Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/6757/23
Провадження № 2/644/444/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого - судді Бугери О.В.,

за участю секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в Орджонікідзевському районному суді міста Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, 3-я особа у справі Моторне (транспортне) страхове бюро України, -

УСТАНОВИВ:

Представником позивача, 05.09.2023 року, подано до суду відповідний позов. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь залишок вартості матеріального збитку у сумі 512132,88 гривень, витрати за послуги визначення вартості завданої шкоди у сумі 5663,10 гривень та суму компенсації моральної шкоди у розмірі 200000 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 02.08.2022 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, відповідач ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Pajero Sport», державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем «Renault», державний номерний знак НОМЕР_2 , з подальшим зіткненням з автобусом «MAN», державний номерний знак НОМЕР_3 , які отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_4 порушив норми ПДР та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП постановою суду. Транспортний засіб автобус «MAN», державний номерний знак НОМЕР_3 належить позивачу відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. З метою визначення розміру матеріального збитку він звертався до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.. Засл. Проф.. М.С. Бокаріуса», та відповідно до висновку визначено вартість розміру матеріального збитку, яка становить 672132,88 гривень. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована, він звернувся до МТСБУ та 05.06.2023 року отримав часткове відшкодування шкоди в розмірі 160000 гривень. Залишок суми, що не відшкодована, просив стягнути з відповідача (672132,88 грн 160000 грн=512132,88 грн). Окрім того, за проведення експертного дослідження з метою визначення суми матеріального збитку він сплатив 5663,10 гривень, які також просив стягнути з відповідача. Також, посилався на те, що внаслідок пригоди, йому, особі з інвалідністю 2 групи, була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, обумовлених пошкодженням його автомобіля, а також необхідністю змінити свій звичайний ритм життя через те, що він був вимушений витрачати час та кошти на відновлення автобуса, проведення експертиз, не міг користуватися автобусом у своїй підприємницькій діяльності, що призвело до кардинальних змін його нормальних, усталених, звичних і необхідних для нього умов життя. Ці обставини порушили звичний спосіб його життя та потребують від нього додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Оцінив завдану йому моральну шкоду в розмірі 200000 грн.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву. Просили в задоволенні позову відмовити, в обґрунтування позиції посилались на те, що позивач вводить в оману суд, зазначаючи на те, що ним отримано відшкодування в 160000 грн від МТСБУ, оскільки відповідного висновку страхового бюро не надано, а надана виписка ПриватБанку, свідчить що кошти отримані на підставі Угоди від 11.04.2017 року №SAMDNWFC6, на думку відповідача, від іншої страхової компанії, також отримав від МТСБУ частину шкоди, яка не компенсована йому страховою компанією за вказаною угодою, має намір за рахунок відповідача подвійно стягнути суму збитків за пошкоджене авто, повністю отримане від страхової компанії в рамках договору страхування, а саме вищезазначеної угоди, та частину збитків, компенсовану МТСБУ. Також, не погоджувались із висновком експертного дослідження, посилались на те, що відповідач не запрошувався на огляд автомобіля ані оцінювачем, ані на дефектування автомобіля на СТО, вважає, що не всі зафіксовані під час оглядів та дефектування автомобіля позивача пошкодження виникли у результаті його дій під час ДТП, були приписані з метою завищення вартості ремонту та не мають відношення до ДТП. Не погоджувались із визначеним розміром моральної шкоди, оскільки позивачем не було надано будь-яких доказів на підтвердження даного розміру, звертали увагу на те, що позивач безпосереднім учасником пригоди не був, пошкоджень здоров`я не отримував, а інші страждання та їх розмір та зв`язок з ДТП позивачем не доведений.

Представник 3-ї особи, МТСБУ, залучений до участі у справі за клопотанням сторони відповідача, подав суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що вимоги до МТБУ є необґрунтованими, підстави для стягнення сум з страхового бюро відсутні, на момент ДТП 02.08.2022 року, дані про те, що цивільна-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi Pajero Sport», державний номерний знак НОМЕР_1 , була забезпечена договором ОСЦПВВНТЗ, а також відомостей про те, що водій ОСОБА_4 підпадає під норму п.13.1. ст. 13 Закону №1961, немає. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була забезпечена чинним договором у страховика АТ «СК «КРАЇНА». З метою отримання відшкодування (регламентної виплати) ОСОБА_3 , як власник «MAN», державний номерний знак НОМЕР_3 , звернувся до МТСБУ на підставі ст.ст. 33, 35, п.41.1. ст. 41 Закону №1961-ІV, з повідомленням про ДТП від 29.08.2022 року, зареєстровано справу №86027, із заявою на виплату страхового відшкодування від 09.08.2022 року. 01.06.2023 року МТСБУ було визначено розмір регламентної виплати в 160000 грн, а платіжним дорученням від 05.06.2023 року №971737 було перераховано страхове відшкодування у відповідному розмірі (проведено банком 05.06.2023 року). Окрім того, МТСБУ сплатило ТОВ СОС Сервіс Україна за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля потерпілого по справі МТСБУ 86027 в сумі 1600 грн, тобто, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку. Просили заперечення ОСОБА_4 визнати безпідставними, врахувати поданий відзив.

В судовому засіданні 28.03.2024 року представник позивача доводи позову підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги, в подальшому, 22.04.2024 року, подав суду заяву про завершення розгляду справи за його відсутності через відсутність сталого інтернет зв`язку та через перебої електроенергії.

Представник відповідача в судовому засіданні 28.03.2024 року проти задоволення позову заперечував, посилався на доводи викладені у відзиву, додатково звертав увагу на те, що на їх думку, пригода сталась внаслідок неналежного стану дорожнього покриття, про це вони повідомляли під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та в підготовчому засіданні, 11.04.2024 року, подав суду заяву про завершення розгляду справи за його відсутності.

Представник 3-х особи до суду не з`явився, подав суду заяви про розгляд справи без участі представника.

Суд, вислухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником транспортного засобу автобуса марки «MAN», державний номерний знак НОМЕР_3 , є особою з інвалідністю другої групи з 22.11.2022 року, що підтверджується копією його паспорту, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , копією довідки до акту огляду МСЕК.

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Полтави від 31.10.2022 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 850 гривень на користь держави. За змістом постанови, 02.08.2022 року о 07 год. 30 хв. в м. Харків, на перехресті пр. Індустріальний та пр. Героїв Харкова водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Mitsubishi Pajero Sport» д.н.з. НОМЕР_1 не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 з подальшим зіткненням з автобусом «MAN» д.н.з. НОМЕР_3 , чим отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Дана постанова була предметом апеляційного оскарження та відповідно до постанови Полтавського апеляційного суду від 20.03.2023 року постанова Київського районного суду м. Полтави від 31.10.2022 року була залишена без змін. Зазначено, що в даній дорожній ситуації, зважаючи на мокрий стан дорожнього покриття, наявність опадів у вигляді дощу, які призвели до утворення калюж на дорозі, ОСОБА_4 мав обрати безпечну швидкість для контролю руху та керування автомобілем, що не було ним дотримано та призвело до скоєння ДТП.

В ході підготовчого розгляду справи представник відповідача звертався до суду із клопотанням про залучення до участі у справі у якості 3-ї особи КП по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «ШЛЯХРЕМБУД» та призначення та проведення у справі дорожньо-технічної експертизи. Додавав копію довідки КП по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «ШЛЯХРЕМБУД» від 17.03.2023 року №153, відповідно до якої підприємством 17.01.2023 року в районі перехрестя проспект Героїв Харкова і просп.Індустріального здійснювалось фрезерування проїзної частини вулично-дорожньої мережи. За наданою копією довідки від 18.04.2023 року №250 КП "ШЛЯХРЕМБУД" повідомило, що не володіє інформацією про щодекадні перевірки ділянки дороги за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року на перехресті проспекту Героїв Харкова і просп.Індустріального на предмет відповідності вимогам ДСТУ. Також, відсутня інформація щодо проведення ремонтних робіт за період з 02.08.2022 по 16.01.2023 на відповідній ділянці. Судом в задоволенні клопотань було відмовлено.

Також, суд враховує, що доводи сторони відповідача щодо стану дорожнього покриття, незадовільний стан якого, на його думку, призвів до наслідків дорожньої пригоди, були предметом дослідження, як під час розгляду справи в Київському районному суді м. Полтави, так і в апеляційній інстанції. В задоволенні клопотання про призначення судової дорожньо-технічної експертизи було відмовлено та зазначено, що будь-яких доказів, які б свідчили про наявність дефектів на дорожньому покритті в місці зіткнення, в тому числі наявність на ньому ям чи іншої руйнації асфальту, матеріали справи за складеним протоколом про адміністративне правопорушення не містять, таких доказів (відповідних фото чи відео матеріалів, актів огляду дорожнього покриття, тощо) стороною відповідача надано не було.

Надана представником відповідача відповідь КП «Шляхрембуд» м. Харкова про те, що їх підприємством 17.01.2023 р. в районі перехрестя просп. Героїв Харкова і просп. Індустріального здійснювалось фрезерування частини вулично-дорожньої мережі, також була предметом оцінки в суді першої та апеляційної інстанції, в постановах було зазначено, що вона не може розцінюватись як доказ існування дефектів асфальтного покриття на момент скоєння правопорушення, яке мало місце 02.08.2023 року.

З урахуванням вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи справу, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, суд вважає, що провина відповідача у вчиненні дорожньої транспортної пригоди та завданні шкоди позивачу встановлена в рамках справи про адміністративне правопорушення та дані постанови є обов`язковими для суду під час розгляду справи щодо відшкодування шкоди.

Відповідно до висновку експерта №20621 від 13.02.2023 року Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.. Засл. Проф.. М.С. Бокаріуса» було проведено транспортно-товарознавче дослідження за заявою ОСОБА_3 , з питання визначення величини матеріального збитку, завданого йому внаслідок пошкодження при ДТП, що мало місце 02.08.2022 року автобусу «MAN» д.н.з. НОМЕР_3 . Зазначено, що другий учасник ДТП про дату, час та місце проведення огляду автомобіля був повідомлений заздалегідь, однак не з`явився. Відповідно до висновку визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику автобуса «MAN» д.н.з. НОМЕР_3 , пошкодженого в результаті ДТП, визначається ринковою вартістю КТЗ станом на момент ДТП 02.08.2022 року, становить 672132,88 грн.

Відповідно до акту №20621 від 13.09.2022 року вартість виконання висновку експерта, експертне дослідження №20621, на підставі заяви ОСОБА_3 від 13.09.2022 року, склала 5663,10 грн. Згідно до квитанції № 0.0..1 від 25.10.2022 року позивачем було проведено оплату відповідного експертного дослідження.

Відповідно до витягу руху коштів по картці позивача 05.06.2023 року на його картковий рахунок НОМЕР_5 надійшли грошові кошти в сумі 160000 грн, в рахунок відшкодування від МТСБУ. Посилання відповідача на існування іншої страхової компанії, з якою нібито укладено угоду від 11.04.2017 року №SAMDNWFC6 на підставі якою було перераховано вказано суму, суд не приймає до уваги, оскільки зарахування вказаної суми на картковий рахунок позивача, відкритий ПриватБанком саме на підставі вказаної угоди, було проведено МТСБУ, що підтверджено наданим позивачем суду повідомленням від 05.06.2023 року, з урахуванням наданого відзиву 3-ї особи.

Так, відповідно до повідомлення ОСОБА_3 про прийняте рішення, в рамках справи МТСБУ 86027 від 05.06.2023 року, Департаментом регламентних виплат МТСБУ було розглянуто справу про відшкодування шкоди, заподіяної йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.08.2022 року о 07.40 годині за участю транспортного засобу «MAN» д.н.з. НОМЕР_3 , та прийнято рішення відповідно до п.41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ прийняло рішення про виплату йому відшкодування шкоди в розмірі 160000 грн, вказана сума буде перерахована у встановлені Законом строки.

Окрім того, з відзивом на позовну заяву, представник 3-ї особи МТСБУ, що було залучено до участі у справі за клопотанням сторони відповідача, подав суду копію повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду із схемою по ДТП, даними про учасників пригоди, копію заяви про страхове відшкодування на картковий рахунок НОМЕР_6 , копію наказу МТСБУ від 02.06.2023 року про відшкодування шкоди в розмірі 160000 грн, копію довідки №1 від 01.06.2023 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, копію пошукового запиту із даними щодо відсутності страхового полісу транспортного засобу з державним номерним знаком НОМЕР_1 , а також копію відповідної платіжної інструкції №971737 від 05.06.2023 року про перерахування ОСОБА_3 суми регламентної виплати в розмірі 160000 гривень.

Оцінюючи доводи сторони позивача щодо стягнення матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на наведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання, згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - у договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди у повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

В ході розгляду справи було встановлено, що стався страховий випадок, винуватість визначена постановою суду, про пригоду повідомлено МТСБУ, яким прийнято рішення про проведення регламентної виплати, враховуючи відсутність страхового полісу у відповідача, перерахування коштів страховиком позивачу повністю підтверджено, а тому позивач має право на відшкодування різниці між завданою шкодою та регламентною виплатою.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивної. За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що в даному випадку, стороною відповідача не доведено необґрунтованості нарахованої суми шкоди, згідно до висновку. Про час проведення огляду експертом транспортного засобу відповідач експертом повідомлявся, клопотань про призначення у справі експертизи відповідачем не подавалось. Тому, суд вважає, що розмір визначеної матеріальної шкоди доведений відповідним висновком та різниця між страховим відшкодуванням та встановленим розміром шкоди підлягає стягненню з відповідача. Також, з відповідача підлягають стягненню витрати пов`язані із оплатою послуг експертного закладу, оскільки ці витрати підтверджені належними та допустимими доказами. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що в даному випадку позивачу у справі пошкодженням його майна, транспортного засобу, було завдано моральну шкоду, неправомірними діями відповідача у справі. Оцінюючи доводи сторони позивача щодо визначеного ним розміру моральної шкоди, суд враховує, що позивач у справі є власником транспортного засобу, в момент дорожньо-транспортної пригоди в автобусі не перебував, безпосереднім учасником пригоди не був, будь-яких даних про зв`язок пригоди із наявною інвалідністю у позивача в матеріалах справи немає, відповідна група була встановлена позивачу вже після пригоди, будь-яких доказів щодо здійснення позивачем підприємницької діяльності, в тому числі використання даного транспортного засобу під час її здійснення та неможливість її здійснення внаслідок пригоди, суду не надавалось. Суд погоджується з тим, що позивач був вимушений звертатись із заявами про відшкодування завданої шкоди, проводити експертне дослідження, вживати заходів щодо звернення до суду, тобто, витрачати свій час, а тому, погоджується із тим, що розумним та співмірним буде визначити до відшкодування суми моральної шкоди в розмірі 5000 гривень.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі на суму завданої матеріальної шкоди, витрат на оплату витрат на проведення експертного дослідження, а також підлягає частковому задоволенню в частині моральної шкоди, а саме на суму 5000 гривень.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що позивач при подачі позову судовий збір не сплачував, оскільки має відповідну пільгу, як особа з інвалідністю 2 групи. Позивачем заявлено дві вимоги майнового характеру, розмір судового збору визначається відповідно до загального розмір заявленої суми до стягнення, враховуючи, що позовні вимоги судом задовольняються частково, то з відповідача, на користь держави підлягає стягненню сума судового збору, пропорційно від задоволених вимог. Заявлено позивачем вимоги на суму 717795,98х1% =7177,96 грн - підлягав сплаті судовий збір при подачі позову, задоволено позов на суму 522795,98 грн, тобто (522795,98/717795,98х7177,96) що дорівнює сумі судового збору в розмірі 5227 гривень 96 копійок.

Керуючись ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 81, 82, 141, 259, 263, 264-268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 512132 гривні 88 копійок, моральну шкоду в сумі 5000 гривень, витрати за проведення транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 5663 гривень 10 копійок, а всього 522795 (п`ятсот двадцять дві тисячі сімсот дев`яносто п`ять) гривень 98 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 5227 (п`ять тисяч двісті двадцять сім) гривень 96 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Враховуючи, що 24.04.2024 року проголошено вступну та резолютивну частині рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 02.05.2024 року.

Відповідно до вимог п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Лежнін Володимир Ігорович, адреса робочого місця адвоката АДРЕСА_2 , за ордером.

Відповідач ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрований АДРЕСА_3 .

Представник відповідача адвокат Оганезов Олег Автанділович, адреса робочого місця адвоката АДРЕСА_4 , за ордером.

3-я особа Моторне (транспортне) страхове бюро України, що розташовано в м. Київ, Русанівський бульвар, будинок 8. Представник ОСОБА_5 , за довіреністю.

Головуючий: суддя О.В. Бугера