Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/7061/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, секретар судового засідання С.С.Онисько, розглянувши у спрощеному провадженні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся у Виноградівський районний суд із позовною заявою про розірвання шлюбу із відповідачкою, який був укладений 31.07.2021р. в Ужгородському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південо-західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України за актовим записом №563, від якого у сторін дітей не має.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що сторони не зійшлися характерами, між ними тривалий час виникають непорозуміння та різні суперечки, розходження поглядів на сімейні обов`язки та відносини, а відтак сторони не проживають разом та не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини, а відтак шлюб носить формальний характер, у зв`язку з чим позивач просить шлюб із відповідачкою розірвати.

В судове засідання позивач не з`явився, проте в подав до суду заяву від 08.04.2024р, в якій просив справу розглянути без нього, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та просив такі задоволити; відповідачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву від 08.03.2024р., в якій просила справу розглянути без неї, позовні вимоги визнала в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та не заперечувала проти їх задоволення, оскільки розуміє, що примушування до шлюбу неможливо та поважає право чоловіка, а відтак суд вважає за можливе справу розглянути без сторін на підставі наданих ними доказів.

Так, за змістом ч.2 ст.43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними (ч. 1 ст. 372 ЦПК України).

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Перевіряючи поважність причин неявки в судове засідання сторін, суд встановив, що сторонам надсилались судові повістки про виклик в судове засідання на адреси, засоби зв`язку, які зазначено в позовній заяві, однак сторони жодного разу не з`явились і не повідомляли суд про поважність причин неявки в судові засідання. Така поведінка сторін суперечить приписам статей 43, 44 ЦПК України, а тим більше що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З метою запобігання безладному руху справи з врахуванням особливостей судового процесу, та зважуючи на те що сторони нових доказів ніж ті що подано до суду не зможуть подати і такі слід вважати достатніми для вирішення заявлених позовних вимог, то зазначене на думку суду щодо розгляду справи за відсутності сторін не вплине на своєчасний розгляд справи та не призведе до порушення процесуальних прав сторін у спірних правовідносинах.

Оскільки явка сторін не була визнана судом обов`язковою, а обставини справи з урахуванням позовних вимог та поданих сторонами доказів судом можливо встановити у повному обсязі, то на підставі приписів ЦПК неявка сторін, не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні.

Так, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК Україниу зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає позов підставним та обґрунтованим, який підлягає до повного задоволення із-за таких міркувань.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що між сторонами був укладений шлюб 31.07.2021р. в Ужгородському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південо-західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України за актовим записом №563, від якого у сторін дітей не має. Встановлено, що сторони не зійшлися характерами, між ними тривалий час виникають непорозуміння та різні суперечки, розходження поглядів на сімейні обов`язки та відносини, а відтак сторони не проживають разом та не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини, шлюб носить формальний характер, у зв`язку з чим позивач просить шлюб із відповідачкою розірвати, а також позивач також просив суд при винесенні рішення у справі вирішити питання щодо стягнення з відповідачки на його користь коштів в розмірі 11.325,00 грн. його витрат на правничу допомогу.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами Сімейного та Цивільного кодексів України.

Так, відповідно до вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін.

Ці вимоги закону узгоджуються та доповнюються нормами п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998р. №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю» із наступними змінами встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх сім`ї стали неможливим. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно і всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, забезпечувати участь у засіданні, як правило, обох сторін, уживати заходів до примирення подружжя. Рішення суду про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам законності та обґрунтованості. При цьому законність і обґрунтованість рішення визначається не тільки дотриманням судом норм процесуального права при розгляді цивільних справ, а й виконанням судом вимог матеріального права, що регулює правовідносини сторін, а саме особисті немайнові права та обов`язки подружжя.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони не зійшлися характерами, між ними часто виникають сварки та різні суперечки, сторони тривалий час не проживають разом і не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбні відносини, як наслідок не створили міцної сім`ї, позивач категорично відкинув пропозицію суду щодо примирення, у зв`язку з чим сторони взаємно наполягають на розлученні.

При вирішенні даного спору суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК України).

На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач категорично заперечує проти збереження їх сім`ї та наполягає на розлученні, суд не може покласти обов`язок збереження сім`ї сторін на позивача при наявності її категоричного заперечення цього.

Отже, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги відсутність у подружжя неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, суд встановив справжнє прагнення подружжя до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя ОСОБА_3 і збереження їх шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим даний позов підлягає задоволенню.

Позивач також просив суд при винесенні рішення у справі вирішити питання щодо стягнення з відповідачки на його користь коштів в розмірі 11.325,00 грн. його витрат на правничу допомогу.

Клопотання обґрунтовано тим, що клієнтом ОСОБА_1 у цивільній справі за надання правничої допомоги адвокату Я.Мельник сплачено 11 325 (одинадцять тисяч триста двадцять п`ять) гривень, з яких вже сплачено обов`язкові податкові платежі до державного бюджету України, що було пов`язано із підготовкою всіх процесуальних документів, аналізом актуальної судової практики та чинного законодавства України у даних правовідносинах, зазначена сума коштів відповідає критеріям реальності і розумності та є співмірною із заявленими вимогами, а відтак зважуючи на зазначене, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 11 325 гривень, як витрат на правничу допомогу.

Відповідачка у своїй заяві від 08.03.2024р. заперечувала щодо витрат позивача на професійну (правничу) допомогу та вказала, що з зазначеним розміром витрат не погоджується, оскільки такий розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того зазначає, що відповідно до ст.142 ЦПК України в разі визнання позову Відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення Позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого ним під час подання позову. Відповідачка визнає позов оскільки розуміє, що примушування до шлюбу неможливо та поважає право чоловіка, а відтак вважає, що покладення судових витрат на відповідача є неправильним і несправедливим, а тому вважає, що відшкодування відповідачем витрат можливе частково- в обсязі 1000, 00 (одну тисячу гривень 00 коп.) гривень за витрати з надання правової допомоги та 536,80 (п`ятсот тридцять шість грн., 80 коп.) гривень за оплату судового збору, оскільки відповідачка проти розлучення не заперечує.

Вирішуючи заявлені сторонами клопотання суд виходить з того, що згідно ч.8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Встановлено, що адвокат Я.Ю.Мельник, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЗР №21/1301, виданого Радою адвокатів Закарпатської області 25 грудня 2017 року зареєстрований, як фізична особа підприємець та перебуває на обліку з 23 грудня 2020 року у Головному управлінні ДПС у Закарпатській області, Управління у місті Ужгороді, ДПІ у місті Ужгороді (код ДПІ-701), як фізична особа підприємець, адвокат.

З матеріалів справи встановлено, що 10 серпня 2023 року між адвокатом Мельником Я.Ю. та ОСОБА_1 укладено Договір №08/10 про надання правничої допомоги адвокатом; 10 серпня 2023 року між адвокатом Мельником Я.Ю. та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 від 10.08.2023 року до Договору №08/10 про надання правничої допомоги адвокатом від 10.08.2023р.

Згідно п.1 Додаткової угоди погоджено, що вартість гонорару (винагороди) за надання правничої допомоги адвокатом по захисту прав та інтересів клієнта у цивільній справі про розірвання шлюбу в суді першої інстанції становить фіксований розмір 300 (триста) доларів США, еквівалент національна валюта гривня по курсу продажу долар США у АТ «Комінвестбанк».

Пунктом 2 Додаткової угоди обумовлено та погоджено, що оплата гонорару Адвокату зазначеного у п.1 Додаткової угоди здійснюється Клієнтом в безготівковій формі у відповідному порядку.

Згідно виставленого рахунку №08/10 від 10 серпня 2023 року клієнтом ОСОБА_1 сплачено адвокату 10 серпня 2023 року перший платіж через відділення АТ «Комінвестбанк» у розмірі 3 740 (Три тисячі сімсот сорок гривень) гривень 00 коп., що підтверджується банківською квитанцією від 10 серпня 2023р., які отримані адвокатом 10 серпня 2023 року, що підтверджується банківською виписку по рахунку; 11 вересня 2023 року клієнтом ОСОБА_1 сплачено платіж через відділення АТ «Комінвестбанк» у розмірі 3 785 (три тисячі сімсот вісімдесят п`ять) гривень00 коп., що підтверджується банківською квитанцією від 11вересня 2023р., які отримані адвокатом Я.Мельником 11 вересня 2023 року, що підтверджується банківською виписку по рахунку; 12 жовтня 2023 року клієнтом ОСОБА_1 сплачено платіж через відділення АТ «Комінвестбанк» у розмірі 3 800 (три тисячі вісімсот) гривень 00 коп., що підтверджується банківською квитанцією від 12 жовтня 2023р., і які отримані адвокатом Я.Мельником 12 жовтня 2023 року, що підтверджується банківською виписку по рахунку.

Таким чином розмір понесених витрат на правничу допомогу, яку надає адвокат Я.Мельник клієнту ОСОБА_1 у цивільній справі становить 11 325 гривень.

Ураховуючи зазначене, всупереч доводів про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката від представника відповідачки, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу, понесені позивачем у зв`язку із розглядом цієї справи, належним чином обґрунтовані, вони відповідають критеріям реальності, розумності та є співмірними, а заява про їх відшкодування та розрахунок були надані у строк, визначений ЦПК України.

На підставі викладеного, відповідно до вимог та керуючись ст.ст.2-5,10,12,13,18,81,141,144,223,259,263-265 ЦПК України, суд:

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 31.07.2021р. в Ужгородському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південо-західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України за актовим записом №563- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 його витрат на правничу допомогу в розмірі 11.325,00 грн. (одинадцять тисяч триста двадцять п`ять).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта