Справа №752/8390/23 Головуючий в суді І інстанції Колдіна О.О.
Провадження № 22-ц/824/4374/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

04 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В. В.,-

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 вересня 2023 року та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 30.11.2022 з вини ОСОБА_1 сталася ДТП за участю автомобілів «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та «FORD», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль належний позивачу.

Цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР - 209210206, ліміт відповідальності 130 000, 00 грн , франшиза 2 500,00 грн.

Позивач вказав, що витрати які він поніс по відновлювальному ремонту належного йому автомобіля склали 28 113,51 грн, про що було повідомлено страховика та винну у скоєнні ДТП особу. Проте, матеріальні збитки залишилися не відшкодованими відповідачами.

А тому, з урахуванням вищевикладеного, просив суд стягнути з страховика ТДВ «Страхова група «Оберіг» матеріальну шкоду у розмірі 12 745,05 грн, а з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 15 368,46 грн, що є різницею між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування, та 6 000,00 грн моральної шкоди, а судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 5 234, 39 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 214 грн 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, що є різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, у розмірі 15 368,46 грн, моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 740 грн 78 коп.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_2 поштові витрати в розмірі 137,22 гривні. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 поштові витрати в розмірі 197,47 гривень. У стягненні витрат на правничу допомогу відмовлено.

Не погоджуючись із цим додатковим рішенням в частині відмовлених вимог, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що він надав всі належні та допустимі докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 10 000 грн.

Від ОСОБА_2 надійшов до суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в якому він вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та просить суд відмовити у її задоволенні.

Від ОСОБА_1 надійшов до суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому він просить залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів і вимог апеляційних скарг, вважає що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «FORD», д.н.з НОМЕР_2 , складає 28 113,51 грн, а тому, на користь ОСОБА_2 з ТДВ Страхова група «Оберіг» підлягає стягненню вартість відновлювального ремонту, з урахуванням зносу, та за вирахуванням франшизи та виплаченої частини страхового відшкодування, у розмірі 5 234, 39 грн., а із заподіювача шкоди ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 15 368,46 грн. та моральна шкода у розмірі 3 000 грн.

Ухвалюючи по справі додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено понесення позивачем поштових витрат, разом з тим, надані позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу докази не містять переліку фактично наданих послуг адвокатом, а тому в цій частині заява не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.2022 о 19 год 25 хв по вул.Саперно - Слобідській, 10 в м. Києві, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної бокової дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «FORD», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року у справі № 752/1882/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ТДВ «Страхова група «Оберіг» згідно Полісу № ЕР - 209210206, ліміт відповідальності за шкоду завдану майну потерпілому становить 130 000,00 грн, з безумовною франшизою 2 500,00 грн.

07.02.2023 з метою компенсації спричинених в результаті ДТП збитків позивач звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування та наполягав на проведенні експертизи судовим експертом пошкодженого КТЗ «FORD», д.н.з НОМЕР_2 , з метою визначення достовірної вартості відновлювального ремонту та просив прийняти відповідне рішення.

18 квітня 2023 року позивач направив страховику заяву із рахунком ТОВ «БЛ Сервіс» № від 17.04.2023 з вимогою перерахувати страхове відшкодування у розмірі 28 113,51 грн з ПДВ для відновлення пошкодженого автомобіля.

За результатами настання страхового випадку відповідно до положень ст.ст. 29, 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховою компанією було замовлено Звіт №132735 від 05.04.2023 р. з оцінки колісного транспортного засобу, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «FORD», д.н.з НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає з ПДВ 10 884,88 гривень, з яких 874,22 гривні ПДВ.

05.05.2023 ТДВ «Страхова група «Оберіг» частково виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 7 510,66 грн.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, у зв`язку з тим, що ТДВ «Страхова група «Оберіг» не оскаржувало рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо нього, а тому фактично погодилося з визначеним судом першої інстанції розміром страхового відшкодування в сумі 12 745,05 гривень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 15 368,46 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо необґрунтованості стягнення з нього цієї різниці з огляду на те, що ліміт відповідальності страховика становить 130 000 грн, відхиляються колегією суддів, з огляду на таке.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц; постанові від 03 грудня 2020 року у справі №352/1384/18.

Разом з тим, відповідно до п. 22.1 ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовує лише витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, встановлений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ліміт відповідальності страховика, не впливає на зобов`язання винуватця ДТП відшкодувати зазначену різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, позаяк вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля позивача внаслідок ДТП у сумі 28 113,51 грн, перевищує розмір страхового відшкодування, з урахуванням зносу, у сумі 12 745,05 грн, що підлягає відшкодуванню за рахунок страховика, а відтак, з відповідача як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням у сумі 15 368,46 грн.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо необґрунтованості додаткового рішення суду першої інстанції оцінюються колегією суддів критично, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Згідно з ч.3,4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Вказане узгоджується, з висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

На підтвердження повноважень на представництво ОСОБА_2 адвокатом Білою Р.В. надано суду: ордер серії АА №1304904; договір про надання правової допомоги від 15.12.2022; додаток №1 до договору б/н від 15.12.2022 про надання правової допомоги, згідно якого розмір фіксованого гонорару адвоката становить 10 000 грн, акт приймання наданих послуг від 11.09.2023, погоджений з клієнтом, згідно якого адвокатом надано послуги клієнту щодо надання консультацій, ознайомлення з наявними документами, вивчення актуальної судової практики, складання заяв, скарг, процесуальних документів правового характеру, супровідні заходи розгляду справи в суді, вартість яких становить 10 000 грн.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що в суді першої інстанції всі процесуальні документи були подано безпосередньо самим позивачем, надані стороною позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу докази не містять переліку фактично наданих послуг адвокатом, а містять лише перелік послуг, які можуть надаватись в межах Договору про надання правничої допомоги, в них відсутня інформація про кількість витраченого часу, а також розрахунок витрат на правничу допомогу, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги та зміст оскаржуваного рішення та додаткового рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для їх скасування, тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 вересня 2023 року та додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді: