Дата документу 19.01.2024 Справа № 317/2021/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/2021/22 Головуючий у 1 інстанції: Мінгазов Р.В.
Провадження № 22-ц/807/31/24 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

«19» січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши заяви судді - члена колегії суддів Запорізького апеляційного суду Кочеткової Ірини Василівни у справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства і прокуратури із апеляційними скаргами ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 та Запорізької обласної прокуратури на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 12 січня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства і прокуратури.

В обґрунтування позовних вимог посилався на ухвалення Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя вироку від 17 січня 2022 року у справі № 335/3005/17, залишеного без змін ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29 червня 2022 року, яким його визнано невинуватим та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України - за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Просив стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1 069 250 грн., стягнути з Запорізької обласної прокуратури на його користь витрати на правову допомогу та інші судові витрати.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 12 січня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 468 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 та Запорізька обласна прокуратура подали апеляційні скарги.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 лютого 2023 року визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач): Дашковська А.В., судді: Кочеткова І.В., Кримська О.М.

Під час розгляду справи до Запорізького апеляційного суду надійшло клопотання Запорізької обласної прокуратури про долучення до матеріалів справи постанови Верховного Суду від 14 березня 2023 року у справі № 335/3005/17, яким ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04 квітня 2023 року зупинено провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 та Запорізької обласної прокуратури на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 12 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства і прокуратури - до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі № 335/3005/17 по обвинуваченню ОСОБА_1 .

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 січня 2024 року у кримінальному провадженні № 335/3005/17 апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_3 , прокурора у кримінальному провадженні Ніколенко О.О. задоволено частково. Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2022 року, яким ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2024 року визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач): Дашковська А.В., судді: Кочеткова І.В., Бєлка В.Ю.

Суддею Кочетковою І.В. заявлено про самовідвід у цій справі, оскільки суддя брала участь як суддя - член колегії суддів Запорізького апеляційного суду у складі: головуючий суддя: Дадашева С.В., судді Кочеткова І.В., Маловічко С.В., у розгляді кримінального провадження № 335/3005/17 щодо ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, якою постановлено ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 січня 2024 року, у зв`язку з чим можуть виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч.ч.2-4 ст. 36 ЦПК України).

В той же час, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За приписами ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 9 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участь у розгляді справи у випадку наявності обставин, які викликають сумнів в його неупередженості або об`єктивності.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію («Пулар проти Сполученого Королівства», 10 червня 1996 року §32, Звіти 1996- ІІІ).

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, «правосуддя повинно не лише здійснюватися; але й виглядати таким, що здійснюється». На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості («Де Куббер проти Бельгії», 26 жовтня 1984 року, §26, Серія А, №86).

Суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і сторонам у процесі довіру («Пєрсак проти Бельгії», 01.10.1982 року, «Ветштайн проти Швейцарії», «Паскал проти України», 15.12.2011 року та інші).

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому, кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, встановлено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо відводу (самовідводу).

Відповідно до ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі, судом, який розглядає справу.

Ухвала Запорізького апеляційного суду від 11 січня 2024 року у кримінальному провадженні № 335/3005/17 щодо ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, постановлена колегією суддів у складі: головуючий суддя: Дадашева С.В., судді Кочеткова І.В., Маловічко С.В.

З метою уникнення будь-яких сумнів учасників процесу щодо об`єктивності та упередженості судді Кочеткової І.В. щодо розгляду цієї справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява судді - члена колегії Кочеткової І.В. про самовідвід у цій справі підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 37, 39, 40 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Заяву судді - члена колегії суддів Запорізького апеляційного суду Кочеткової Ірини Василівни про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства і прокуратури - задовольнити.

Справу передати у відділ забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Запорізького апеляційного суду для нового авторозподілу відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: В.Ю. Бєлка

І.В. Кочеткова