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідача, тобто до 29 березня 2021 року. Натомість за платежами, сплата яких була прострочена після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідача, АТ «ОТП Банк» та у подальшому ТзОВ «Діджи Фінанс» набули статусу поточних кредиторів, а тому їх вимоги за цими платежами не могли бути задоволеними в рамках провадження з визнання відповідача неплатоспроможним.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що оскільки АТ «ОТП Банк» не скористалося правом заявлення вимог як конкурсний кредитор за простроченими платежами за період із 14 квітня 2020 року по 16 березня 2021 року, які повинні були бути внесеними на погашенням заборгованості за кредитним договором № від 13 квітня 2020 року, то вказані вимоги кредитора за цей період вважаються задоволеними в межах господарського провадження №906/1517/20 щодо визнання ОСОБА_1 неплатоспроможним.

Натомість, за простроченими платежами, які виникли у період із 14 квітня 2021 року по 14 жовтня 2022 року АТ «ОТП Банк» та, у подальшому, ТзОВ «Діджи Фінанс» є конкурсними кредиторами, а тому вимоги позивача підлягають до задоволення в рамках цього позовного провадження.

Із огляду на викладене вище, позовні вимоги ТзОВ «Діджи Фінанс» підлягають до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором від 13 квітня 2020 року № в сумі 198 811,62 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 146 545,87 грн та заборгованості за процентами в сумі 52 265,75 грн. Зазначена сума заборгованості, що підлягає до стягнення, вирахована судом шляхом віднімання суми заборгованості за кредитним договором, що виникла до 16 березня 2021 року від загальної суми заборгованості, визначеної відповідно до розрахунку заборгованості від 21 жовтня 2022 року (із розрахунку: заборгованість за тілом кредиту 165 311,95 - 18 766,08=146 545,87; заборгованість за процентами 82 650,46 - 30 384,71 = 52 265,75; загальна сума заборгованості 146 545,87+52 265,75 = 198 811,62).

Частиною тринадцятою ст.141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться витрати на професійну правничу допомогу, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ТзОВ «Діджи Фінанс» задовольняються частково, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, що складає для судового збору суму 2 982,17 грн, а для витрат на професійну правничу допомогу суму 8 000 грн.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 24 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 13 квітня 2020 року № в сумі 198 811 грн 62 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 146 545 грн 87 коп. та заборгованості за процентами в сумі 52 265 грн 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судовий збір в сумі 2 982 грн 17 коп. та 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: