Справа № 464/2379/23 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/811/3296/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю: представника Львівської обласної прокуратури

Мацюри Я.Р., представника відповідача ОСОБА_1

ОСОБА_2 , представника третьої особи Міністерства

юстиції України Борюшкіної М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури Миколи Друзюка на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2023 року у справі за позовом керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави до ОСОБА_1 , треті особи: Міністерство юстиції України, Пустомитівська міська рада Львівського району Львівської області, про скасування державної реєстрації права власності,

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року керівник Франківської оружної прокуратури міста Львова Львівської області в інтересах держави звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на будівлі та споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), проведену на підставі рішення державного реєстратора Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області Мудрака Є.М. №59997301 від 25.08.2021 року, що мало наслідком внесення змін щодо площі об`єкта нерухомого майна з 2715 кв.м. на 3043,2 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що Франківською окружною прокуратурою міста Львова здійснюється нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000056 від 04.12.2019 року за фактом підроблення офіційних документів, які видаються чи посвідчуються особою, що має право видавати чи посвідчувати такі документи, і які надають право або звільняють від обов`язків, на підставі яких внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.364 КК України.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.08.2021 року №47485588, державним реєстратором Пустомитівської міської ради Львівської області Мудраком Є.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.08.2021 року №59997301, на підставі якого проведено реєстрацію змін до розділу щодо об`єкта нерухомого майна нежитлових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 01), шляхом збільшення їх загальної площі з 2715,0 кв.м. на 3043,2 кв.м. (номер запису про право власності: 26455107). Реєстрація змін до розділу щодо об`єкта нерухомого майна здійснена на підставі поданої заявником довідки ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 11.08.2021 року №1005.

За наслідками опрацювання матеріалів реєстраційної справи №101 та поданих заявником документів, зроблено висновок, що державним реєстратором Мудраком Є.М. безпідставно здійснено реєстрацію змін до цього розділу щодо об`єкта нерухомого майна, чим порушено вимоги статей 3, 12, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Наведене слугувало підставою для звернення Франківської окружної прокуратури міста Львова з листом до Міністерства юстиції України щодо необхідності здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації, шляхом проведення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно камеральної перевірки державного реєстратора Пустомитівської міської ради Львівської області Мудрака Є.М. щодо реєстраційних дій за об`єктом нерухомого майна з реєстраційним номером: 01. За результатами проведення камеральної перевірки комісією складено акт №1643/19.1.1/22 від 29.06.2022 року, яким встановлено, що при проведенні вищевказаних реєстраційних дій державним реєстратором Мудраком Є.М. порушено вимоги п.12, абзацу 1 п.14, п.43 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №1127, п.п.20-22 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №1141, ч.3 ст.10, ст.18, п.1 ч.1 ст.23, п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Вважає, що ефективним способом захисту інтересів держави в суді є скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни речових прав, що призведе до повернення у стан, який існував до відповідної державної реєстрації.

Виникнення спірних правовідносин обумовлене незгодою позивача з правомірністю набуття третьою особою права власності на об`єкт нерухомого майна в частині площі нежитлових приміщень, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом про скасування державної реєстрації права власності, яка призвела до зміни речових прав.

Також позивач зазначив, що на розгляді Трускавецького міського суду Львівської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів, в якій ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 01.03.2018 року затверджено мирову угоду, укладену між сторонами, відповідно до якої за ОСОБА_1 визнано право власності на низку об`єктів нерухомого майна, зокрема, на нежитлові будівлі та споруди, загальною площею 2715 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі цієї ухвали суду, 30.08.2018 року державним реєстратором зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на вищевказане нерухоме майно. Надалі, постановою Львівського апеляційного суду від 02.09.2019 року ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 01.03.2018 року скасовано. Тому вважає, що державна реєстрація права власності відповідача, внаслідок якої відбулось збільшення площі нерухомого майна, робить неможливим виконання рішення апеляційного суду, яким скасовано документ, на підставі якого виникло право власності у ОСОБА_1 , та по суті перешкоджає поверненню у власність ОСОБА_4 майна, на яке накладено арешт ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 12.06.2017 року у справі №462/2466/17, який залишається чинним.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив заступник керівника Львівської обласної прокуратури М. Друзюк, просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що державним реєстратором Мудраком Є.М. здійснено державну реєстрацію речових прав в порушення вимог ст.ст.3, 4, 12, 24, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме, на підставі документів, що не дають підстав встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також за відсутності документа, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Вважає, що суд дійшов необгрунтованого висновку про те, що мала місце не реєстрація речових прав, а внесення змін до розділу та права власності, що не є тотожним поняттю державної реєстрації зміни речових прав.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги висновок комісії про те, що державним реєстратором була проведена реєстраційна дія щодо внесення змін не тільки до розділу Державного реєстру прав, але й до права власності, які за вказаних обставин є можливими лише за наслідками проведення державної реєстрації права власності на такий об`єкт, зокрема, в результаті вчинення дій, спрямованих на зміну речових прав.

Додає, що державним реєстратором прийнято заяву про державну реєстрацію та внесено зміни не тільки до розділу, а й до права власності ОСОБА_1 , шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про прво власності, в якості додаткової підстави для реєстрації відомостей взято довідку №1005 від 11.08.2021 року, видану ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», що, в свою чергу, стало наслідком реєстрації зміни речових прав на нерухоме майно.

Зауважує, що державний реєстратор Мудрак Є.М. повинен був зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію прав, оскільки документи для державної реєстрації подано не в повному обсязі, чим порушено вимоги п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Наголошує, що державний реєстратор зобов`язаний був відмовити у проведенні держвної реєстрації прав з підстав, визначених п.6 ч.1 ст.24 вищевказаного Закону, оскільки наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Вважає, що в даному випадку, ефективним способом захисту інтересів держави в суді є скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни речових прав, що призведе до повернення в стан, що існував до відповідної державної реєстрації.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Вовчак А.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперчує доводи та вимоги апелянта.

Зокрема, зазначив, що положення абз.6 ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не поширюються на правовідносини, що склались в межах даного спору, оскільки це не була ні первинна державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомості, ні перехід права власності до іншої особи внаслідок чого відбулась би реєстрація нового власника, ні зміна власника іншим чином, а також розміру його частки.

Додає, що прокуратура, звертаючись до суду, діяла всупереч своєї поведінки, помилково змінила спосіб захисту інтересів держави на неналежний та неефективний, наслідком чого стало ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідача, пояснення третьої особи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 01.03.2018 року у справі №457/171/18 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів затверджено мирову угоду, відповідно до якої в рахунок погашення боргових зобов`язань визнано за ОСОБА_1 право власності на ряд об`єктів нерухомого майна, які належали відповідачам на праві власності, зокрема, визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлові будівлі, серед яких будівлі та споруди, загальною площею 2715 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 14.06.2017 року щодо будівель та споруд, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , який став предметом мирової угоди, затвердженої судом 01.03.2018 року, внесені відомості про обтяження арешт нерухомого майна.

Вказаний арешт накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 12.06.2017 року №462/2466/17 в межах кримінального провадження №000088, що розпочате відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами 3, 4 ст.190, ст.356 КК України.

30.05.2018 року державним реєстратором Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації Львівсьакої області Якимів С.В. прийнято рішення №41429049 про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомого майна нежитлові будівлі та споруди, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Постановою Львівського апеляційного суду від 02.09.2019 року апеляційну скаргу прокурора Львівської області задоволено, ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 01.03.2018 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 12.05.2020 року позовну заяву ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів залишено без розгляду.

25.08.2021 року державний реєстратор Пустомитівської міської ради Мудрак Є.М. прийняв рішення №59997301, яке стало підставою для реєстрації змін до розділу об`єкта нерухомого майна нежитлових будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок проведеної державним реєстратором Пустомитівської міської ради Мудрак Є.М. вказаної реєстраційної дії, внесено зміни до запису про право власності щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 01. В частині збільшення площі нежитлових приміщень, а саме: загальну площу приміщення змінено з 2715,0 кв.м. на 3043,2 кв.м.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №329212831 від 14.04.2023 року встановлено, що будівлі та споруди, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, загальною площею 3043,2 кв.м., належить на праві власності ОСОБА_1 . Підставою для прийняття такого рішення реєстратором стала подана ОСОБА_1 довідка ОКП «БТІ та ЕО» №1005 від 11.08.2021 року, за змістом якої, при проведені переобмірів будівлі в цілому по АДРЕСА_1 загальна площа змінилась з 2715,0 кв.м. на 3043,2 кв.м.

До матеріалів справи долучено копію технічного паспорта (замовник: ОСОБА_1 ) на будівлю складу за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого 11.08.2021 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», відповідно до якого загальна площа будівлі становить 3043,2 кв.м.

Франківська окружна прокуратура міста Львова звернулась до Міністерства юстиції України з листом від 29.12.2021 року №14.51/04-16-8225-21 з приводу здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації шляхом проведення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно камеральної перевірки державного реєстратора Пустомитівської міської ради Львівської області Мудрака Є.М. щодо реєстраційний дій за об`єктом нерухомого майна з реєстраційним номером 01.

За результатами розгляду вказаного листа Міністерством юстиції України складено акт щодо проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області Мудрака Є.М. від 29.06.2022 року та видано наказ №2711/5 від 29.06.2022 року про анулювання державному реєстратору Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області ОСОБА_9 доступу до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки при проведенні реєстраційних дій за об`єктом нерухомого майна з реєстраційним номером 01 державним реєстратором Мудраком Є.М. порушено вимоги п.12, абз.1 п.14, п.43 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №1127, п.п.20-22 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №1141, ч.3 ст.10, ст.18, п.1 ч.1 ст.23, п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У відповідь на лист Франківської окружної прокуратури міста Львова 12.08.2022 року №14.51/04-16-4855ВИХ-22 щодо надання інформації про вжиті заходи щодо звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області Мудрака Є.М. №59997301 від 25.08.2021 року, Міністерством юстиції України повідомлено про відсутність підстав для звернення до суду з позовом про скасування рішення державного реєстратора, оскільки Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачено скасування Мін`юстом реєстраційних дій та/або рішень державних реєстраторів за результатом проведення камеральної перевірки.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положення наведених норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16).

Таким чином, як ефективний засіб (спосіб), слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Ефективність означає, як попередження стверджуваного порушення чи його продовження, так і надання відповідного відшкодування за будь-яке порушення, яке вже відбулося (рішення ЄСПЛ від 26 жовтня 2000 року у справі «Кудла проти Польщі»).

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення, гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тож визначення та обрання ефективного способу є запорукою поновлення порушеного права особи, а у разі такої неможливості отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права й таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (п.57 постанови від 05.06.2018 року у справі №338/180/17), саме тому, суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatismutandis висновки у п.п.72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі №488/5027/14-ц).

Вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (така ж правова позиція викладена у постанові колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 року у справі №910/6642/18).

Повноваження державного реєстратора та порядок їх реалізації визначаються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 року №1127, який набрав чинності 01 січня 2016 року (далі Порядок).

Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з вимогами статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до статті 11 Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно із ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до пунктів 1-3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

Відповідно до абз.2 ч.3 Закону, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Згідно з абз.3 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому, дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Отже, у розумінні положень наведеної норми права, належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав.

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на будівлі та споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), проведену на підставі рішення державного реєстратора Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області Мудрака Є.М. №59997301 від 25.08.2021 року, що мало наслідком внесення змін щодо площі об`єкта нерухомого майна.

Тобто, суть позовних вимог зводиться до того, що позивач не оскаржує саму державну реєстрацію права власності, не оскаржує рішення державного реєстратора про внесення змін, а оскаржує державну реєстрацію прав, що мало наслідком державної реєстрації зміни речових прав.

Відповідно до пояснень представника Міністерства юстиції України, в аналогічних випадках використовується такий спосіб захисту, як скасування рішення державного реєстратора, а не скасування державної реєстрації. Державна реєстрація зміни речових прав не є тотожним поняттям з державною реєстрацією змін до розділу реєстру.

Проте, такий позов позивачем не був заявлений, а одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках.

За встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду по суті вирішення даного спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури Миколи Друзюка залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 16 лютого 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич